Справа № 11-600 Головуючий
в 1 інстанції Березовський О.Д.
ст. 190 ч.3 КК Доповідач - Акуленко С. О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2007 року колегія суддів судової палати в
кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

головуючого Щербакова О.С.

суддів Акуленко C.O.,
Козака В.І. з участю :

прокурора Гапеєвої Н.П.

адвоката ОСОБА_1

обвинувачених: ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянула
у відкритому судовому засіданні в м.
Чернігові кримінальну справу за апеляцією старшого помічника прокурора
Городнянського району Чернігівської області на постанову Городнянського
районного суду Чернігівської області від 13 червня 2007 року.

Цією постановою
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки с Володимирівка
Городнянського району, з вищою
освітою, яка є інвалідом П групи, ніде не працює, раніше не судима, проживає в м.
АДРЕСА_1

Та

ОСОБА_3
ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженця
с Смяч Щорського району Чернігівської області ,
з середньою освітою який ніде не працює,
інвалід ПІ групи, раніше не
судимий, проживає в с
Великий Дирчин

Городнянського
району Чернігівської
області

обох за ст. 190 ч.3
КК України направлено на додаткове розслідування в зв'язку із неповнотою
досудового слідства та порушення норм кримінально-процесуального законодавства.

ОСОБА_2
та ОСОБА_3 органами досудового слідства обвинувачуються в тому, що за попередньою змовою між собою та з
ОСОБА_2, матеріали кримінальної справи
щодо якого виділені в окреме провадження,
в період з серпня по вересень 2004 року у денний час під приводом
надання допомоги на ремонт будинку культури і школи в м. Городня шляхом обману заволоділи зерном
жита, яке належало сільгосппідприємствам
Городнянського району, а виручені за це
жито кошти використали на власний розсуд.

Досудовим
слідством встановлено, що задля вчинення
даного злочину, ОСОБА_2., як голова Городянської райдержадмшістрації на
одному із засідань управління сільського господарства і продовольства райдержадмшістрації, а потім і додатково окремо звернувся до голів
сільгосппідприємств району з проханням здати на ТОВ „Городянське ХПП" по
одній машині зерна жита як спонсорську допомогу на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
з якими він домовився, маючи при
цьому намір присвоїти здане сільгосппідприємствами зерно.

Діючи
спільно по досягненню поставленої мети,
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 17 серпня 2004 року уклали із ТОВ „Городянський
ХПП" договори на здачу ними ніби то зерна жита загальною вагою 100 тон.
При цьому ОСОБА_2 оформила договір на ім'я своєї матері.

В
подальшому сільгосппідприємства Городнянського району вивезли на ТОВ
„Городянський ХПП" і здали належне їм зерно жита згідно договорів на ім'я ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з
оформленням накладних загальною вагою 69 890 кг. на загальну суму 26 379 гр. 37
коп.

На
підставі укладених з ТОВ „Городянський ХПП" договорів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з
відома ОСОБА_5. отримали від даного підприємства грошові кошти в сумі 27379 гр
37 коп., як від зданого начеб то ними
зерна, які були витрачені не на ремонт
школи та будинку культури, а на власний
розсуд.

Дії
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досудовим слідством кваліфіковані за ст.
190 ч.3 КК України, як
шахрайство, тобто заволодіння чужим
майном у великому розмірі, шляхом
обману, за попередньою змовою групою
осіб.

Повертаючи
справу на додаткове розслідування, суд
зазначив, що досудове слідство по справі
проведено неповно та однобічно. Органами досудового слідства не виконані
вказівки Чернігівського районного суду від 17 березня 2006 року та апеляційного
суду Чернігівської області від 29 травня 2006 року, що унеможливлює прийняти судом законне
рішення.

Зокрема
судом зазначено, що на виконання судових
рішень, органу досудового слідства слід
було визначитись кому злочинними діями підсудних була заподіяна матеріальна
шкода, визначити коло господарств, яким завдані збитків. Слідчим це
проігноровано і порушено право господарств на ознайомлення з матеріалами
справи. Крім цього, органи досудового
слідства не перевіряли докази, які б
підтверджували їх висновок про те, що
між самими підсудними, а крім цього і
посадовою особою, мала місце попередня
змова на заволодіння зерном. Не вказали
в чому полягала „загальна мета" обвинувачених.

