Номер провадження: 11-кп/785/220/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16.04.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретарів судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6

за участю прокурора ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в залі суду апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 на вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 року, по кримінальному провадженню, внесеному в ЄРДР за №0004985 від 08.06.2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, маючий на утриманні неповнолітню дитину 2001 року народження, тимчасово не працюючий, раніше не судимий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений за ст. 122 ч. 1 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, до штрафу у розмірі 2000 гривень.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування моральної шкоди задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_10 18000 грн. моральної шкоди.

ВСТАНОВИЛА:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_9 засуджений за те, що 08.06.2014 року, приблизно о 0:40 год., знаходячись біля четвертого під`їзду будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклого конфлікту та неприязнених відносин з сусідкою ОСОБА_10 , штовхнув її рукою в область грудної клітини, від чого остання впала на спину, вдарилися головою об асфальт, після чого ОСОБА_9 наніс ногами удари в грудну клітину потерпілій, заподіявши потерпілій тілесні ушкодження середньої тяжкості, згідно висновку судово-медичної експертизи №2202 від 14.08.2014 року.

В апеляційній скарзі представник потерпілого, не оспорюючи встановлені судом у вироку фактичні обставини кримінального правопорушення та кваліфікацію дій ОСОБА_9 , просить вирок скасувати в частині призначеного покарання та в частині цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_9 в межах санкції ч. 1 ст. 122 КК України, у вигляді реального позбавлення волі, цивільний позов про відшкодування моральної шкоди задовольнити повністю, посилаючись на те, що суд неправильно застосував кримінальний закон, призначив ОСОБА_9 , який моральну шкоду потерпілій не відшкодував, покарання, що не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його особі, та яке є недостатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Також в апеляційній скарзі зазначено, що вирок в частині задоволення цивільного позову винесено з порушеннями вимог кримінального процесуального закону, оскільки суд не прийняв до уваги те, що ОСОБА_9 не вибачився перед ОСОБА_10 , не цікавився станом її здоров`я під час лікування, не відшкодував моральну шкоду, а також суд не врахував характер та обставини заподіяної потерпілій травми, які завдали фізичного болю, потягли тривалі страждання, зміну звичайного способу життя.

Заслухавши доповідача, прокурора, захисника та обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 в умисному заподіянні середньої тяжкості тілесних ушкоджень в повному обсязі встановлена судом на підставі зізнавальних показань обвинуваченого на досудовому слідстві та при судовому розгляді кримінального провадження, в зв`язку з чим, з дотриманням вимог ст.349 ч.3 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо інших обставин, які ніким не оспорюються.

В апеляційної скарзі представник потерпілої також не оспорює доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого у вироку суду, однак, зазначає, що суд при призначені покарання обвинуваченому порушив вимоги КК України.

Згідно до вимог ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи обвинуваченого та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 69 ч. 1 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

З вироку суду вбачається, що, відповідно до ст.66 ч. 1 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання, суд першої інстанції визнав щире каяття обвинуваченого, повне і добровільне відшкодування обвинуваченим потерпілій ОСОБА_10 матеріальних збитків, оскільки дані обставини прямо передбачені зазначеною нормою закону.

Також суд визнав обставинами, які пом`якшують покарання, перше притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні дружини та неповнолітньої дитини, 2001 року народження, так як, згідно ч. 2 ст. 66 КК України, суд може визнати такою обставиною інші обставини, не зазначенні в ч. 1 цієї статті.

З матеріалів кримінального провадження вбачаються зазначені обставини, які суд першої інстанції обґрунтовано визнав такими, що пом`якшують покарання, зокрема, розписка потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування ОСОБА_9 завданої матеріальної шкоди.

Крім того, у вироку суду не встановлено обставин, що обтяжують покарання.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що суд у вироку, відповідно до вимог ст.65 КК України, встановив та врахував зазначені обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, зокрема, щире каяття обвинуваченого, перше притягнення до кримінальної відповідальності, наявність на утриманні дружини та неповнолітньої дитини 2001 року народження, а також відсутность обставин, що обтяжують покарання, та, з урахуванням особи винного, який позитивно характеризується за місцем проживання, обґрунтовано застосував ст. 69 КК України, перейшов до іншого, більш м`якого виду основного покарання, незазначеного в санкції ст. 122 ч. 1 КК України, призначив обвинуваченому покарання у вигляді штрафу, яке є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів .

Відповідно до ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що матеріальна шкода потерпілій відшкодована, що в апеляційній скарзі представник потерпілої не оспорює.

Згідно ст.ст. 23 ч. 3, 1167 ЦК України моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності вини, грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Судом першої інстанції цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди в сумі 70000 грн. задоволений частково, з обвинуваченого стягнута моральна шкода у розмірі 18000 грн., оскільки на думку суду, саме ця сума є справедливою і співрозмірною з понесеними потерпілою моральними стражданнями, з врахуванням матеріального та сімейного стану обвинуваченого, який на даний час не працевлаштований.

Беручи до уваги зазначений висновок суду першої інстанції, характер і тривалість моральних страждань потерпілої, зазначені в цивільному позові, обставини, при яких була спричинена шкода її здоров`ю, апеляційний суд приходить до висновку, що встановлена судом першої інстанції моральна шкода у розмірі 18000 грн. є справедливою і співрозмірною.

На підставі наведеного, апеляційний суд приходить до висновку про те, що в задоволенні апеляційної скарги має бути відмовлено, оскільки її доводи підтвердження не знайшли, при призначенні покарання та при вирішені цивільного позову в кримінальному провадженні суд першої інстанції не порушив вимог законодавства, підстав, передбачених ст.ст. 407, 409, 413, 414 КПК України, для скасування вироку, в частині, зазначеній в апеляційній скарзі, та ухваленні в ціій частині нового вироку, не вбачається

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 414, 415, 419 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 27.11.2014 року у відношенні ОСОБА_9 , засудженого за ст. 122 ч. 1 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України до штрафу у розмірі 2000 гривень залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 3 місяців з моменту набрання ухвалою законної сили.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4