Справа № 317/4531/14-к
№/п 1-кп/317/28/2015
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 серпня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого: адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої: адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в кримінальне провадження № 0001389 від «29» серпня 2014 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новослобідка, Запорізького району, Запорізької області, українця, громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.
У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, -
В С Т А Н О В И В:

22 травня 2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, було прийнято рішення згідно якого з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнути на користь ОСОБА_6 , на утримання доньки - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% від мінімального прожиткового мінімуму, починаючи з 15.02.2008р. та до досягнення дитиною повноліття.

Однак, ОСОБА_4 , маючи умисел на ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), достовірно знаючи про необхідність їх сплати та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 15.04.2010 року по 15.08.2014 року, маючи спрямованість на невиконання рішення суду, на протязі тривалого часу, систематично, злісно ухилявся від сплати аліментів, тобто у вищезазначений період сплатив мізерну суму у розмірі 2 000 гривень 00 копійок, і не створив умов для отримання достатніх для сплати аліментів доходів, матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , не надавав, в зв`язку з чим заборгованість ОСОБА_4 , по сплаті аліментів станом на 15.08.2014 року становить 25 715 гривень 84 копійки.

Будучи допитаним у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому правопорушенні не визнав, суду пояснив, що він обізнаний про рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22.05.2008 року, яким його було зобов`язано сплачувати на користь ОСОБА_6 , на утримання доньки - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% від мінімального прожиткового мінімуму, починаючи з 15.02.2008р. та до досягнення дитиною повноліття.

За період роботи на ТОВ «Катех-Електро» до 15.04.2010 року аліменти сплачував своєчасно, шляхом відрахування із заробітної плати. Після звільнення із вказаного підприємства йому не було відомо місце проживання потерпілої та його доньки, у зв`язку з чим він не мав можливості сплачувати їм встановлені рішенням суду аліменти, починаючи з 15.04.2010 року по 2013 рік він двічі змінював місце роботи, виклики до державного виконавця йому не надходили, за новими місцями роботи виконавчі листи також не приходили. До ВДВС почали викликати з серпня 2013 року, всього викликали двічі, від викликів не ухилявся, до ВДВС з`являвся кожного разу. Постійну роботу не має з серпня 2013 року.

Крім того в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 , вважають, що провина ОСОБА_4 не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи, при цьому посилаючись на Постанову Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначили, що несплата аліментів з боку обвинуваченого була вимушеною, так як ОСОБА_4 не міг тривалий час знайти роботу.

Також зазначили, що з матеріалів виконавчого провадження взагалі не можливо встановити, чи відбувались які-небуть виконавчі дії до травня 2013 року, а також вказали, що ОСОБА_4 фактично не було попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, оскільки матеріали виконавчого провадження містять лише листи на адресу обвинуваченого, однак не міститься жодного доказу про їх отримання ОСОБА_4 .

У зв`язку з вищевикладеним, ОСОБА_4 та його адвокат ОСОБА_5 , посилаючись на відсутність у обвинуваченого злісного умислу на несплату аліментів, просили суд виправдати обвинуваченого, у зв`язку з недоведеністю його провини.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 22 травня 2008 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 , на утримання доньки - ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менш 30% від мінімального прожиткового мінімуму, починаючи з 15.02.2008р. та до досягнення дитиною повноліття. До квітня 2010 року заборгованості по аліментам в обвинуваченого не було.

Крім того потерпіла суду пояснила, що про зміну свого місця проживання вона повідомила ДВС, а також зверталась із заявами в яких зазначала реквізити для спали аліментів.

Також в судовому засіданні були досліджені письмові докази, а саме:

-матеріли виконавчого № 1182/3 ЄДРВП 40311535 розпочате 22.10.2013 року (а.с. 89-166);

-розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованості по аліментам за період з 15.04.2010 року по 15.08.2014 року включно складає 25 715 грн. 84 коп. (а.с. 126-127);

-заява ОСОБА_10 від 31.10.2013 року відповідно до якої обвинувачений був ознайомлений із розрахунком заборгованості по аліментам, попереджений про кримінальну відповідальність та зобов`язався сплатити аліменти в сумі 2000 грн. до 05.11.2013 року (а.с. 163);

У статті 164 Кримінального Кодексу України під злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів) слід розуміти будь-які діяння боржника, спрямовані на невиконання рішення суду (приховування доходів, зміну місця проживання чи місця роботи без повідомлення державного виконавця тощо), які призвели до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно складають суму виплат за шість місяців відповідних платежів.

Як було встановлено в судовому засіданні, після звільнення 15.04.2010 року з підприємства ТОВ «Катех-Електро» ОСОБА_4 достовірно знаючи про наявний у нього обов`язок, згідно рішення суду, сплачувати аліменти на користь ОСОБА_6 , влаштувавшись на нове місце роботи не повідомив про це державного виконавця.

Крім того слід зазначити, що за період коли обвинувачений ОСОБА_4 не мав постійного місця роботи, він також не вчинив дій для отримання заробітку, та не встав на облік до центру зайнятості.

Також слід зазначити, що ОСОБА_4 є працездатною особою, хронічними захворюваннями не хворіє та не хворів, підстав для звільнення його від обов`язку по сплаті аліментів ним не надано, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд відповідно до вимог ст.. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 скоїв злочин не великої степені тяжкості.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання, суд не знайшов.

З огляду на вищевикладене, а також враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не притягався до кримінальної відповідальності, не одружений, не працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, на теперішній час повністю сплатив заборгованість по аліметам, суд приходить до висновку, що виправлення підсудного ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, та слід призначити йому покарання у вигляді громадських робіт.

Потерпілою ОСОБА_6 по справі заявлено цивільний позов, відповідно до якого вона просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на свою користь 9213,84 грн. пені у розмірі 1% від суми невиплачених аліментів за кожен день прострочки, та 7000 грн. моральної шкоди.

Дослідивши матеріали цивільного позову, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню у зв`язку з наступним.

Так суд погоджується з доводами потерпілої про наявність у неї права на стягнення з обвинуваченого пені у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочки, що відповідно передбачено ст. 196 СК України, при цьому суд погоджується із розрахунком пені наданим потерпілою та вважає, що на її користь необхідно стягнути з обвинуваченого 9213,84 грн.

Що стосується стягнення моральної шкоди, то в цій частині позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Щодо наявності моральної шкоди спричиненої злочином, слід зазначити наступне, так відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода, разом з іншим полягає у душевних стражданнях, які особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї, чи близьких родичах.

Дослідивши цивільний позов суд приходить до висновку, про те, що діями обвинуваченого потерпілій спричинено моральну шкоду однак суд вважає необґрунтованим її розмір, оскільки потерпіла, значний проміжок часу знаючи про несплату обвинуваченим аліментів на її користь не вчинила жодних заходів для відновлення свого порушеного права, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність стягнути з обвинуваченого на користь потерпілої моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Речові докази по справі - відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України і призначити йому покарання у вигляді ста годин громадських робіт.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та моральної шкоди спричиненої злочином задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 неустойку (пеню) по сплаті аліментів в розмірі 9213 (дев`ять тисяч двісті тринадцять) грн. 84 коп.

Стягнути ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 500 (п`ятсот) грн.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області протягом 30 діб з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1