Справа № 11a-197/2007
рік Головуючий
у суді І інстанції Широкоряд Р.В.
ст. ст. 15,185 ч. 3; ст. 185 ч.3 КК Доповідач
у суді II інстанції Лещенко Р.М .
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6
березня 2007 року. Колегія суддів
.судової палати у кримінальних справах апеляційного суду
Кіровоградської області у складі:

головуючого -
судді Зубка К.А.,

суддів Лещенка P.M., Ремеза П.М.,

за участю
прокурора Ахалшенішвілі Н.Є.,

розглянула у
відкритому судовому засіданні
у м. Кіровограді
апеляцію засудженого ОСОБА_1 на вирок Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області від 9 жовтня 2006 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Дніпропетровська, мешканець м. Світловодська,
раніше судимий Світловодським міськсудом: 09.03.1999 року за ст.ст. 17, 81 ч.
3, 81 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі з відстрочкою виконання
вироку; 07.04.2000 року за ст. ст. 17, 81 ч. З, 81 ч. 3,140 ч. 2, 145 ч. 1 КК
України до 4 років позбавлення волі, постановою Автозаводського райсуда м. Кременчука
Полтавської області від 30.05.2001 року звільнений від покарання
умовно-достроково на 2 роки 6 місяців 24 дня,

засуджений: за
ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України до
покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; за ч. 3 ст. 185 КК України
до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. Відповідно до ст. 70 КК
України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно
призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.
71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуту частину
покарання за попереднім вироком і остаточно призначено покарання у виді
позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців.

Цим же
вироком засуджений ОСОБА_2, вирок відносно якого у апеляційному порядку не
оскаржується.

Вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним
у скоєнні ряду крадіжок у м. Свідловодську:

2

· 24 січня
2002 року близько 23 години 50 хвилин крадіжки майна школи-інтернату №1 на
загальну суму 3024 грн., повторно, за попередньою змовою групою осіб, з
проникненням у приміщення двох гаражів;

· 14
вересня 2002 року близько 23 годин на території ГБК «Дніпро - 4» крадіжки майна
потерпілого ОСОБА_3 на загальну суму 1412 грн., потерпілого ОСОБА_4 на загальну
суму 1191 грн., повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у
приміщення гаражів НОМЕР_1 та НОМЕР_2, а також замаху на крадіжку майна
потерпілого ОСОБА_5, повторно, за попередньою змовою групою осіб, з
проникненням у приміщення гаража НОМЕР_3;

· 15
вересня 2002 року близько 3 годин з території ДП УАТГ ЗАТ «Об'єднання
Дніпроенергобудпром» по вул. Єгорова крадіжки майна ДП УАТГ ЗАТ «Об'єднання
Дніпроенергобудпром» на загальну суму 3500 грн., повторно, за попередньою
змовою групою осіб, з проникненням у приміщення складу;

· 18
вересня 2002 року близько 23 годин крадіжки майна школи-інтернату №1 на
загальну суму 1783 грн. та майна потерпілого ОСОБА_6 на загальну суму 2500
грн., повторно, за попередньою змовою групою осіб, з проникненням у приміщення
гаража.

В своїй
апеляції засуджений ОСОБА_1, не оспорюючи кваліфікації скоєного, просить
пом'якшити призначене йому покарання, посилаючись на те, що зазначені злочини
він скоїв під впливом різних життєвих обставин.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора, яка вважає що вирок суду необхідно залишити без
зміни, засудженого ОСОБА_1, що підтримав свою апеляцію, перевіривши матеріали
справи та доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що вона
задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Суд
першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_1 винним у скоєні злочинів,
передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 та ч. 3 ст. 185 КК України, що у повному
обсязі підтверджується дослідженими під час судового слідства доказами, та
ніким із учасників судового розгляду справи не оспорюється.

Призначаючи
засудженому ОСОБА_1 покарання, суд у повному обсязі врахував ступінь тяжкості
вчинених ним злочинів, обставини що обтяжують та пом'якшують покарання, його
особу, в тому числі і те, що він щиро розкаявся у скоєному, через що призначив
останньому майже мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. З ст. 185 КК
України. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв злочин під час відбування покарання за
вироком Світловодського міного суду Кіровоградської області від 07.04.2000
року, то суд правильно, у відповідності до ст. 71 КК України, до покарання,
призначеного останньому за новим вироком, частково приєднав невідбуту частину
покарання за попереднім вироком.

Тому, з
урахуванням викладеного, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку суду
та пом'якшення призначеного ОСОБА_1 покарання.

3

Керуючись ст.ст.
362,366 КПК України,
колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а вирок Світловодського
міськрайонного суду Кіровоградської області від 9 жовтня 2006 року стосовно
нього - без зміни.