У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Кравченко К.Т.,

суддів

Канигіна Г.В., Кузьменко О.Т.

за участю прокурора

Глибченко Т.Г.

розглянула у судовому засіданні 15
березня 2007 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою
засудженого ОСОБА_1 на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 21 серпня 2006 року.

Цим
вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця і жителя с. Бучая

Новоушицького району Хмельницької області,

раніше судимого:

- 14 січня 1992 року Новоушицьким районним судом

за ч. 2 ст. 140 КК України на 2 роки виправних робіт;

- 28 грудня 1992 року Новоушицьким районним судом

за ч. 2, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 81 та ст. ст. 42, 43 КК України

на 3 роки 3 місяці позбавлення волі;

- 16 лютого 1995 року Крижопільським районним судом

Вінницької області за ч. 2 ст. 183, ст. 43 КК України

на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

11 вересня 1998 року звільнений на підставі ст. 4

Закону України “Про амністію” від 24 липня 1998 року;

- 18 грудня 2003 року Новоушицьким районним судом

за ч. 3 ст. 185 КК України до штрафу 1 тис. грн.,

засуджено:

-
за ч. 4 ст. 152 КК України на 12 років позбавлення волі;

-
за ч. 3 ст. 153 КК України на 10 років позбавлення волі;

-
за ч. 4 ст. 187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

-
за ч. 3 ст. 357 КК України на 2 роки обмеження волі;

-
за п. п. 6, 10, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі з
конфіскацією всього майна.

На
підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно
призначено довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його
особистою власністю.

Постановлено
стягнути з ОСОБА_1 судові витрати у сумі 3900 грн. 66 коп.

ОСОБА_1
під час розбійного нападу вчинив умисне вбивство з корисливих мотивів, поєднане
із згвалтуванням та задоволенням статевої пристрасті неприродним способом,
особою, котра раніше вчинила умисне вбивство, а також викрав документи.

Суд
першої інстанції, визнав, що вказані злочини були скоєні ОСОБА_1 за таких
обставин.

6
лютого 2006 року, приблизно об 11 годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном, під приводом
перевірки електролічильника зайшов у будинок АДРЕСА_1 і напав на похилого віку
ОСОБА_2 ОСОБА_1 завдав потерпілій удар ножицями у потилицю з правого боку,
декілька ударів руками в обличчя, а потім ножем - у шию з лівого боку. Крім того, вимагаючи гроші, завдав ще один
удар у шию гострим предметом.

Отримавши гроші у сумі 1000 грн., примусив потерпілу віддати й сережки
вартістю 200 грн.

Смерть
потерпілої ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, настала ІНФОРМАЦІЯ_3 в лікарні, від
сукупності отриманих нею тяжких тілесних ушкоджень, заподіяних винним.

16
лютого 2006 року, приблизно о 15 годині, ОСОБА_1, перебуваючи у стані
алкогольного сп'яніння, з метою заволодіння чужим майном, прибув до будинку
АДРЕСА_2, де мешкала похилого віку ОСОБА_3.

Відрекомендувавшись
працівником місцевої РЕС та під приводом перевірки лічильника, зайшов у будинок
потерпілої.

З
метою заволодіння майном ОСОБА_3, ОСОБА_1 напав на потерпілу, схопив її за одяг
і став вимагати гроші.

Оскільки
ОСОБА_3 почала чинити опір, захищаючися сокирою, ОСОБА_1 вихопив із рук
потерпілої сокиру і завдав нею не менше двох ударів по голові ОСОБА_3

Скориставшись
безпорадним станом потерпілої, ОСОБА_1 згвалтував її, а потім задовольнив
статеву пристрасть неприродним способом.

Смерть
ОСОБА_3 настала від відкритої черепно-мозкової травми. Обшукавши приміщення
будинку, ОСОБА_1 заволодів паспортом та свідоцтвом про народження на ім'я
ОСОБА_4, котрі у подальшому знищив.

У
касаційній скарзі та додатках до неї ОСОБА_1 просить вирок щодо нього
скасувати, а справу направити на додаткове розслідування.

Засуджений
вважає, що досудове слідство проводилося однобічно, необ'єктивно, з порушенням
його прав.

Зокрема,
ОСОБА_1 посилається на те, що було порушено його право на захист, не були
допитані окремі особи, не проведені очні ставки зі свідками, справу щодо нього
сфальшовано, оскільки, злочин вчинив не він, а інша особа.

Вказує
на те, що суд не звернув увагу на його заяви про погрози з боку працівників
прокуратури, котрі проводили розслідування. Судове слідство, на думку
засудженого, також було поверховим і крім того, суд безпідставно відмовив йому
у фіксуванні судового процесу технічними засобами, не надав можливості
ознайомитися із матеріалами справи.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора про часткове задоволення касаційної скарги,
перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи засудженого, наведені ним у
скарзі та додатках до неї, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Висновок
суду щодо винності ОСОБА_1 в умисному вбивстві похилого віку ОСОБА_2 з
корисливих мотивів під час розбійного нападу на неї, стверджується сукупністю
перевірених у судовому засіданні доказів, є правильним і обгрунтованим.

Визнаючи
ОСОБА_1 винним у вчиненні злочинів щодо ОСОБА_2, суд підставно послався на
показання засудженого як на досудовому слідстві, так і у судовому засіданні, з
яких вбачається, що винний добровільно повідомив, за яких обставин, яким
знаряддям і способом та з якою метою він скоїв напад і вбивство потерпілої. При
цьому ОСОБА_1 детально, з подробицями змалював усі обставини вчинених ним
злочинів у будинку потерпілої.

Такими ж детальними і повними є показання винного при відтворенні
обстановки та обставин події за його та захисника участю, де він повністю
визнав себе винним у вбивстві ОСОБА_2

Перевіркою
матеріалів справи доводи, наведені ОСОБА_1 у касаційній скарзі, про те, що він
був вимушений себе обмовити внаслідок застосування до нього незаконних методів
ведення слідства, не підтвердилися.

Крім
показань ОСОБА_1, його винуватість у вчиненні злочинів щодо ОСОБА_2
стверджується й іншими доказами, які узгоджуються і доповнюють пояснення
винного, на які підставно послався суд.

Це,
зокрема, дані, що містяться у показаннях свідка ОСОБА_5 про наявність у
потерпілої грошей та золотих сережок, свідченнях ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про обставини виявлення
побитої ОСОБА_2

Суд
послався й на дані, котрі повідомили свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12. Зазначені
свідки стверджували, що 6 лютого
2006 року бачили в селі Ішунь ОСОБА_1, котрий приїхав рейсовим
автобусом, який цікавився, де мешкають одинокі жінки та представлявся
працівником РЕС. Вказані свідки впевнено впізнали ОСОБА_1 на фото, про що
свідчать дані відповідних протоколів.

З
даних, що є у протоколах огляду місця події та вилучення речових доказів видно,
що саме цими знаряддями (ножиці,
саморобний кухонний ніж, зламана палиця), ОСОБА_1 завдав смертельні
удари потерпілій. Показання винного про знаряддя злочину і вилучені речові
докази по зовнішніх даних співвідносяться між собою.

Згідно
із даними, що є у висновку судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_2 настала
від закритої черепно-мозкової травми з крововиливами під м'які мозкові
оболонки, а також колото-різаних ран органів шиї та потиличної частини голови.

За
висновком експерта, заподіяні під час нападу рани віднесені до тяжких тілесних
ушкоджень, що є небезпечними для життя в момент їх спричинення.

Крім
того, суд підставно послався на висновок дактилоскопічної експертизи, оскільки виявлені
на склі серванта у будинку потерпілої два відбитки пальця правої руки, залишені
ОСОБА_1

З
показань ОСОБА_1 видно, що він визнавав той факт, що заходив до потерпілої у
той день, коли перебував у селі Ішунь, і лише цим може пояснити виявлення відбитків
пальців його правої руки на меблі у хаті ОСОБА_2

Посилання
ОСОБА_1 у скарзі на те, що він на досудовому слідстві і в суді обмовив себе і
ОСОБА_2 не вбивав, а також ніяких грошей і виробів із золота у потерпілої не
забирав, а ці злочини вчинила інша особа, і зокрема, ОСОБА_13, було предметом перевірки і не знайшли свого
підтвердження.

Суд
обгрунтовано урахував дані, що є в матеріалах справи та у не скасованій
постанові про закриття кримінальної справи щодо ОСОБА_13 за обвинуваченням його
за ч. 2 ст. 15, п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_2 (т. 1 а. с. 284). Тому доводи
засудженого про те, що його заяви про вчинення злочину іншою особою залишилися
поза увагою слідчих органів і суду не можна вважати підставними.

У
справі є й інші докази, що свідчать про винуватість ОСОБА_1 в умисному вбивстві
та розбійному нападі на ОСОБА_2 Посилання засудженого на однобічність і
неповноту досудового і судового слідства за наведених обставин не можна вважати
обгрунтованими і такими, що заслуговують на увагу.

Що
стосується доводів ОСОБА_1 про його непричетність до вбивства ОСОБА_3 та інших
злочинних дій щодо неї, то колегія суддів також вважає їх безпідставними.

Обгрунтовуючи
свій висновок щодо винуватості ОСОБА_1 у розбійному нападі і умисному вбивстві
ОСОБА_3 з корисливих мотивів, суд підставно послався на низку досліджених у
судовому засіданні доказів, що напряму свідчать про те, що ці злочини було
вчинено саме ОСОБА_1

Так,
на досудовому слідстві і в суді ОСОБА_1 визнавав, що вбивство ОСОБА_3 вчинив внаслідок збігу
життєвих обставин. ОСОБА_1 повідомив за яких саме обставин він опинився в селі
Новоіванівка. Визнавав винний і те, що розпитував у селян де мешкають одинокі,
похилого віку люди. ОСОБА_1 розповів, як він проник у будинок потерпілої і
напав на похилого віку ОСОБА_3

Засуджений
визнавав, що удари завдавав сокирою, яку забрав у потерпілої. ОСОБА_1
підтвердив, що після ударів сокирою потерпіла перестала чинити опір і він за
ноги затягнув її у кімнату та накрив ковдрами. Після цього почав шукати гроші,
не знайшовши їх, заволодів паспортом, який мав намір у подальшому використати
та різними іншими документами.

Винний
повідомив у якому місці він знищив та викинув документи на ім'я ОСОБА_4

На
підтвердження свого висновку щодо винності ОСОБА_1 суд підставно послався й на
дані, що містяться у явці ОСОБА_1 з повинною, протоколі відтворення обстановки
та обставин події з участі винного та його захисника, протоколах огляду місця
події, схемах та фототаблицях.

Дані,
що були повідомлені ОСОБА_1 об'єктивно і повністю узгоджуються із відомостями,
що містяться у згаданих документах.

Суд
навів у вироку й дані, котрі повідомили свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_4.
Свідчення цих осіб повністю узгоджуються між собою і підтверджують показання
самого ОСОБА_1 Підстав вважати, що вказані свідки обмовили винного, у справі
немає.

Суд
обгрунтовано послався й на висновок почеркознавчої експертизи, згідно з яким
текст на бланку Охотської сільської ради, який був знайдений під ліжком
потерпілої при огляді місця події, виконано ОСОБА_1

За
висновком судово-медичної експертизи, забиті рани голови та переломи кісток
черепу утворилися від ударів обухом сокири, вилученої з місця події.

Відповідно
до висновку імунологічної експертизи, саме на цій сокирі виявлено кров,
походження якої від потерпілої ОСОБА_3, не виключається.

Суд
також підставно послався на висновок криміналістичної експертизи, відповідно до
якої визначено характер і спрямованість, локалізацію та кількість травмуючих
ударів сокирою.

Згідно
із висновком судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_3 настала від відкритої
черепно-мозкової травми.

Таким
чином, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов правильного
висновку, що ОСОБА_1 вчинив розбійний напад на потерпілу і під час нападу вбив
її шляхом завдання ударів обухом сокири у голову.

Також
є правильним висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у незаконному заволодінні
паспортом та іншими документами, оскільки його винність у вчиненні цього
злочину є повністю доведеною.

З
огляду на зазначене, колегія суддів вважає правильною кваліфікацію злочинних
дій ОСОБА_1 за п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 та ч. 4 ст. 187 КК України, а також за
ч. 3 ст. 357 КК України.

Що
стосується кваліфікації дій ОСОБА_1 за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України, то суд
припустився помилки.

Як
встановив суд і це підтверджено відповідними доказами, ОСОБА_1 напав на
потерпілу з метою заволодіння її грошима. Саме під час нападу винний завдав
ОСОБА_3 удари обухом сокири у голову і від яких настала смерть потерпілої.
Тобто, суд встановив, що напад і вбивство ОСОБА_3 було вчинено із корисливих
мотивів, і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, від яких настала смерть
потерпілої, не було пов'язано із послідуючим згвалтуванням та задоволенням
статевої пристрасті неприродним способом. Тому кваліфікуюча ознака передбачена
п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України підлягає виключенню з вироку.

Колегія
суддів також вважає, що суд безпідставно і необгрунтовано кваліфікував дії
ОСОБА_1 за ч. 4 ст. 152 КК України, як згвалтування із використанням фізичного
насильства та безпорадного стану потерпілої, що потягло за собою особливо тяжкі
наслідки, та за ч. 3 ст. 153 КК України, як насильницьке задоволення статевої
пристрасті неприродним способом особою, яка раніше вчинила згвалтування з
використанням безпорадного стану потерпілої.

Як
убачається зі справи, суд визнав, що після розбійного нападу і вбивства
потерпілої, скориставшись тим, що ОСОБА_3 перебуває у безпорадному стані,
згвалтував її, а потім задовольнив статеву пристрасть неприродним способом. Суд
констатував, що після цих дій настала смерть потерпілої.

Проте,
з таким висновком суду погодитися не можна. Суд не дав оцінки тому, що згідно
із висновком судово-медичної експертизи особливо тяжкі наслідки і смерть
ОСОБА_3 настала не від статевих злочинів, а від відкритої черепно-мозкової
травми, яка ніяк не пов'язана зі згвалтуванням чи задоволенням статевої
пристрасті неприродним способом. Внаслідок заподіяння тяжких тілесних ушкоджень
потерпіла не могла чинити опір і перебувала у тяжкому стані та не приходячи до
свідомості померла у лікарні. Саме цією обставиною, а також будучи переконаним,
що потерпілу вбито, і скористався ОСОБА_1 після розбійного нападу.

Оскільки
ОСОБА_1 ніяких погроз не міг висловлювати і ніякого насильства, щоб подолати
опір потерпілої не застосовував, а вчинив звичайне згвалтування, використовуючи
стан ОСОБА_3, колегія кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 152 КК України. З тих же
підстав дії ОСОБА_1, що виразилися у задоволенні статевої пристрасті неприродним
способом, слід кваліфікувати за ч. 2 ст.
153 КК України за ознаками використання безпорадного стану потерпілої та
повторно.

Доводи
засудженого стосовно того, що він не вчиняв і не міг вчинити вказані статеві
злочини щодо ОСОБА_3, спростовані зібраними доказами і суд належним чином
умотивував своє рішення в цій частині.

Зокрема,
крім показань ОСОБА_1, суд послався на висновки експертиз, згідно із якими у
потерпілої виявлено сперматозоїди, походження яких від ОСОБА_1 не виключається.

Не
знайшли свого підтвердження й посилання винного на порушення його права на
захист, а також заява про безпідставну відмову у фіксуванні судового процесу
технічними засобами.

З
огляду на наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 засуджено обгрунтовано.

Відповідно
до висновку судово-психіатричної експертизи, ОСОБА_1 є осудною особою.

Призначаючи
ОСОБА_1 покарання, суд навів у вироку підстави та доводи чому винний у вчиненні
низки тяжких злочинів заслуговує найсуворішого покарання - довічне позбавлення
волі.

Колегія
суддів знаходить це рішення правильним і не вбачає підстав для пом'якшення
покарання.

Істотних
порушень кримінально-процесуального закону, що тягнуть скасування чи інші зміни
вироку, не встановлено.

Керуючись
статтями 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну
скаргу засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

Вирок
колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 21 серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити

Виключити
з вироку кваліфікацію дій ОСОБА_1 за п. 10 ч. 2 ст. 115 КК України - умисне
вбивство, поєднане із згвалтуванням та насильницьким задоволенням статевої
пристрасті неприродним способом, як таку, що не знайшла підтвердження.

Вважати
ОСОБА_1 засудженим за п. п. 6, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю.

Перекваліфікувати
дії ОСОБА_1:

- з ч. 4 ст. 152 на ч. 1 ст. 152 КК України і вважати його засудженим
на 5 років позбавлення волі;

-
з ч. 3 ст. 153 на ч. 2 ст. 153 КК України і залишити йому міру покарання,
призначену судом першої інстанції, - сім років позбавлення волі.

Відповідно
до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, передбачених п. п. 6, 13 ч. 2
ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 153 та ч. 3 ст. 357 КК України вважати
ОСОБА_1 засудженим на довічне позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що
є його особистою власністю.

У
решті цей вирок залишити без зміни.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Канигіна Г.В. Кузьменко О.Т.