Справа № 368/2226/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/150/15 Доповідач у 2 інстанції Свінціцька
Категорія 34 03.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
03 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого- судді : - ОСОБА_2

суддів : - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі : - ОСОБА_5

з участю прокурора : - ОСОБА_6

представника ВК №115 : - ОСОБА_7 ,

засудженого: - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції з Кагарлицькою ВК №115 справу за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 02 грудня 2014 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році»,

в с т а н о в и л а :
Вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2007 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

До Кагарлицького районного суду Київської області 14 листопада 2014 року надійшло клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування щодо нього ст. 6 Закону України від 08 квітня 2014 року «Про амністію у 2014 році», а саме, просить скоротити йому на половину невідбуту частину покарання.

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 02 грудня 2014 року в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» відмовлено. Своє рішення суд обґрунтував тим, що засуджений ОСОБА_8 на час набрання чинності Законом України «Про амністію у 2014 році», а саме, станом на 19.04.2014р. покарання фактично не відбував, а почав відбувати покарання лише 18.09.2014 року, оскільки перебував у розшуку, тому до нього не можуть бути застосовані положення вказаного Закону.

Не погоджуючись з рішенням суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області, якою йому відмовлено в застосуванні щодо нього Закону України «Про амністію у 2014р.» та розглянути його заяву про застосування щодо нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014р.». На думку апелянта, дане рішення суду першої інстанції є незаконним та безпідставним, вважає, що прямої заборони у застосуванні амністії у зв`язку із перебуванням в розшуку норми Закону не містять, а тому до нього слід застосувати положення ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014р.». Також зазначив, що після набрання законної сили вироком суду, він від відбування призначеного покарання не ухилявся, постійно знаходився за місцем реєстрації та про те, що його оголошено в розшук йому відомо не було.

Заслухавши доповідь судді, думку засудженого, який подану апеляційну скаргу підтримав та просив застосувати щодо нього ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014р.», прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, представника ВК №115, який також заперечував щодо задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно статті 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженим, що відбувають покарання у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов`язані з позбавленням волі, які не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону невідбута частина покарання скорочується наполовину.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2007 року ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.286 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Вказаний вирок набрав законної сили 13.02.2008р. (а.с.9-11).

Відповідно до постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 26.12.2011 року щодо ОСОБА_8 оголошено розшук в зв`язку з неможливістю виконання вироку суду від 05.12.2007р. щодо нього (а.с.15).

Як вбачається з протоколу затримання від 18.09.2014р. (а.с.17-20) та витягу з протоколу комісії з питань розподілу, направлення та переведення для відбування покарання осіб, засуджених до позбавлення волі в Рівненській області від 25.09.2014р. (а.с.21) ОСОБА_8 було затримано та направлено для відбування призначеного вироком суду покарання.

Таким чином ОСОБА_8 з 18.09.2014р. відбуває основне покарання за вироком Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2007 року у виді 3 років позбавлення волі.

Оскільки на час набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», а саме, станом на 19.04.2014р. ОСОБА_8 був засудженим до покарання у виді 3 років позбавлення волі, але не відбував його, висновок суду першої інстанції про необхідність відмови в застосуванні щодо ОСОБА_8 ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014 році» є обгрунтованим.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 та залишенні без змін ухвали Кагарлицького районного суду Київської області від 02.12.2014 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».

На підставі викладеного, керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, ст. 6 Закону України «Про амністію у 2014р.», колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 02.12.2014 року про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про застосування ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» залишити без змін .

Судді: