В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 р. м. Жмеринка
Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
за участю сторін та учасників провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жмеринка Вінницької області обвинувальний акт, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000204 від 08.03.2015 року відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Матейків Барського району Вінницької області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, одруженого, з професійно-технічною освітою, маючого на утриманні неповнолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

в с т а н о в и в:

08.03.2015 року близько 01.20 год. від ОСОБА_4 на чергову частину Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області по номеру телефона « НОМЕР_2 » надійшло повідомлення про те, що останній потребує допомоги в готелі «Спортивний», що розташований за адресою м.Жмеринка, вул. Запотоцького, 5д. Після чого на місце події на підставі п.5.3.3. наказу МВС України №940 від 22.10.2012 року «Про організацію реагування на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події та забезпечення оперативного інформування в органах і підрозділах внутрішніх справ України», помічником начальника оперативним черговим Жмеринського РВ УМВС підполковником міліції ОСОБА_7 було направлено слідчо-оперативну групу у складі: слідчого СВ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 (на підставі п. 6.3. вищевказаного наказу являється старшим групи), старшого оперуповноваженого СКР Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_8 , старшого ДІМ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_9 та міліціонераводія ОПО молодшого сержанта міліції ОСОБА_10 .
По приїзду на місце події слідчий ОСОБА_5 , перебуваючи в одній із кімнат готелю «Спортивний» розпочав опитування заявника ОСОБА_4 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поводив себе зухвало та принижував честь і гідність працівника правоохоронного органу, на зауваження слідчого ОСОБА_5 не реагував. Після чого ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перед ним знаходиться працівник правоохоронного органу, який перебуває при виконанні службових обов`язків, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, умисно схопив скляну пляшку, що знаходилась біля нього та умисно жбурнув її в слідчого ОСОБА_5 , яка влучила останньому у ліву ногу в результаті чого слідчий ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження. Згідно висновку судово-медичної експертизи №35 від 11.03.2015 року в ОСОБА_5 виявлено садно по передній поверхні лівої гомілки, яке виникло від дії тупого твердого предмету, яким могла бути і скляна пляшка та належить до легкого тілесного ушкодження.
Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст. 345 КК України як насильство щодо працівника правоохоронного органу, умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України визнав повністю, за обставин, викладених у вироку, щиро розкаявся. Вказав, що він перебував в зоні антитерористичної операції, так як був мобілізований та повернувся додому у відпустку, де на третій день зламав ногу та надалі лікувався. З листопада 2014 по березень 2015 року він проживав в Липовецькому районі, а напередодні події приїхав в м.Жмеринку, де зустрів співмешканку ОСОБА_11 . Через особисті обставини він зупинився в готелі «Спортивний» в м.Жмеринка та вживав спиртні напої. Вночі 08.03.2015 року, перебуваючи у високому ступені сп`ягніння, виходячи із власних переживань ОСОБА_4 із надуманих причин близько 01.00-01.10 год. викликав працівників міліції за номером телефону 102. Коли до нього зайшли працівники міліції, яких було близько п`яти чоловік, слідчий ОСОБА_5 представився та почав опитування обвинуваченого із причин виклику. Обвинувачений почав розповідати потерпілому про свої життєві обставини, в ході розмови можливо підвищував голос, на зауваження потерпілого не реагував, продовжував розпивати спиртне, а тоді несподівано для потерпілого жбурнув у нього порожньою скляною пляшкою з-під горілки, оскільки він хотів, аби його забрали до міліції. Він розумів, що пляшка влучить в працівника міліції, однак пояснив свою поведінку складним моральним станом та станом алкогольного сп`яніння. Жодних неправомірних дій потерпілий до обвинуваченого не вчиняв, записував відповіді на запитання. Куди влучила пляшка обвинувачений не пам`ятає. На вигук потерпілого забігли інші працівники міліції та забрали обвинуваченого до міліції. У вчиненому ОСОБА_4 щиро кається. Вказав, що подібного не допустить, просив його суворо не карати, він готовий понести покарання за вчинене. Жодних обставин, що викладено в обвинувальному акті обвинувачений не оспорив.
Потерпілим у кримінальному провадженні визнано слідчого СВ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 08.03.2015 року близько 01.20 год. на чергову частину Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області по номеру телефона « НОМЕР_2 » надійшло повідомлення про допомогу особі в готелі «Спортивний», що розташований за адресою м.Жмеринка, вул. Запотоцького, 5д. Після чого на місце події на підставі відповідного нормативного акту виїхала слідчо-оперативна група у складі: його - старшого групи слідчого СВ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області старшого лейтенанта міліції ОСОБА_5 , старшого оперуповноваженого СКР Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_8 , старшого ДІМ Жмеринського РВ УМВС України у Вінницькій області майора міліції ОСОБА_9 та міліціонераводія ОПО молодшого сержанта міліції ОСОБА_10 . По приїзду на місце події потерпілий, перебуваючи в одній із кімнат готелю «Спортивний», представившись, назвавши своє звання та прізвище, розпочав опитування заявника ОСОБА_4 та записував відповіді на запитання. Іншу учасники групи здійснювали опитування працівників готелю та мешканців з приводу обставин виклику. ОСОБА_4 в ході пояснень сидів навпроти потерпілого, перед ним знаходились спиртні напої та було чути запах алкоголю. Обвинувачений розповів про свої складні життєві обставини, в ході пояснень, підвищував голос, на зауваження працівника міліції не реагував. А тоді безпричинно несподівано, прицільно кинув у потерпілого порожньою скляною пляшкою, яка завдяки зусиллям потерпілого влучила в ліву ногу. Чому обвинувачений вчинив вказані дії потерпілому не зрозуміло, будь-яких підстав: неправомірних дій, неприязних відносин до потерпілого він не вчиняв та не висловлював. На його виклик забігли інші працівники міліції, які припинили дії обвинуваченого. В результаті чого слідчий ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження, яке згідно висновку судово-медичної експертизи належить до легкого тілесного ушкодження. Про вказані обставини потерпілий змушений був доповісти керівництву та було прийнято рішення про внесення даної події до ЄДРДР за зареєстровано кримінальне провадження. Сам потерпілий обвинуваченого пробачив, жодних претензій до нього не має, просив врахувати його думку при призначенні покарання та суворо ОСОБА_4 не карати.
Суд, враховуючи повне визнання вини обвинуваченого, заслухавши думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та ухвалив обмежитись дослідженням характеризуючих даних на обвинуваченого. При цьому суд виходить з того, що злочин вчинений обвинуваченим не є складним, є одноепізодним, обвинувачений не має будь-яких фізичних чи психічних вад, розуміє суть пред`явленого обвинувачення, розуміє зміст фактичних обставин справи, які не оспорює, усвідомлює неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку, про що заявив у судовому засіданні, а відтак у даному випадку у суду відсутні сумніви щодо добровільності і істинності позиції обвинуваченого з цього питання. Обвинувачений визнає свою вину повністю.
Потерпілим та прокурором не оспорено фактичні обставини справи, їм роз`яснено та зрозуміло неможливість у подальшому оспорити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне.
Обвинувачений ОСОБА_4 на час вчинення злочину був повнолітнім (а.с. 18-19), раніше не судимий (а.с. 24), на обліку у лікарів психіатра та нарколога не значиться (а.с. 22-23), одружений, за місцем проживання характеризується позитивно, до складу його сім`ї входить дружина, неповнолітня дочка та теща (а.с.20-21), призваний під час мобілізації та зарахований до списків особового складу в/ч польова пошта НОМЕР_1 та дійсно в період з 06.09.2014 року брав участь в антитерористичній операції (а.с. 26-28), на час розгляду кримінального провадження хворіє, оскільки отримав перелом правої великогомілкової кістки, переніс оперативне втручання (а.с.29-30) є батьком неповнолітньої доньки ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 25), не є інвалідом першої-другої груп.
Таким чином, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив злочин, що вірно кваліфікований за ч. 2 ст. 345 КК України насильство щодо працівника правоохоронного органу: умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 злочину, який, згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості, те, що дії обвинуваченого порушили нормальну діяльність правоохоронного органу, заподіяли шкоду здоров`ю працівнику правоохоронного органу; особу винного, те, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, про що свідчить його поведінка у судовому засіданні, стан здоров`я обвинуваченого, сімейний стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого до та після вчинення злочину, а саме те, що він добровільно з`являвся на виклики, давав правдиві покази.
Також суд при призначенні покарання суд враховує позицію потерпілого ОСОБА_5 , який обвинуваченого пробачив, просив його суворо не карати, будь-яких претензій до обвинуваченого не має.
Враховуючи те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення обвинуваченого, з урахуванням наведеного, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, та вважає за можливе призначити йому покарання, що буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів у виді позбавлення волі, в межах санкції інкримінуємої статті та звільнити його від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст. 75 КК України та без застосування положень ст. 76 КК України, оскільки менш суворий вид покарання буде недостатнім для досягнення мети покарання за вчинений злочин, виходячи із принципу індивідуалізації покарання.
Цивільний позов не заявлено.
Наявності процесуальних витрат, речових доказів у кримінальному провадженні не встановлено.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Відповідно до ст. 65 КК України, керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді двох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Вінницької області через Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копію вироку не пізніше наступного дня після його проголошення надіслати потерпілому, який не був присутній при його оголошенні.

Суддя