Дата документу Справа № 227/5464/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №227/5464/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11кп/778/604/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001986 від 10 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Добропілля Донецької області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
19 лютого 2015 року на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшли матеріали кримінального провадження щодо ОСОБА_6 з апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 , який дії в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , на вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 6 січня 2015 року, яким останнього засуджено за ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання постановлено рахувати з часу затримання обвинуваченого після набрання вироком законної сили. Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 589,68 грн. Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 , просить вищевказаний вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувати ст.75 КК України та звільнити ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком. В обґрунтування своїх вимог вказує на неврахування судом при призначенні ОСОБА_6 покарання всіх обставин, які могли сприяти застосуванню положень ст.75 КК України, а саме те, що вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення не є тяжкими, він свою вину визнав в повному обсязі, щиросердо розкаявся, має ряд тяжких хвороб.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за те, що він 8 жовтня 2014 року о 00-00 год., діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, знаходячись біля подвір`я будинку АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_10 , таємно, повторно, проник до середини подвір`я, де викрав стоячий біля будинку спортивний велосипед Silver 500 CORRADO вартістю 2076,60 грн, і з викраденим зник, розпорядившись ним на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 23 жовтня 2014 року о 22-00 год., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, знаходячись біля подвір`я будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_11 , таємно, повторно, проник до середини подвір`я, звідки з хозбудівлі (сараю) викрав спортивний велосипед Formula Dakar вартістю 1547,10 грн, і з викраденим зник, розпорядившись ним на свій розсуд, заподіявши потерпілій ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 25 жовтня 2014 року о 00-00 год., ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою викрадення чужого майна і звернення його на свою користь, шляхом вільного доступу, знаходячись біля подвір`я будинку АДРЕСА_4 , який належить ОСОБА_12 , таємно, повторно, через незакриті двері проник у гараж, звідки викрав спортивний велосипед Formula Outlanter вартістю 1720,80 грн, і з викраденим зник, розпорядившись ним на свій розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і вважав, що оскаржуваний вирок суду є законним та обґрунтованим; перевіривши матеріали кримінального провадження, та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_6 при розгляді справи судом першої інстанції повністю визнав себе винним, дав показання по суті пред`явленого йому обвинувачення, у зв`язку з чим, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин справи, оскільки вони учасниками судового провадження не оспорювались. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та вірно кваліфікував дії ОСОБА_6 за ч.3 ст.185 КК України.

Доведеність вини й кваліфікація дій обвинуваченої ніким з учасників провадження не оспорюється.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за вчиненні ним кримінальні правопорушення. При цьому суд врахував характер та ступінь тяжкості цих правопорушень, особу ОСОБА_6 , який раніше неодноразово судимий, не працює, має ряд хвороб, у зв`язку з чим перебуває на диспансерному обліку, за місцем проживання характеризується позитивно, свою вину у кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі. Обставиною, що пом`якшує покарання, суд визнав щире каяття обвинуваченого, а обставиною, що обтяжує покарання, - рецидив.

Враховуючи у сукупності всі обставини провадження та відомості про особу обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність призначення останньому покарання у межах санкції статті обвинувачення у вигляді позбавлення волі, але на мінімальний строк.

На думку колегії суддів, таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових правопорушень.

Приймаючи до уваги те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних кримінальних правопорушень проти власності, знову вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень ст.12 КК України, є тяжким, підстав для звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, відповідно до положень ст.75 КК України, колегія суддів не вбачає.

Обставини, на які посилається захисник в апеляційній скарзі, враховані судом при призначенні обвинуваченому мінімального покарання, передбаченого законом за вчинене правопорушення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а вирок Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 6 січня 2015 року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч.3 ст.185 КК України, - без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4