Справа № 1-9/2008 р.
В И Р О К

Іменем України

17
червня 2008 р.

Апеляційний суд Чернігівської
області в складі:

Головуючого
- судді Демченка О.В.,

судді Миронцова В.М.

народних
засідателів: ОСОБА_20., ОСОБА_21,ОСОБА_22.,

при
секретарі Гой Н.Г.,

спеціаліста ОСОБА_11.,

з
участю прокурора Надточій О.В.,

захисників-
адвокатів ОСОБА_4., ОСОБА_5,ОСОБА_6.,

захисника
ОСОБА_7,

підсудних:
ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3.,

потерпілих:
ОСОБА_8, ОСОБА_9 та їхнього представника ОСОБА_10.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Чернігові кримінальну справу по обвинуваченню:

1)
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Чернігова, українця. Громадянина України. з середньою освітою,
одруженого і маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого
автослюсарем в приватному підприємстві „Лепа”, мешканець АДРЕСА_1, раніше не
судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 115 ч. 2 п. 7, 12 КК України;

2)
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця села Піщанка Щорського району
Чернігівської області, українця. Громадянина України, з середньою освітою, працюючого охоронцем в
ТОВ „Київське охоронне підприємство”, не одруженого, не судимого, мешканця
АДРЕСА_2,

в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 115 ч. 2 п. 7, 12 КК України;

3)
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця села Жовідь Щорського району
Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою,
працюючого за індивідуальними трудовими договорами, одруженого і маючого на
утриманні двох неповнолітніх дітей, в
силу ст. 89 КК України раніше не судимого, мешканця АДРЕСА_3,

в скоєнні злочину, передбаченого
ст. 115 ч. 2 п. 7, 12 КК України;

в с т а н о в и в :

ІНФОРМАЦІЯ_4
у вечірній час ОСОБА_1., ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., спільно вжили спиртні напої. Після цього, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, вони на автомобілі прибули на вул. АДРЕСА_4, де ОСОБА_1. мав
організувати охорону приватного домоволодіння. На території цього домоволодіння
в будівельному вагончину знаходились ОСОБА_12 та ОСОБА_13., з якими ОСОБА_1
посварився і бажаючи вияснити стосунки, запросив їх вийти з вагончика. Коли вказані особи вийшли на вулицю, ОСОБА_1
запросив ОСОБА_2. та ОСОБА_3. вийти з автомобіля і розібратись з ОСОБА_12 та
ОСОБА_13, втягуючи їх у конфлікт. ОСОБА_2. та ОСОБА_3. прийняли цю пропозицію,
вийшли з автомобіля і грубо порушуючи громадський порядок, розпочали конфлікт з
ОСОБА_12 та ОСОБА_13. В ході цих дій ОСОБА_2., грубо порушуючи громадський
порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю, повалив на землю ОСОБА_12. і утримував його на землі, завдаючи йому
удари руками по різним частинам тіла, заподіявши тому легких тілесних
ушкоджень. В цей час ОСОБА_3. і
ОСОБА_1., , діючи кожен самостійно, з метою позбавлення ОСОБА_12 життя, стали
бити його ногами в різні частини тіла, завдавши не менше 18 ударів в життєво
важливі органи потерпілого. Своїми діями вони заподіяли ОСОБА_12 тяжких
тілесних ушкоджень, від яких він помер на місці. Його смерть настала від
набряку головного мозку, який розвинувся в результаті закритої черепно-мозкової
травми та закритої травми шийного відділу
спинного мозку.

Викладене підтверджується наступними доказами.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. винним себе в інкримінованому йому
злочині не визнав. Суду пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 увечері зустрівся з ОСОБА_2
таОСОБА_3, з якими вживав спиртні напої. На прохання знайомого, якому вирішив допомогти, прибув на АДРЕСА_4, де мав
намір організувати охорону приватного домоволодіння, в якому йшло будівництво. В будівельному
вагончику побачив двох незнайомих людей, які на його запитання стали грубо
відповідати і щоб вияснити, що це за люди,
він запросив їх вийти на вулицю. На вулиці ці двоє людей також вели себе
грубо. В якийсь момент такого їхнього спілкування ОСОБА_1 побачив, що його знайомий ОСОБА_2 лежить на землі разом з
незнайомцем, прізвище якого, як він дізнався пізніше - ОСОБА_12 і між ними йде
боротьба. Він бачив, що коли ОСОБА_2 знаходився зверху на ОСОБА_12, то
замахувався для нанесення ударів, бачив кілька таких замахів. Бажаючи припинити
ці дії, ОСОБА_1 підбіг до ОСОБА_2та ОСОБА_12, намагався їх розтягти. З цією
метою кілька разів вдарив ногою по їхніх руках, якими вони тримали один
одного. Коли ОСОБА_2та ОСОБА_12 вдалося
розтягти, ОСОБА_1 побачив, що ОСОБА_12
втратив свідомість. Привести до тями його не вдалось. На місце події
була викликана „швидка допомога”, лікар якої констатував смерть ОСОБА_12.
Підсудний вважав, що від його дій смерть
ОСОБА_12 не могла настати, оскільки він особисто ніяких дій, направлених на позбавлення
потерпілого його життя не вчиняв і в змову про це з іншими підсудними не вступав.

Підсудний ОСОБА_2. також не визнав себе винним в інкримінованому злочину і
показав суду, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ввечері разом з іншими підсудними вжив спиртні
напої, після чого разом з ними ж, на прохання ОСОБА_1, на автомобілі його
знайомого поїхав на АДРЕСА_4. Там він бачив, що з будівельного вагончика вийшли
двоє людей, з якими у нього та ОСОБА_1 виник конфлікт. В ході конфлікту один з
цих людей, як пізніше він довідався - ОСОБА_12, повалив його на землю і між
ними почалась боротьба. В ході боротьби він встиг помітити, що ОСОБА_1,
підбігши до ОСОБА_12, завдав останньому 2-3 удари ногою, куди попав - не бачив.
Підсудний не підтвердив, що хтось намагався відірвати його від ОСОБА_12. За шию
ОСОБА_12 його не тримав і не душив. Під час боротьби вони перевертались. Після
того, як ОСОБА_12 перестав опиратись, він встав і помітив, що ОСОБА_12 без
свідомості. Лікарі „швидкої допомоги” констатували смерть. Не вважає себе
причетним до смерті ОСОБА_12, оскільки ніяких дій на позбавлення його життя не
вчиняв, у змову на це ні з ким не вступав.

Підсудний ОСОБА_3. в судовому засіданні не визнав себе винним в скоєнні
умисного убивства ОСОБА_12 і показав суду, що разом з іншими підсудними увечері
ІНФОРМАЦІЯ_4 вживав спиртні напої. Потім вони поїхали на автомобілі на вказану
ОСОБА_1. адресу: вул. АДРЕСА_4. Там між
ними з однієї сторони і двома незнайомцями з іншої, виник конфлікт, ініціатором
якого, на думку ОСОБА_3, виявився
ОСОБА_2, який був п'яним. В ході конфлікту
ОСОБА_2 і один з чоловіків, як пізніше він дізнався, ОСОБА_12, впали на
землю. Підсудний сам, за власною ініціативою, підбіг до них щоб розборонити. В
судовому засіданні припустив, що міг два рази вдарити ОСОБА_12 ногою, попасти
йому по ногах. Вважав, що ніяких дій, спрямованих на позбавлення життя
ОСОБА_12, він не здійснював.

Потерпіла ОСОБА_9 показала, що не була очевидцем злочину, дізналась про
смерть сина ОСОБА_12. від працівників міліції. Вважає усіх підсудних винними в
його смерті. Їй було завдано великої моральної травми, оскільки вона втратила
свого сина. Переконана, що ОСОБА_1. усілякими способами
намагався уникнути відповідальності.
Будь-якої матеріальної допомоги з боку підсудних вона не отримувала. Просила
задовольнити заявлений цивільний позов в повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_8 показала суду, що ОСОБА_12. був її чоловіком. На момент його смерті вона була на восьмому
місяці вагітності і народила дитину після його смерті. Вважала підсудними
винуватими в смерті свого чоловіка. Її покійний чоловік працював за
індивідуальними трудовими угодами, без реєстрації. Точного розміру його
заробітної плати вона вказати не може.
На даний момент вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і не
має засобів до існування. Просила у повному обсязі задовольнити заявлений нею
цивільний позов.

Свідок ОСОБА_13. показав в судовому засіданні, що ІНФОРМАЦІЯ_4 працював на
будівництві за адресою вул. АДРЕСА_4 разом з ОСОБА_12. Увечері, в темну пору
доби, вони знаходились в будівельному вагончику і чекали прибуття охоронця. В
цей час до вагончика зайшов ОСОБА_1, який перебував в стані алкогольного
сп'яніння, поводився грубо і брутально. Між ними виник конфлікт, в ході якого
ОСОБА_1 ображав їх нецензурними словами і запропонував вийти на вулицю, щоб
розібратись. Розуміючи, що зараз може виникнути бійка, свідок разом з ОСОБА_12
вийшли на вулицю. ОСОБА_1 покликав з
автомобіля, який стояв поруч, ще трьох чоловіків, один з яких, ОСОБА_2, був сильно п'яним. Між ними виник словесний
конфлікт з нецензурною лайкою, в ході якого ОСОБА_1 та інші усіляко принижували
ОСОБА_12 й ОСОБА_13. Ініціаторами цього
конфлікту, як наполягав свідок, були підсудні.
В його ході свідок побачив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_12 опинились за землі,
між ними почалась боротьба. Він, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підбігли до ОСОБА_12 й ОСОБА_2. Свідок упевнено вказав, що добре бачив, як
ОСОБА_1 тричі ударив ногою в голову
ОСОБА_12, але до цього він же ще кілька разів ударив ОСОБА_12 ногою, цих
попередніх ударів свідок добре не розгледів. ОСОБА_3 нікого не розбороняв і не розтягував, а сам
наніс не менше одного удару по тулубу
ОСОБА_12. Всі ці події розвивались дуже швидко. Сам свідок відтягнув ОСОБА_3 від
ОСОБА_12, а ОСОБА_1 відтягнути не встиг. Бійка закінчилась, коли ОСОБА_12 втратив
свідомість. Його намагались привести до тями, однак це не вдалось. Свідок зателефонував знайомим, вони викликали
„швидку допомогу”, лікар якої констатував смерть ОСОБА_12.

В
судовому засіданні цей свідок підтвердив усі свої попередні свідчення і пояснив,
що саме ОСОБА_1 створював конфлікт,
запрошуючи йому та ОСОБА_12 вийти
на вулицю „розібратися”, пропонуючи іншим підсудним взяти в цьому участь,
брутально лаючись при цьому та створюючи атмосферу конфлікту.

Свідок
ОСОБА_14 показав суду, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у вечірній час він, на прохання ОСОБА_1.
він разом з усіма підсудними на своєму автомобілі прибув на АДРЕСА_4 Там між підсудними і двома хлопцями, одного з
яких прізвище він узнав пізніше - ОСОБА_12, виник конфлікт, в ході якого
ОСОБА_12 та ОСОБА_2 впали на землю. Свідок підтвердив активні дії ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, які підбігли до лежачих на землі людей. Вказав, що ОСОБА_12 після
їхніх дій не подавав ознак життя. Під час боротьби ОСОБА_2 знаходився зверху на ОСОБА_12.

Даючи
оцінку показанням цих двох свідків, які були безпосередніми очевидцями подій,
суд вважає, що вони не мають суперечностей між собою. Кожен з них описував ситуацію з урахуванням
особливостей свого сприйняття і не міг
бачити абсолютно всіх деталей конфлікту.

Свідок
ОСОБА_15. показав суду, що саме його ІНФОРМАЦІЯ_4 попросив ОСОБА_1.
посторожувати в домоволодінні за адресою АДРЕСА_4. Прибувши туди, він бачив
ОСОБА_1, інших підсудних, ОСОБА_12, який був без свідомості. Деталей побиття
ОСОБА_12 не знає.

Свідок
ОСОБА_16 показав, що будинок по АДРЕСА_4 є його власністю. На будівництві
працювали робітники ОСОБА_13 та ОСОБА_12. Відносини з обома у нього були
нормальні і обох працівників він охарактеризував позитивно як осіб, не схильних
до конфліктів. Свідок пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 на його прохання ОСОБА_1 розшукував охоронця на одну ніч. Причини
конфлікту, в якому загинув ОСОБА_12,
йому невідомі. ОСОБА_1 також охарактеризував позитивно.

Свідок
ОСОБА_17 показав суду, що займався
будівництвом будинку по АДРЕСА_4, був знайомим як з ОСОБА_12 та ОСОБА_13, так і
ОСОБА_1, усіх охарактеризував позитивно. Підсудні та ОСОБА_12 між собою знайомі
не були. Бачив ІНФОРМАЦІЯ_4 на місці будівництва наслідки конфлікту - ОСОБА_12
без ознак життя.

Суд
вважає, що свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16 і ОСОБА_17 не були безпосередніми
очевидцями подій, бачили лише наслідки їх. Тому будь-які їхні свідчення про
конфлікт, які стали їм відомі з чужих слів, судом не приймаються, оскільки
викликають сумнів у своїй достовірності.

З
протоколу огляду місця події від 5 грудня 2006 р. вбачається, що на території,
прилеглої до АДРЕСА_4, було знайдено труп ОСОБА_12. Поруч з ним знайдено
військовий квиток на ім'я ОСОБА_2. (т.1 а.с. 3-9).

Протоколами
медичного огляду від ІНФОРМАЦІЯ_4
встановлено, що ОСОБА_2., ОСОБА_13.,
ОСОБА_1. знаходились в момент їхнього освідування в стані алкогольного
сп'яніння (т.1 а.с. 30-32).

З
акту судово-медичного дослідження № 1685 від 28 грудня 2006 р. вбачається, що
при розтині трупу ОСОБА_12. була встановлена причина його смерті: набряк
речовини головного мозку, який розвився внаслідок черепно-мозкової травми. Під
час дослідження виявлено такі тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова
травма, яка проявилась у крововиливах в шкірно-м'язевий лоскут голови в лівій
скронево-тім'яній, лівій лобно-тім'яній, лівій лобній, правій
тім'яно-потиличній ділянці, вогнища крововиливів в кору правої тім'яної та
правої потиличної долей, крововилив в стовбур головного мозку. Виявлена закрита
травма хребта, закрита травма живота - крововилив и чепець і брижу тонкого та
товстого кишечнику, в м'які тканини сонячного сплетіння. Виявлені множинні рани
верхніх кінцівок, правого коліна. Усі ці тілесні ушкодження, за виключенням
травм кінцівок, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки
для життя. Смерть настала в період часу від 20 до 24 години 5 грудня 2006 р.
Після отримання потерпілим всього комплексу тілесних ушкоджень малоймовірним є
виконання ОСОБА_12. цілеспрямованих дій. В крові трупа виявлено етиловий спирт
в концентрації 1,1%о, що відповідає легкому ступеню алкогольного сп'яніння.
(т.1 а.с. 12-16).

З
пояснення ОСОБА_1., яке дано ним ІНФОРМАЦІЯ_4 видно, що ОСОБА_1. не заперечував активної участі ОСОБА_2 в
конфлікті, пояснюючи, що ОСОБА_2 „лежал сверху и наносил удары руками” . ОСОБА_1 також вказував, що «ударил 2-3 раза в
область почек парня, я которым дрался
ОСОБА_2». (т.1 а.с. 34).

З
пояснень ОСОБА_18. від 5 грудня 2006 р. вбачається, що ОСОБА_1 кілька разів
ударив хлопця, котрий тримав його приятеля, ногою в голову.(т.1 а.с.36).

Під
час проведення відтворення обстановки та обставин події 13 та 15 січня 2007
року, ОСОБА_1. показував, що наносив біля 5 ударів по лежачим на землі людям -
ОСОБА_2 та ОСОБА_12 і припускає, що міг попасти по останньому. З протоколу
відтворення видно, що ОСОБА_2 в цей час знаходився на ОСОБА_12 зверху. (т.1 а.с. 71-83).

Під
час допитів ОСОБА_3. 5 грудня 2007 р. та 21 січня 2008 р. він вказав, що поведінка ОСОБА_2. під час
конфлікту була агресивно-хуліганською. Він, не знаючи ОСОБА_12 та ОСОБА_13,
став з ними сперечатися, смикав за куртку ОСОБА_12, штовхав його. Він же показав, що ОСОБА_13 пояснював
ОСОБА_1, що вони будівельники, але той конфлікту не припинив. (т.4 а.с. 125,
140-141).

Усі
ці документи в частині описання поведінки ОСОБА_2. та ОСОБА_1. співпадають між собою в деталях і
підтверджуються показаннями підсудного ОСОБА_1 та свідка ОСОБА_13. Суд вважає
їх достовірними доказами, які можна покласти в обґрунтування вироку.

При
проведенні відтворення обстановки та обставин події з участю ОСОБА_2., останній
показав, що в момент, коли ОСОБА_12. було завдано ударів він, ОСОБА_2,
знаходився на ньому зверху, що співпадає з показаннями ОСОБА_1. (т.2 а.с. 86-94).

При
проведенні такої ж слідчої дії з участю ОСОБА_3, останній показав, що ОСОБА_2
знаходився на землі, лежачі на ній
спиною, а зверху на ньому був ОСОБА_12 і душив його. ОСОБА_3 намагався
запобігти цьому, відтягуючи ОСОБА_12.(т.2 а.с. 95-102).

Суд
вважає, що при проведенні цих слідчих дій, ОСОБА_3. свідомо показував
неправильно, намагаючись вигородити себе. Адже його показання суперечать
показанням усіх інших допитаних по справі осіб та висновку судово-медичної
експертизи № 283, де вказано, що
найбільша частина ударів в голову ОСОБА_12 була нанесена йому з правої сторони, тобто,
так, як вказував ОСОБА_1. (т.4 а.с. 90).

Висновок
судово-медичної експертизи № 17 від 19 березня 2007 року дав відповіді на питання, аналогічні
відповідям, які містяться в акті судово-медичного дослідження № 1685 від 28
грудня 2006 р. Крім того, експерти дійшли висновку, що усі тілесні ушкодження,
окрім садн кінцівок та травм черевної порожнини
могли виникнути за тих умов, на які вказували допитані по справі особи:
ОСОБА_13, ОСОБА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_3. (т.1 а.с. 125-181).

З
висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 283 від 25 листопада
2007 року вбачається, що закрита черепно-мозкова травма з крововиливами у м'які
тканини голови має ознаки тяжких тілесних ушкоджень. Закрита травма шийного відділу хребта з наявністю крововиливів в речовину спинного мозку
також відноситься до тяжких тілесних ушкоджень. Всі інші тілесні
ушкодження відносяться до категорії легких. Усі вони утворились від дії тупих
твердих предметів, в результаті бійки, при цьому потерпілий був обернутий до нападників різними частинами тіла. В область голови потерпілому було завдано не
менше 6 ударів, в область шиї - не менше одного удару, а всього йому було
заподіяно не менше 15-18 ударів. Смерть ОСОБА_12 настала від набряку головного
мозку, який розвинувся в результаті закритої черепно-мозкової травми та
закритої травми шийного відділу спинного мозку з крововиливами під м'які
мозкові оболонки в речовину стовбура головного мозку та під м'які мозкові
оболонки в речовину шийного відділу спинного мозку. (т.4 а.с. 71-93).

Цей
доказ суд вважає достовірним, оскільки експертні дослідження виконані комісією досвідчених експертів, які у повному
обсязі дослідили й проаналізували як попередні експертні дослідження, так і всі
матеріали кримінальної справи.

В
справі знаходиться висновок спеціаліста № 2499/3 від 6 вересня 2007 року, в
якому зроблено висновок про неможливість встановлення причин смерті ОСОБА_12.
(т.4 а.с. 56-62).

Даючи
оцінку цьому документу, суд вважає, що
він не може бути доказом у справі і
відхиляє його як недостовірний, оскільки його автор не попереджувався про кримінальну
відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. У відповідності до ст.
76 КПК України, встановлення причин смерті здійснюється тільки шляхом
проведення судово-медичної експертизи. Згідно п. 3.9 Інструкції про порядок
проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства
охорони здоров'я України № 6 від 17.01.95 року, підміняти експертний висновок іншими, не передбаченими в цій
інструкції документами, забороняється.
Крім того, висновки, що містяться в резолютивній частині цього
документа, суперечать іншим доказам по справі.

Рапорт
слідчого прокуратури м. Чернігова про можливу відсутність тілесних ушкоджень на
трупі ОСОБА_12. (т.1 а.с. 2) не є доказом, котрий суперечить обвинуваченню.
Рапорт датований 6 грудня 2006 року, коли не були готові результати
судово-медичних досліджень. Натомість акт судово-медичного дослідження № 1685
від 28 грудня 2006 р. (т.1 а.с. 12-16) виконаний тим же експертом, який
згадується в рапорті слідчого прокуратури, містить у собі перелік великої
кількості тілесних ушкоджень, які були покладені в обґрунтування обвинувачення
підсудних.

Органами прокуратури проведена спеціальна перевірка щодо можливого тиску на
судово-медичних експертів під час проведення ними експертизи. Постановою від 18
січня 2008 року відмовлено в порушенні кримінальної справи у зв'язку з
відсутністю будь-якого тиску на експертів. (т. 4 а.с. 110).

Дослідивши
докази, суд дійшов висновку, що
пред'явлене підсудним обвинувачення частково знайшло своє підтвердження
в судовому засіданні.

У
відповідності до ч.2 ст.28 КК України, злочин визнається вчиненим за
попередньою змовою групою осіб, якщо
його спільно вчинили декілька осіб, які
заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про його спільне вчинення.

Суд
вважає, що органами досудового слідства не було зібрано і надано суду достатніх
доказів того, що підсудні заздалегідь, до початку злочину, змовились про
скоєння умисного убивства ОСОБА_12. Про
це свідчить те, що усі підсудні,
слідуючи до будинку АДРЕСА_4, не передбачали своєї зустрічі з ОСОБА_12 та
ОСОБА_13. Перший словесний конфлікт з
ними виник тільки у ОСОБА_1, інші
підсудні його не чули. Запрошення ОСОБА_1 „розібратись” з ОСОБА_12 та ОСОБА_13
можна вважати діями, спрямованими на вчинення хуліганства, але воно не може
бути беззаперечним доказом попередньої змови на скоєння умисного убивства.

По
справі достовірно не встановлено, що
ОСОБА_2. наніс ОСОБА_12. смертельні тілесні ушкодження. Також відсутні
докази того, що під час боротьби на землі ОСОБА_2 утримував ОСОБА_12. з метою
подальшого заподіяння йому тілесних ушкоджень.
За таких обставин, коли ОСОБА_2. розпочав боротьбу з ОСОБА_12, його дії
слід кваліфікувати не як умисне убивство, а як хуліганство. З урахуванням висновків
судово-медичних експертиз,
взаєморозташування ОСОБА_2 й ОСОБА_12 під час боротьби, суд вважає, що
він заподіяв ОСОБА_1 тільки легких тілесних ушкоджень.

Суд
вважає, що хуліганські дії розпочав саме
ОСОБА_2. Про його хуліганську поведінку
давали свідчення ОСОБА_3. та ОСОБА_13. ОСОБА_1. підтвердив, що побачив ОСОБА_2, який лежав на ОСОБА_12
зверху. Крик ОСОБА_12 „задушу” суд
розцінює не як спробу нападу, а навпаки - як засіб самозахисту. Сам ОСОБА_2. в
суді показав, що ОСОБА_12 його не душив і його шиї руками не торкався.

До
того ж в ситуації, яка склалась, при чисельній перевазі підсудних над ОСОБА_12
і ОСОБА_13, початок агресивних дій з
боку ОСОБА_12. вважається суду малоймовірним.

Матеріалами
справи не встановлено, що ОСОБА_12 вчинив напад на ОСОБА_2., оскільки ні в кого
з підсудних тілесних ушкоджень виявлено не було.

Суд
вважає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3, побачивши цю боротьбу, кожен зі своєї ініціативи
підбігли до ОСОБА_12 й почали бити його ногами. Про побиття потерпілого ногами
саме цими особами свідчать як показання
самих підсудних, так і показання свідка ОСОБА_13, котрий упевнено
вказав, що ОСОБА_1 на його очах вдарив
потерпілого тричі ногою в голову, але цих ударів було більше та ОСОБА_3 теж наніс потерпілому не менше одного
удару ногою в область спини. Про нанесення підсудними ударів ногами свідчать і
показання ОСОБА_18. Щодо загальної кількості ударів, то вона, згідно висновкам
експертиз, була значно більшою, чого свідки
в умовах недостатньої видимості могли не побачити.

Суд
критично відноситься до показань ОСОБА_1. і особливо ОСОБА_3. і вважає, що вони
побудовані таким чином, щоб максимально уникнути відповідальності за скоєне.
Про це свідчать, зокрема, показання ОСОБА_2., який суду показав, що його ніхто
не намагався відтягнути від ОСОБА_12.

Наносячи
ці удари людині, яка лежала на землі й була обмежена в можливості для
самозахисту, з великою силою, в життєво важливі органи, обидва підсудні не
могли не розуміти, що вони цими діями можуть позбавити людину життя.

Висновки
судово-медичних експертиз свідчать про велику кількість травмуючих ударів (не
менше 15-18) і підтверджують наступальний та агресивний характер дій ОСОБА_1 та
ОСОБА_3. Ці ж висновки говорять, що
положення тіла ОСОБА_12 постійно
змінювалось, що свідчить про його опір
злочинним діям підсудних і неможливість із-за цих дій підвестись.

Умисне
убивство може бути скоєне не тільки з прямим, а й з невизначеним умислом, коли винна особа передбачає можливість
спричинення будь-якої шкоди потерпілому, в тому числі і смерті і бажає чи свідомо допускає такий наслідок. В такому випадку відповідальність за умисне
убивство настає на загальних підставах.

Отже, співставляючи твердження підсудних ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 про те, що вони не мали прямого умислу на позбавлення ОСОБА_12 життя з
кількістю та силою нанесених ударів, місцям їхнього нанесення, суд приходить до висновку про правильність
кваліфікації дій цих підсудних як умисного убивства. Це убивство було скоєне
ними з хуліганських мотивів, оскільки раніше вони ОСОБА_12. не знали і для
своїх дій використали малозначний привід. За відсутності доказів попередньої
змови на скоєння злочину, дії ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що виразились в умисному
убивстві ними ОСОБА_12., скоєні з хуліганських мотивів, підлягають кваліфікації
по ст. 115 ч. 2 п. 7 КК України, а кваліфікація їхніх дій за п. 12 цієї ж статті КК підлягає виключенню з
обвинувачення.

Форма співучасті, як вчинення злочину групою осіб, характерна лише для
деяких статей Кримінального Кодексу України, в тому числі і для хуліганства.

Хуліганство вважається вчиненим групою осіб, коли його спільно вчини дві
або більше особи, які діють спільно як
виконавці без попередньої змови між собою, спонтанно, або ж у випадку, коли до
дій однієї особи приєднались інша особа чи особи.

Оскільки
хуліганські дії ОСОБА_2. були безпосередньо пов'язані з діями ОСОБА_1. і ОСОБА_3., його дії, що виразились в грубому прорушенні
громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб, необхідно
перекваліфікувати зі ст. 115 ч. 2 п. 7,12 КК України на ч. 2 ст. 296 КК України.

Обговорюючи
питання про призначення покарання, суд , бере до уваги, що всі
підсудні позитивно характеризуються і не мають судимостей. Суд також враховує,
що по справі не встановлено обставин, які б пом'якшували покарання. Обставиною,
яка обтяжує покарання усіх підсудних, є скоєння злочину в стані алкогольного
сп'яніння. З урахуванням тяжкості злочину, усіх встановлених по справі
обставин, суд вважає, що усім підсудним необхідно призначити покарання у
вигляді позбавлення волі, беручи до уваги роль кожного в скоєнні злочину.