В
апеляції старший помічник прокурора Городнянського району, який приймав участь по справі, просить постанову суду про направлення
кримінальної справи щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 скасувати і справу направити в той
же суд в іншому складі в зв'язку із порушенням судом норм кримінально-процесуального
законодавства при вирішенні питання про направлення справи на додаткове
розслідування, зазначаючи, що вказані у постанові недоліки слідства
могли бути усунуті в судовому засіданні. На думку апелянта досудовим слідством
встановлено кому заподіяна шкода,
керівникам сільхозпідприємств роз'яснено право звернення з позовом, те що підсудні були знайомі один з одним
підтвердив у судовому засіданні ОСОБА_2.. Тому підстав для направлення справи
для проведення додаткового розслідування немає.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, яка підтримала апеляцію, просила її задовольнити, оскільки підстав для направлення справи на
додаткове розслідування немає,
обвинувачених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_1,
які вважали рішення суду правильним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінальної
справи, колегія суддів приходить до
наступного висновку.

Відповідно
до ст.
22 КПК України прокурор, слідчий
і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом
заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин справи,
виявити як ті обставини, що
викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його
відповідальність.

Як
вбачається з матеріалів кримінальної справи,
постановою Чернігівського районного суду від 17.03.2006 року кримінальна
справа по обвинуваченню ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.
190 КК України направлена прокурору Чернігівської області на додаткове
розслідування.

Ухвалою
апеляційного суду Чернігівської області від 29 травня 2006 року

постанова
Чернігівського районного суду залишена без змін. Крім того, апеляційний суд в ухвалі вказав, що крім обставин зазначених у постанові суду
першої інстанції, необхідно розширити
коло свідків з метою встановлення зв'язків ОСОБА_3 з ОСОБА_2 та необхідності

встановлення
попереднього зговору між зазначеними особами на вчинення ними злочину, перевірити твердження ОСОБА_3 про те , що
гроші отримані ним фактично були оплатою за продану картоплю, роз'яснити товариствам, які здавали зерно, право на відшкодування шкоди.

Відповідно
до ст.
403 КПК України ухвали і постанови суду,
що набрали законної сили, є
обов'язковими для всіх підприємств,
установ і організацій, посадових
осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Невиконання
ухвали чи постанови суду є суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального
законодавства.

Перевіривши
матеріали кримінальної справи та докази на яких ґрунтується пред'явлене ОСОБА_2
та ОСОБА_3 обвинувачення, колегія суддів
приходить до висновку, що місцевий суд
правильно установив, що досудове
слідство по справі проведено неповно,
однобічно і поверхово, а в ході
додаткового розслідування вказівки судів органами досудового слідства виконані
не були.

Так, в ході додаткового розслідування по справі
органами досудового слідства не були перевірені докази, які б підтвердили їх висновок про те, що між самими підсудними, а крім цього із посадовою особою, мала місце попередня змова на заволодіння
зерном господарств, не було розширено
коло свідків з метою встановлення зв'язків ОСОБА_3 з сім'єю ОСОБА_2, не перевірено твердження ОСОБА_3 про те, що гроші отримані ним фактично були оплатою
за продану картоплю.

Органи
досудового слідства в ході проведення додаткового розслідування обмежились лише
направленням доручення про провадження розшукових та слідчих дій, але при цьому жодної слідчої дії направленої
на перевірку та отримання доказів попередньої змови між підсудними, розширення кола свідків, перевірку та спростування тверджень ОСОБА_3
проведено не було.

Орган
досудового слідства, роз'яснивши
сільгосппідприємствам право звернення до суду з позовом, не з'ясував чи заподіяні діями обвинувачених
їм збитки. Як видно з протоколів допиту керівників підприємств, вони показували, що дійсно здавали зерно на ХПП як спонсорську
допомогу, а чи понесли вони збитки, слідчий не встановив. Обвинувачення пред'явлено
про заподіяння шкоди 17 підприємствам, а
тільки 2 господарства звернулися з позовами.

Пред'являючи
таке обвинувачення, орган досудового
слідства, на думку колегії суддів, виклав його не конкретно, не вказав від якого обвинувачення ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 повинні захищатися, чим позбавив
їх права на захи ст.

Отже, при суттєвій неповноті, істотних протиріччях та у зв'язку з
необхідністю виконання великого об'єму слідчих дій, суд першої інстанції розглянути справу по
суті у судовому засіданні не мав можливості і обґрунтовано повернув її на
додаткове розслідування.

З огляду
на викладене, доводи апеляції прокурора
не знайшли свого підтвердження і не можуть бути прийняті до уваги, а тому вона задоволенню не підлягає.

На
підставні наведеного, керуючись ст.
365, 366, 377 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
старшого помічника прокурора Городнянського району залишити без
задоволення, а постанову Городнянського
районного суду від 13 червня 2007 року про направлення справи для провадження
додаткового розслідування щодо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без змін.