Номер провадження: 11-кп/785/1444/14
Номер справи місцевого суду: 510/1074/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та першого заступника прокурора Одеської Області на вирок Ренійського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Рені, Одеської області, громадянин України, не військовозобов`язаний, освіта середньо-спеціальна, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючий, судимий:

- 18.05.2009 року Ренійським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України;

- 10.02.2012 року Ренійським районним судом Одеської області за ст.ст. 185 ч. 3, 309 ч. 1 КК України, із застосуванням ст.ст. 69, 70 КК України до остаточного покарання у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн., на підставі ст.71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано не відбуту частину покарання за попереднім вироком Ренійського районного суду Одеської області від 18.05.2009 року у вигляді 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК України з іспитовим строком на 2 роки та з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, у означеному вироку також зазначено, що на підставі ч. 3 ст. 72 КК України призначені покарання складанню не підлягають та виконуються самостійно;

- 16.04.2014 року Ренійським районним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 ч. 1 КК України, на 3 роки 1 місяць позбавлення волі, вказаним вироком суду ОСОБА_7 судом обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, засуджений взятий під варту у залі суду, початок строку відбування покарання у вигляді позбавлення волі засудженому ОСОБА_7 постановлено обчислювати з моменту проголошення вироку, тобто з 16.04.2014 року,

засуджений за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 70 ч. 4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено до відбуття ОСОБА_7 - 4 роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання за даним вироком постановлено вираховувати з моменту затримання за попереднім вироком 16.04.2014 року.

Вироком також вирішене питання щодо речових доказів та судових витрат по справі,

встановила:
ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно та поєднане з проникненням у житло, вчинене за наступних обставин.

В останніх числах січня 2014 року, більш точна дата органами досудового слідства не встановлена, близько 23:30 години, ОСОБА_7 , маючи намір на таємне викрадення чужого майна, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_1 , у дворі якого розташовані два одноповерхових будинки. Де, зайшовши у двір домоволодіння, через вікно, проник до одного із будинків, розташованого праворуч від входу в двір, звідки та таємно, повторно викрав конвективний опалювальний газовий апарат АКОГ-З-СП, вартістю 1420 грн., який належить потерпілій ОСОБА_8 .

В той же час, після скоєння вищевказаних дій, ОСОБА_7 через незачинене вікно, проник до другого будинку, розташованого у цьому ж дворі ліворуч від входу у двір, де демонтував, а потім таємно, повторно викрав чотири чавуні опалювальні батареї (радіатори) на загальну вартість 735 грн., які належали потерпілій ОСОБА_9 .

Викраденим ОСОБА_7 розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілим матеріальної шкоди на вказані суми.

19.02.2014 року, приблизно о 22 годині, ОСОБА_7 , з метою таємного викрадення чужого майна через хвіртку знов пройшов у двір того ж домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , де через вікно проник до будинку, який знаходиться праворуч від входу в двір, звідки з печі демонтував та таємно, повторно викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_10 , на загальну суму 179 грн.

Разом з викраденим майном ОСОБА_7 зник з місця скоєного правопорушення, наступного дня 20.02.2014 року о 12:00 годині разом з викраденим майном, належним потерпілій ОСОБА_10 , ОСОБА_7 був зупинений працівниками міліції на одній з вулиць міста доставлений до Ренійського РВ ГУМВС України в Одеській області.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 , не оскаржуючи фактів вчинення ним кримінального правопорушення та його кваліфікацію, просить вказаний вирок змінити в частині призначеного йому покарання та пом`якшити призначене йому покарання. Вказує, що суд першої інстанції не прийняв до уваги пом`якшуючи вину обставини, а також відсутність претензій зі сторони потерпілих, а тому обрав надто сурову міру покарання за злочин, який не тягне за собою тяжкі наслідки та насилля.

В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи вироку суду в частині доведеності вини обвинуваченого, кваліфікації його дій та призначеної йому міри покарання, просить вирок скасувати у зв`язку з істотним порушенням судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону. Вказує при цьому, що суд першої інстанції порушив вимоги п.2 ч. 3 та ч. 4 ст. 374 КПК України.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, а також додав, що в судових дебатах суд не надав слово потерпілим та обвинуваченому, про що свідчить журнал судового засідання, що тягне за собою безумовне скасування вироку суду та направлення справи на новий судовий розгляд, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає необхідним вирок суду першої інстанції скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги. За клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушенням, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Відповідно до вимог ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Із матеріалів провадження вбачається, а саме з журналу судового засідання не вбачається чи зрозуміли потерпілий та обвинувачений суть вказаної вище статті. Крім того із журналу судового засідання вбачається, що потерпілим та обвинуваченому в дебатах не було надано слово для виступу, диск запису судового засідання неможливо прослухати, з чого апеляційний суд робить висновок про відсутність належного технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження в суді першої інстанції.

Відповідно вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий судовий розгляд в суді першої інстанції, коли встановлені порушення, передбаченні пунктами 2,3,4,5,6,7 частини другої ст. 412 КПК України.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.412 цього Кодексу, судове рішення у будь-якому випадку підлягає скасуванню, якщо у матеріалах провадження відсутній журнал судового засідання або технічний носій інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження були порушені вимоги п.7 ч.2 ст. 412 КПК України, що є підставою для скасування ухвали з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді треба врахувати наведене, та розглянути кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 відповідно до вимог КПК України та врахувати доводи апеляційної скарги прокурора про порушення судом першої інстанції вимог п.2 ч. 3 та ч. 4 ст. 374 КПК України.

Крім того, в разі доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів, суду першої інстанції призначаючи покарання, необхідно врахувати загальні засади призначення покарання, а також вимоги Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами «Про практику призначення судами кримінального покарання» зокрема пункту 20 та 21.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 376, 404, 407, 412, 415, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області
ПО С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської Області - задовольнити.

Вирок Ренійського районного суду Одеської області від 21 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 - скасувати та призначити новий судовий розгляд в тому ж суді в іншому складі суду.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4