АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/821/15 Справа № 199/775/15-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів: - ОСОБА_3

- ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні суду судове провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 02 березня 2015 року стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпропетровськ, громадянина України,відбуває покарання за вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 03 жовтня 2014 року,
якою відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення від покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2014 році",

за участю:

прокурора - ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

Засуджений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 02 березня 2015 року, в якій, просив скасувати зазначену ухвалу та звільнити його від призначеного покарання відповідно до Закону України "Про амністію у 2014 році".

Вимоги своєї апеляційної скарги засуджений обґрунтовує тим, що він з 2011 року перебуває на обліку, оскільки хворий на ВІЛ-інфекцію та туберкульоз, а тому підпадає під дію Закону України "Про амністію у 2014 році". Судом першої інстанції йому безпідставно було відмовлено в задоволенні його клопотання з формальних мотивів.

Оскаржуваною ухвалою засудженому ОСОБА_6 відмовлено в задоволенні клопотання про звільнення його від призначеного покарання на підставі Закону України "Про амністію у 2014 році" з посиланням на те, що згідно п. "г" ст. 1 вказаного Закону підлягають звільненню від покарання у виді позбавлення волі на певний строк особи, яких на день набрання чинності вказаним Законом у встановленому порядку було визнано хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1-4), СНІД (ІІІ, ІV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ), а із довідки Дніпропетровського слідчого ізолятора від 12 лютого 2015 року ОСОБА_6 перебуває в тубізоляторі МЧС ДСІЗО з діагнозом ВДТБ верхньої долі правої легені (вогнищевий), Д-, МБТ-, М-, К0, Г0, РезО, Кат.З, Ког 3(2014); ВІЛ-інферція 4 кл. ст. лише з 05 вересня 2014 року, тобто на день набрання чинності він не був визнаний у встановленому законом порядку хворим на вказані хвороби.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який вважав, що підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні, а тому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження за клопотанням засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційної скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Нормами п. "г" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" передбачено звільнення від покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не є тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, яких на день набрання чинності цим Законом в установленому порядку визнано інвалідами першої, другої чи третьої групи, а також хворими на активну форму туберкульозу (диспансерні категорії 1 - 4), онкологічні захворювання (III, IV стадії за міжнародною класифікацією TNM), СНІД (III, IV клінічні стадії за класифікацією ВООЗ) та інші тяжкі хвороби, що перешкоджають відбуванню покарання та підпадають під визначення Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Державного департаменту України з питань виконання покарань та Міністерства охорони здоров`я України від 18 січня 2000 року N 3/6.

Як вбачається із копії вироку Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 03 жовтня 2014 року, ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, якаий відповідно до норм ст. 12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, і йому призначене покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.

Із листа Дніпропетровського СІЗО від 12 лютого 2015 року за № 3/19-2428 вбачається, що ОСОБА_6 встановлено діагноз ВДТБ верхньої долі правої легені (вогнищевий), Д-, МБТ-, М-, К0, Г0, РезО, Кат.З, Ког 3(2014); ВІЛ-інферція 4 кл. ст., в звязку із чим він перебуває в тубізоляторі МСЧ з 05 вересня 2014 року, тобто з дня прибуття засудженого до ДСІЗО.

Із інформації, отриманої на запити Апеляційного суду Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_6 на диспансерному обліку в КЗ "Дніпропетровський протитуберкульозхний диспансер" ДОР не перебуває і за медичною допомогою за період з 1 січня 2011 року по теперішній час не звертався (листи від 30 квітня 2015 року за № 353 та від 26 травня 2015 року за № 417).

Згідно даних, отриманих судом апеляційної інстанції від КЗ "Дніпропетровська міська клінічна лікарня № 21 імені професора Є.Г.Попкової" Дніпропетровської обласної ради, у листопаді 2011 року ОСОБА_8 був обстежений на ВІЛ, серопозитивний результат підтверджений референс лабораторією 16 листопада 2011 року, довідка № 8006. Однак, після цього ОСОБА_8 до лікаря інфекціоніста Дніпропетровського міського центру з профілактики та боротьби зі СНІДом не звертався, клініко-імунологічне обстеження не проходив, на диспансерному обліку не перебуває.

В звязку із викладеними обставинами колегія суддів апеляційного суду погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на день набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році" ОСОБА_6 у встановленому законом порядку не був визнаний хворим ні на одну іх хвороб, зазначених в п. "г" ст. 1 зазначеного вище Закону, а тому він не підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі вказаної норми Закону.

Посилання засудженого ОСОБА_6 на те, що він перебуває на диспансерному обліку в звязку із захворюванням на ВІЛ із 2011 року, на думку колегії суддів є необгрунтованими, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до норм п. "г" ст. 1 Закону України "Про амністію у 2014 році" підлягають звільненню від призначеного покарання не всі хворі на туберкульоз чи ВІЛ, а лише ті, що хворі на вказані хвороби певних диспансерних категорій чи певних клінічних стадій. На день набрання чиності вказаним Законом ОСОБА_6 не був у встановленому законом порядку визнаний хворим ні на одну із зазначених хвороб.

В звязку із викладеним колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обгрунтованою та вмотивованою, тобто відповідає вимогам ст. 370 КПК України, а тому підстави для її скасування відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Вимоги апеляційної скарги засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровськ від 02 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3-х місяців з моменту її проголошення, засудженим ОСОБА_6 в той же строк з моменту отримання ним копії цієї ухвали.

Судді: