Справа № 305/594/15-к
А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д З А К А Р П А Т С Ь К О Ї О Б Л А С Т І
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

28.07.2015 м. Ужгород
Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , при секретарі судових засідань ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №11кп/777/399/15 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2015 року, яким:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого,
засуджено за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 4 місяці позбавлення волі.
Запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишено без змін, а термін відбування покарання останньому ухвалено розпочати обчислювати з 26 лютого 2015 року.
Також ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 393 грн. 12 коп. процесуальних витрат за проведення судово-товарознавчих експертиз.
Згідно встановлених судом обставин, 25 січня 2015 року близько 10 год. 30 хв. ОСОБА_6 умисно, повторно, через незачинені двері проник до підвального приміщення будинку АДРЕСА_2 належного ОСОБА_7 звідки таємно викрав велосипед моделі «ARDIS R-TYPE» вартістю 840 грн..
Повторно, 20 лютого 2015 року біля 21 год., ОСОБА_6 діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, через незачинені двері проник до господарської будівлі дворогосподарства АДРЕСА_3 , належний ОСОБА_8 звідки таємно викрав велосипед моделі «STARTERADVANCER» вартістю 1400 грн..
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 порушує питання про скасування вироку та постановлення законного й обґрунтованого рішення. Вказує на те, що кримінальні правопорушення, які йому ставляться в вину, він не вчиняв. В обгрунтування аеляції ОСОБА_6 посилається на те, що умислу на крадіжку велосипеда належного ОСОБА_7 він не мав, а взяв даний велосипед з тим, щоб поїхати до магазин, попередньо повідомивши про це свого брата. Пізніше він повідомив брату, що залишив влосипед на подвір?ї у ОСОБА_9 . З приводу другого епізоду крадіжки велосипеда належного потерпілій ОСОБА_8 , ОСОБА_6 в пеляції вказує на те, що самовільно забрав велосипед потерпілої, так як остання не розрахувался з ним за роботу. При цьому він повідомив потерпілу, що поверне велосипед після розрахунку за зроблену ним роботу.
У запереченні на апеляційну скаргу прокурор прокуратури Рахвського району просить апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції без зміни.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, промову прокурора, який вважав вирок суду законним і обгрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи сторін, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга обвинуваченого підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.
Судом першої інстанції при розгляді даної справи допущено істотні порушення кримінального процесуального закону які перешкодили суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення
Відповідно до вимог ст.348 КПК України, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, з`ясовуючи його прізвище, ім`я, по батькові, місце і дату народження, місце проживання, заняття та сімейний стан, роз`яснює йому суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання.
У порушення зазначених вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції питання дослідження доказів у справі вирішив наперед, до оголошення обвинувального акту та роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_6 суті обвинувачення.
Відповідно до п.3 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен,кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, має бути негайно і детально поінформований зрозумілою для нього мовою про формулювання висунутого йому обвинувачення. Якщо обвинувачений не розуміє мови, яка використовується у суді, або не розмовляє нею, він має пра¬во отримати безкоштовну допомогу перекладача. Нероз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення є істотним порушенням права обвинуваченого на захист, оскільки перешкоджає суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Тільки після роз`яснення суті обвинувачення і впевненості в тому, що обвинувачений зрозумів про що йде мова, головуючий може з`ясувати у нього ставлення до висунутого обвинувачення - чи визнає він свою вину повністю, частково або повністю її заперечує.
З журналу судового засідання та звукозапису судового засідання вбачається, що судом першої інстанції не було детально поінформовано обвинуваченого про формулювання висунутого йому обвинувачення.
Згідно журналу судового засідання роз`яснення головуючим обвинуваченому суті обвинувачення тривало кілька хвилин.
Відповідно до вимог ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів в порядку ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи які ніким не оспорюються.
Однак, у порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не з`ясовував думки обвинуваченого, щодо порядку дослідження доказів, а згідно звукозапису перебігу судового засідання, таку думку замість обвинуваченого висловив сам головуючий. Більш того, головуючий не з`ясував, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не зазначив зміст обставин справи які ніким не оспорюються.
Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому злочині може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними у провадженні, а вина доведена в законному порядку.
Із технічного запису судового засідання вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 неодноразово висловлювася про невинуватість у вчиненні крадіжок, які ставляться йому в вину. Таке заперечення висловлено обвинуваченим і в останньому слові.
Однак, головуючим такі твердження були проігноровані і до уваги взяті не були. При цьому головуючим у процесі розгляду справи було вчинено ряд висловлювань, які свідчать про його безсторонність і упередженість.
Зокрема, головуючим наперед в усній формі зроблено висновок про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 , якому на думку суду повинно бути призначено покарання не менше 3-х років позбавлення волі.
Допит обвинуваченого ОСОБА_6 проведено судом поверхово, без встановлення в повному обсязі фактичних обставин справи, в тому числі перевірки наявності у діяннях обвинуваченого умислу на крадіжку особистого майна та вчинення таких діянь з корисливих мотивів.
З показань ОСОБА_6 даних ним у суді, вбачається, що останній фактично заперечив наявність у нього корисливого мотиву по епізоду крадіжки велосипеда від потерпілої ОСОБА_8 ..
З урахуванням таких показань обвинуваченого ОСОБА_6 , у суда першої інстанції не було законних підстав для обмеження дослідження доказів в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
За таких обставин, розгляд даного кримінального провадження за відсутності потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 призвів до неповноти судового розгляду.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що судом перщої інстанції потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_8 до суду на розгляд справи по суті не викликалися, через подання ними письмових заяв на підготовчому засіданні про розгляд справи у їх відсутність.
Приймаючи рішення про розгляд справи у відсутності потерпілих, суд послався на їхні заяви в підготовчому засідання про розгляд кримінального провадження у їх відсутність.
Однак, як убачається з фонограми запису судового засідання, на ньому відсутні відомості про фіксування технічними засобами підготовчого судового засідання, тому апеляційний суд позбавлений можливості перевірити належне розяяснення судом процесуальних прав потерпілим ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і чи в дійсності ними подавались наявні у справі письмові заяви, які належним чином у суді не зареєстровані й підписи потерпілих на яких не завірені.
Таким чином колегія суддів прийшла до висновку про порушення судом вимог ст.348, 349 КПК України, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист.
Згідно п.3 ч.1,ч.2 ст.409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.
Відповідно до вимог статті 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обгрунтоване судове рішення.
Таким чином, колегія суддів вважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин справи, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення . При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційною інстанцією істотним чи неістотним залежно від обставин кримінального провадження.
Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляцій¬ної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства чи іншим шляхом вплинули чи могли вплинути на винесення законного, обгрунтованого та вмотивованого судового рішення.
Колегія суддів вважає, що встановлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинуваченого так і потерпілих, які перешкодили суду повно і всебічно розглянути проваджен¬ня і вплинуло на постановления законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.
При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини справи, ретельно перевірити доводи апелянта, дати відповідну оцінку доказам в їх сукупності та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.
Разом з тим, приймаючи до уваги те, що підстави, з яких судом ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, а ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 412, 418 КПК України, апеляційний суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.
Вирок Рахівського районного суду Закарпатської області від 19 травня 2015 року щодо ОСОБА_6 про обвинувачення за ч.3 ст.185 КК України - скасувати. Призначити новий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 залишити тримання під вартою, визначивши термін його дії до 1 вересня 2015 року.
Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Судді: