Справа
№1-70/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Луцьк 10 січня
2007 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням

судді Квятковського
М.С.О

за участю секретаря Федчук Т.А

прокурора Ткачука
М.М.

адвоката ОСОБА_1.

потерпілої ОСОБА_2.

представника
потерпілої ОСОБА_3.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті
Луцьку кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1., уродженця
м.Кісільовська Російської Федерації, гр.. України, із середньою-спеціальною
освітою, не працюючого, одруженого, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

за
ст.286 ч.2 КК України,

встановив:

Підсудний ОСОБА_4., 20.05.2006 року, близько 2.00 години
ночі, керуючи автомобілем ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1, рухаючись в районі населеного
пункту смт.Торчин , в напрямку з м. Луцька із швидкістю 80 км/год, проявив
безпечність та неуважність, не вибрав безпечну швидкість в умовах видимості,
будучи освітленим фарами зустрічного транспортного засобу, не вжив заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки автомобіля та вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_5., який лежав на
проїзній частині дороги. Внаслідок дорожньо-транспортньої пригоди ОСОБА_5.
отримав тілесні ушкодження, від яких настала смерть на місці події.

В прямому причинному зв'язку з виникненням ДТП і наступившими
наслідками стали порушення підсудним ОСОБА_4. п.п.2.3 (б); 12.1; 12.2; 12.4;
19.3 ПДР України, відповідно до яких: він неправильно оцінив дорожню обстановку
і неналежним чином відреагував на її зміну; не вибрав в установлених межах
безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки; в темну пору доби
рухався на швидкості, яка не дала змоги зупинити транспортний засіб у межах
видимості дороги; при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу; в населеному пункті
рухався із швидкістю більше 60 км/год; у разі погіршення видимості у напрямку
руху, викликаного світлом фар зустрічного транспортного засобу не зменшив
швидкості, яка б не перевищувала безпечної за умови фактичної видимості дороги,
а при осліпленні - не ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію, не змінюючи
напрямок руху не зупинився.

Допитаний в судовому засіданні, з приводу інкримінованого
йому злочину, підсудний ОСОБА_4. свою вину визнав повністю. Показав, що в
нічний час 20 травня 2006 року на автомобілі ВАЗ 21093 р.н. НОМЕР_1 рухався із
швидкістю 80 км/год автодорогою
в напрямку із м. Луцька, при цьому в його автомобілі працювала лише ліва
фара. В районі смт. Торчин на ближньому світлі фар його осліпив зустрічний
транспортний засіб. Не зменшуючи

2

швидкості, продовжив рух і через якусь мить побачив та
відчув, що наїхав на людину, яка лежала на його полосі руху. Оскільки дуже
спішив, відвіз співробітника на роботу, а через деякий час повернувся на місце
події. Розкаюється у вчиненому злочині, просить не позбавляти його волі.

Крім повного визнання своєї вини самим підсудним, його
вина у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджується:

Показами потерпілої ОСОБА_2. про те, що вночі 20 травня
2006 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі, в районі смт.
Торчин, загинув її син ОСОБА_5..

Показання підсудного ОСОБА_4. та потерпілої ОСОБА_2.
відповідають фактичним обставинам справи та не оспорюються учасниками судового
розгляду.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що
своїми необережними діями, спрямованими на порушення правил безпеки дорожнього
руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило смерть потерпілого, підсудний ОСОБА_4. вчинив злочин,
передбачений ч.2 ст. 286 КК України.

В прямому причинному зв'язку з виникненням ДТП і наступившими
наслідками стали порушення підсудним ОСОБА_4. п.п.2.3 (б); 12.1; 12.2; 12.4;
19.3 ПДР України, відповідно до яких: він неправильно оцінив дорожню обстановку
і неналежним чином відреагував на її зміну; не вибрав в установлених межах
безпечної швидкості руху з урахуванням дорожньої обстановки; в темну пору доби
рухався на швидкості, яка не дала змоги зупинити транспортний засіб у межах
видимості дороги; при виникненні небезпеки для руху не вжив заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу; в населеному пункті
рухався із швидкістю більше 60 км/год; у разі погіршення видимості у напрямку
руху, викликаного світлом фар зустрічного транспортного засобу не зменшив
швидкості, яка б не перевищувала безпечної за умови фактичної видимості дороги,
а при осліпленні - не ввімкнув аварійно-світлову сигналізацію, не змінюючи
напрямок руху не зупинився.

Обговорюючи питання про вид і міру покарання щодо
підсудного ОСОБА_4. , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який
відноситься до категорії тяжких, дані про його особу.

Обставини,
які обтяжують покарання підсудного, по справі відсутні.

При таких обставинах, враховуючи дані про особу
підсудного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності,
позитивно характеризується як особа, розкаюється у вчиненому злочині та
частково відшкодував завдані злочином збитки, суд вважає, що виправлення та
перевиховання його можливе без ізоляції від суспільства, а тому щодо нього слід
застосувати ст. 75 КК України. При цьому, суд враховує неправомірну поведінку
по відношенню до Правил дорожнього руху самого потерпілого ОСОБА_5..

Разом з тим, враховуючи поведінку підсудного, який
залишив місце події, та обставини самої ДТП,
суд вважає, що підсудного слід позбавити права керувати транспортними засобами.

Керуючись
ст..ст.. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.. 286 ч.2 КК
України та призначити йому покарання у вигляді 5-ти ( п*яти) років позбавлення
волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два)
роки.

На підставі ст..
75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, в
частині основного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю 2
(два) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

3

На підставі ст..76 КК
України зобов'язати ОСОБА_4 повідомляти органи кримінально - виконавчої системи
про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в ці органи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4. до вступу вироку в
законну силу залишити -підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати по
справі в сумі 1203 грн 01 коп. (тисячу двісті три гривні одну копійку) за
проведення експертизи.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Волинської області шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.