Ухвала іменем україни
31 березня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_9,
суддів:ОСОБА_10, ОСОБА_11,
при секретарі ОСОБА_12,
за участю прокурора ОСОБА_13,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0005119 за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 16 травня 2014 року засуджено:

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

та

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 187 КК України кожного до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного їм майна.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 змінено, постановлено вважати їх засудженими за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу кожного до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього належного їм майна.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними та засуджено за те, що вони, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, близько 22 год. 30 хв. 16 вересня 2013 року біля будинку № 65 на вул. Академіка Вільямса у м. Одесі за попередньою змовою між собою, застосовуючи насильство, небезпечне для життя та здоров'я ОСОБА_8, напали на останнього і заволоділи його майном на загальну суму 7 150 грн.

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції. Зазначає, що судом безпідставно призначено засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України, оскільки не враховано їх ставлення до вчиненого злочину і те, що вони не відшкодували заподіяну злочином шкоду.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, засуджений ОСОБА_7 просить ухвалу апеляційного суду щодо нього залишити без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримання касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні злочину, за який їх засуджено, та кваліфікація їх дій у касаційній скарзі прокурора не оскаржуються.

Разом із тим рішення суду апеляційної інстанції в частині призначеного засудженим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України не можна визнати обґрунтованим.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Частиною 3 цієї статті встановлено, що підстави для призначення більш м'якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинений злочин, визначаються ст. 69 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Апеляційний суд, пом'якшуючи ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання на підставі ст. 69 КК України, згаданих вимог закону не дотримався, пославшись на те, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 раніше не судимі, позитивно характеризуються, ОСОБА_6 має на утриманні малолітнього сина та дружину, а ОСОБА_7 - двох малолітніх дітей.

Водночас апеляційний суд в достатній мірі не врахував конкретних обставин справи та наслідків скоєного; того, що в результаті злочинних дій засуджених потерпілий ОСОБА_8 отримав легкі тілесні ушкодження; вину у вчиненні тяжкого злочину засуджені як під час досудового слідства, так і в суді не визнавали, не розкаялися у вчиненому. За таких обставин апеляційний суд безпідставно дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи касаційної скарги прокурора про невідповідність призначеного ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам засуджених внаслідок м'якості. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 438 КПК України це є підставою для скасування ухвали апеляційного суду і призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції.

У ході нового розгляду провадження апеляційному суду необхідно врахувати наведене і за умови підтвердження обсягу обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7, за відсутності інших обставин, які відповідно до закону можуть істотно вплинути на висновки суду щодо виду та розміру покарання, призначене ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покарання апеляційним судом із застосуванням ст. 69 КК України слід вважати м'яким.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом апеляційної інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 вересня 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11