Дата документу Справа № 1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/1026/14-к Головуючий у 1 інстанції
Провадження № 11сс/778/312/14 ОСОБА_1
Категорія ст.193 Доповідач у 2 інстанції
КПК України ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2014 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7
адвоката ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Михайлівського району Запорізької області від 16 червня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці (до 16 серпня 2014 року), стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велика Салиха Красилівського району Хмельницької області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, не працюючого, раніше судимого:
- 24.08.1988 р. за ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 229-6, ч. 1 ст. 206 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років позбавлення волі, з конфіскацією ? частини майна;
- 09.10.1993 р. за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 р.)до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки, постановою Михайлівського районного суду від 18.08.1994р. направлений для відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки;
- 12.10.1994 р. за ч. 2 ст. 229-6, ст. 43 КК України (в ред. 1960 р.) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;
- 15.09.2000 р. за ч. 2 ст. 229-6 КК України (в ред. 1960 р.)до 3 років 4 місяців позбавлення волі;
- 01.09.2005 р. за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 309 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;
- 24.12.2007 р. за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки 6 місяців;
- 05.10.2011 р. за ч. 2 ст. 309, 69 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, звільнений 23.04.2013 р. умовно-достроково, невідбутий строк покарання 4 місяців 25 днів.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється в тому, що 03 травня 2014 року приблизно о 13-00 год., знаходячись поблизу кафе «Міленіум» по вул. 50 років ВЛКСМ в смт. Михайлівка Запорізької області, діючи умисно, збув за 300 грн. ОСОБА_10 особливо небезпечний наркотичний засіб опій ацетільований, масою 0,104г, який раніше незаконно придбав та зберігав з метою збуту.

28 березня 2014 року відомості про злочин, передбачений ч. 2 ст. 307 КК України, внесено до ЄРДР за № 0000164

16 червня 2014 року слідчий СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області майор міліції ОСОБА_11 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим із прокурором прокуратури Михайлівського району ОСОБА_9 , про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відмовляючи в задоволенні клопотання, слідчий суддя послався на те, що прокурором не доведені обставини, що свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, та відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України застосував домашній арешт.

В апеляційній скарзі прокурор вважає, що ухвала слідчого судді необґрунтована, посилаючись на тяжкість можливого покарання, на дані, що характеризують особу підозрюваного, вказуючи на можливість продовження ОСОБА_7 злочинної діяльності та можливість переховування від органів досудового розслідування, просить ухвалу скасувати та ухвалити нову, якою клопотання слідчого задовольнити.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги, підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що остання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст. 110, 370-372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
На думку колегії суддів, оскаржувана ухвала слідчого судді вказаним вимогам закону не відповідає.
Слідчий суддя не вмотивував належним чином свої висновки про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, всупереч вимогам ст.ст. 94, 178 КПК України, не оцінив обставини, на які послався слідчий у клопотанні, та додані до клопотання документи у їх сукупності з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Вказані порушення кримінального процесуального закону, на думку колегії суддів, є істотними, у зв`язку з чим оскаржувана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, що не суперечить вимогам п.2 ч.3 ст.407 КПК України.
При розгляді клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним умов застосування запобіжних заходів, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
З наданих суду матеріалів вбачається, що органом досудового розслідування ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке законом віднесено до категорії тяжких.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України, колегія суддів враховує: вагомість наявних доказів про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу останнього, на які послався слідчий в клопотанні, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, вік та стан його здоров`я, а також конкретні обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України підтверджуються наступними доказами:
- показами свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_10 ;
- даними проведення негласної слідчої (розшукової) дії контроль за вчиненням злочину у формі контрольної закупки;
- даними судово-хімічної експертизи № 512 від 13 травня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Перевіряючи доводи клопотання слідчого про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, на підставі наданих матеріалів оцінюючи в сукупності всі обставини, колегія суддів вважає, що заявлені у клопотанні ризики на даний час існують. Таким ризиком є можливість продовження підозрюваним кримінальної діяльності, оскільки останній не має постійного джерела доходів, не працює, є раніше судимим за скоєння корисливих злочинів та злочини в сфері незаконного обігу наркотичних засобів.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги й те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
На підставі зазначеного, колегія суддів погоджується з доводами викладеними у клопотанні слідчого про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та вважає, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Закон передбачає можливість застосування застави одночасно з обранням підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ч. 7 ст. 182 КПК України, підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його репутацію, наявність судимостей, та вважає за можливе визначити заставу у розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що відповідає п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України та, з урахуванням ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» щодо розміру мінімальної заробітної плати, яка складає 1218 грн., визначити заставу у розмірі 24 360 грн.
Колегія суддів вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора прокуратури Михайлівського району Запорізької області ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Михайлівського району Запорізької області від 16 червня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, стосовно ОСОБА_7 , скасувати.
Клопотання слідчого СВ Михайлівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області майора міліції ОСОБА_11 задовольнити.
Застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним застосуванням застави.
Строк тримання під вартою ОСОБА_13 , рахувати з моменту його затримання.
Строк дії ухвали апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів з моменту фактичного затримання і закінчується 30 серпня 2014 року.
Визначити заставу, достатню для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 , обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, у вигляді 20 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 24 360 гривень.
Покласти на ОСОБА_13 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме, не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора; повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити ОСОБА_13 , що у разі невиконання ним покладених обов`язків, застава буде звернена на користь держави та до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою..

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: