Справа № 314/221/15-к
Провадження № 1-в/314/68/2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року м. Вільнянськ
Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника адміністрації ДВЦ: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання адміністрації Дружелюбівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 1) про вирішення питання щодо умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, який до засудження проживав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.11.2004 Новгород-Сіверським районним судом Чернігівської області за ч. 1

ст. 122, ч. 3 185, ст. 70 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі, звільнений 13.12.2006 умовно-достроково з не відбутим строком 11 місяців 9 днів.

По справі, за якою відбуває покарання, засуджений: 06.08.2008 Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.07.2012 не відбуту частину покарання замінено на обмеження волі, на підставі ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк з дня винесення постанови до прибуття у виправний центр із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі. Початок строку: 23.04.2008, кінець строку: 07.04.2016,

ВСТАНОВИВ:
До Вільнянського районного суду Запорізької області від адміністрації Дружелюбівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 1) надійшло подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_5 .

Згідно з поданням, ОСОБА_5 засуджений вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 06.08.2008 за ч. 2 ст. 121 КК України до 8 років позбавлення волі. Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.07.2012 не відбуту частину покарання замінено на обмеження волі, на підставі ст. 72 КК України в строк покарання зараховано строк з дня винесення постанови до прибуття у виправний центр із розрахунку 1 день позбавлення волі відповідає 2 дням обмеження волі.

В поданні поставлено питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , який на день розгляду справи судом відбув 2/3 частини строку покарання, має 13 заохочень за сумлінну поведінку та ставлення до праці.

У судовому засіданні представник адміністрації колонії дане подання підтримав і суду пояснив, що засуджений ОСОБА_5 прибув до виправного центру 16 серпня 2012 року із Кам`янської виправної колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) як особа, яка стала на шлях виправлення. За час відбування покарання у виправній колонії вимоги режиму порушував, за що двічі притягувався до дисциплінарної відповідальності, шість разів заохочувався. За період відбування покарання у виправному центрі характеризується наступним чином: вимоги режиму відбування покарання порушував, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення на теперішній час погашені та зняті у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку і ставлення до праці вісім разів заохочувався правами начальника установи та начальника відділення. Останнього разу вже після направлення матеріалів подання до суду 17.01.2015. Працевлаштований робочим польової бригади установи, до своїх обов`язків ставиться сумлінно. На заходи виховного впливу реагує позитивно. Приймає участь в реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених «Підготовка до звільнення». В скоєному злочині вину визнає, щиро розкаюється. Сумлінна поведінка та ставлення до праці ОСОБА_5 свідчить про те, що він довів своє виправлення і до нього можливо застосувати умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Засуджений ОСОБА_5 суду пояснив, що у скоєному злочині щиро розкаюється, зробив для себе належні висновки і просить суд задовольнити подання адміністрації установи про умовно-дострокове звільнення.

Прокурор не заперечував проти подання, вважає, що засуджений довів своє виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши представника адміністрації виправного центру, засудженого ОСОБА_5 , висновок прокурора, суд вважає, що в поданні слід відмовити з наступних підстав.

У відповідності зі ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від покарання можливо при обов`язковій та одночасній наявності в їх сукупності підстав та умов. При цьому головним та вирішальним є не факт відбування певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Згідно з ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно рекомендацій, викладених у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання.

Суд не може не врахувати, що примірна поведінка - це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.

З матеріалів подання встановлено, що під час знаходження у Запорізькому слідчому ізоляторі ОСОБА_5 вимоги режиму утримання порушував, за що йому постановою від 16.05.2008 оголошено догану, на теперішній час стягнення погашено у встановленому законом порядку. Заохочень не мав.

З 15.11.2008 засуджений перебував у Кам`янській виправній колонії № 101, вимоги режиму утримання порушував, за що його постановою від 29.10.2011 переведено до дисциплінарного ізолятору на строк 3 доби, на теперішній час стягнення погашено у встановленому законом порядку. За сумлінну поведінку та ставлення до праці шість разів заохочувався правами начальника відділення та начальника установи.

Своєю поведінкою та ставленням до праці під час відбування покарання у Кам`янській виправній колонії УДПтС України в Запорізькій області (№ 101) засуджений ОСОБА_5 довів своє виправлення, у зв`язку з чим до нього була застосована заохочувальна норма, передбачена ст. 82 КК України, а саме постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.07.2012 невідбута частина покарання у вигляді позбавлення волі замінена на обмеження волі.

З 16.08.2012 засуджений відбуває покарання у Дружелюбівському виправному центрі, є практично здоровим та працездатним, проте був працевлаштований лише протягом жовтня 2013 року - лютого 2014 року, травня-вересня 2014 року, що об`єктивно підтверджено довідками про працевлаштування засудженого та нарахування йому заробітної плати (а.с. 7-8). Таке відношення засудженого до праці свідчить про свідоме ухилення від виконання цивільно-правових зобов`язань за вироком суду щодо відшкодування на користь потерпілої матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином, у сумі 13593,76 грн., а також одночасно вказує на суб`єктивне відношення засудженого до вчиненого злочину та його наслідків.

Згідно з довідкою, засуджений залучався до роботи по благоустрою колонії, за що має вісім заохочень. Разом з тим, мав засуджений за весь час перебування у виправному центрі і п`ять стягнень у вигляді переведення до дисциплінарного ізолятору на певний строк, в тому числі і за вживання спиртних напоїв, які на теперішній час погашені та зняті у встановленому законом порядку.

Поведінка засудженого за весь час відбування ним покарання, особливо у вигляді обмеження волі у виправному центрі, що безпосередньо передує вирішенню питання про умовно-дострокове звільнення, не була стабільно позитивною та активною, про що свідчить те, що він одночасно і заохочувався, і порушував умови відбування покарання, заробляючи стягнення.

На цьому фоні сумнівним та передчасним виглядають твердження подання про те, що ОСОБА_5 сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення та перевиховання і заслуговує на умовно-дострокове звільнення, а його відношення до праці протягом певного періоду часу пояснюється не намаганням спокутувати свою вину у скоєному, а лише наполегливим намаганням будь-яким засобом вийти з місць позбавлення волі, будучи щиросердно впевненим, що його участь у будь-якій праці безперечно повинна потягнути за собою його умовно-дострокове звільнення.

При вивчених обставинах на теперішній час суд не знаходить досить підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , оскільки він до теперішнього часу не проявив себе як такий, що довів своє виправлення та перевиховання, а встановлені в судовому засіданні дані у своїй сукупності не можуть свідчити, на погляд суду, про його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. 81 КК України, п. 2 ч. 1 ст. 537, п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні подання адміністрації Дружелюбівського виправного центру управління Державної пенітенціарної служби України в Запорізькій області (№ 1) - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

21.01.2015

21.01.2015