Обговорюючи
питання по заявленому цивільному позову, суд
дійшов таких висновків.

ОСОБА_9,
мати загиблого ОСОБА_12., понесла витрати на його поховання в сумі 2957 грн. І
вони підлягають відшкодуванню на її користь, оскільки підтверджені матеріалами
справи.

Крім
того, вона перенесла моральну травму, яка виразилась в порушенні її нормальних
життєвих зв'язків внаслідок загибелі сина. Ця шкода полягає відшкодуванню в
сумі 100 000 грн.

ОСОБА_8,
дружина загиблого ОСОБА_12., після його загибелі народила дитину. Загибеллю
чоловіка їй нанесено моральну травму, оскільки потерпіла залишилась без
годувальника, сама змушена виховувати
дитину. Заявлений нею цивільний позов про відшкодування моральної шкоди
підлягає задоволенню в сумі 120 000 грн.

У
відповідності до ст. 1200 Цивільного Кодексу України, у разі смерті
потерпілого право на відшкодування шкоди
мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його
смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого,
народжена після його смерті.

Шкода
відшкодовується: дитині - до досягнення нею 18 років, другому з подружжя, якщо
він не працює і здійснює дітьми померлого - до досягнення ними чотирнадцяти
років.

Як
встановлено судом, ОСОБА_12 працював на будівництві без реєстрації і
підтвердити документально розмір його заробітної плати неможливо. Тому суд,
вирішуючи позов потерпілих про стягнення грошових сум на користь дитини і вдови
загиблого, виходить з мінімального розміру заробітної плати в 525 грн.

Відповідно
до ч. 2 ст. 1200 ЦК України, шкода відшкодовується за вирахуванням частки, яка
припадала на утримання самого загиблого. Він проживав з дружиною ОСОБА_8, яка перебувала
на його утриманні. Тому потерпіла ОСОБА_8 та його дочка ОСОБА_19 мають право на
щомісячне утримання з підсудних по 175 грн. кожна (525:3=175).

На
підставі викладеного, керуючись ст.. 323-324 КПК України, суд,-

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 115
ч. 2 п. 7 КК України і призначити йому покарання у вигляді 13 (тринадцяти)
років позбавлення волі.

ОСОБА_3 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 115
ч. 2 п. 7 КК України і призначити йому покарання у вигляді 10 (десяти) років
позбавлення волі.

ОСОБА_2 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
296 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення
волі.

Строк
покарання ОСОБА_1 рахувати з 14 березня 2007 року. В цей строк зарахувати час
перебування ОСОБА_1. під вартою з 12 по 15 січня 2007 р.

Строк
покарання ОСОБА_3 та ОСОБА_2. рахувати з 15 лютого 2008 р. В цей строк
зарахувати час перебування ОСОБА_3. та ОСОБА_2. під вартою з 23 по 25 січня
2008 р.

Речові
докази по справі: черевики, вилучені у ОСОБА_1., які зберігаються в прокуратурі
м. Чернігова - знищити.

Цивільний
позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1
та ОСОБА_3 солідарно: на користь ОСОБА_9 на відшкодування матеріальної шкоди
2957 грн., на відшкодування моральної шкоди 100 000 грн.

Стягнути з з ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 1500 грн.
солідарно за отримання юридичної допомоги.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3
солідарно: на користь ОСОБА_8 на відшкодування моральної шкоди 120 000 грн. та
щомісячно по 175 грн. з моменту вступу вироку в законну силу, до 21 січня 2021
року.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 солідарно: на користь
ОСОБА_8 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_4 по 175 грн.
щомісячно, починаючи з вступу вироку в законну силу до 21 січня 2025 року.

До
вступу вироку в закону силу запобіжний захід усім засудженим залишити без змін
- взяття під варту.

Вирок
може бути оскаржений до Верховного Суду України протягом одного місяця з
моменту його оголошення, а засудженими під вартою - в той же строк з моменту
отримання його копії.

Головуючий:

Суддя:

Народні засідателі: