Апеляційний суд Кіровоградської області
Справа № 11-а-416/2008 р. Головуючий в суді 1-ї інстанції
Категорія ст. 366 ч.1 КК України Доповідач в апеляційній
інстанції Зубко К.А..
У Х В А Л А

Іменем України

10 червня 2008 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних
справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Зубка К.А.,

суддів Лещенка Р.М., Ремеза П.М.,

за участю прокурора Чернова О.В.

захисника - адвоката
ОСОБА_1,

представника цивільного
позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді кримінальну справу за апеляцією військового
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та
апеляційною скаргою представника цивільного позивача філії Державного підприємства
Міністерства оборони України
«Укрвійськбуд» «1080-УНР» ОСОБА_2 на вирок Кіровського районного суду
від 27 березня 2008 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженку м. Добровеличківка, Кіровоградської області,

українку, громадянку України, заміжню, з вищою

освітою,
проживає АДРЕСА_1,

пенсіонерку, не судиму

виправдано
за ч. 3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України за недоведеністю її участі у вчиненні
зазначених злочинів;

та

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,

українця, громадянина України, уродженця

с. В. Ольчедаєв,
Мурколовецького району, Вінницької

області, з середньою освітою,
одруженого,

проживає АДРЕСА_1,

пенсіонера,
не судимого

виправдано
за ч.2 ст.27, ч.3 ст.191 та ч.3 ст.358 КК України за недоведеністю його участі у вчиненні зазначених злочинів.

Органом
досудового слідства ОСОБА_3 обвинувачується у тому, що вона у травні - червні
2003 року, працюючи головним бухгалтером підприємства «1080-УНР» філії Державного підприємства Міністерства оборони
України «Укрвійськбуд», зловживаючи своїм службовим становищем, повторно, за попередньою змовою з своїм чоловіком -
ОСОБА_4 заволоділа запасними частинами для ремонту власного легкового автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT», 1986 року випуску, на загальну
суму 1500 грн., тобто у скоєнні злочину, передбаченого ст. 191 ч.3 КК України.

Крім
того, ОСОБА_3 обвинувачується у внесенні в офіційні документи, а саме: у бланки
суворої звітності - довіреності та в журнал їх реєстрації завідомо неправдивих
відомостей, складанні і видачі ОСОБА_4 цих
підроблених довіреностей, тобто у скоєні злочину, передбаченого ст. 366 ч.1 КК
України.

ОСОБА_4 інкриміновано співвиконавство у заволодінні чужим майном на загальну суму 1500 грн., шляхом
зловживання службовою особою - головним бухгалтером «1080 УНР»,ОСОБА_3 своїм
службовим становищем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а
також використання завідомо підроблених
ОСОБА_3 довіреностей, тобто вчинення
злочинів, передбачених ст. ст. 27 ч.2, ст.191 ч.3, 358 ч.3 КК України.

Виправдовуючи ОСОБА_5 і ОСОБА_4
за цим обвинуваченням суд першої інстанції зазначив, що жодного доказу, який би
свідчив про наявність між ними злочинної
змови, спрямованої на протиправне заволодіння грошовими коштами «1080 УНР» або запасними
частинами, вартістю 1500 грн. немає, що
доводи обвинувачення про підроблення платіжних доручень і довіреностей та їх
незаконне використанняОСОБА_4 є лише припущеннями органу досудового слідства,
які в ході судового розгляду справи не підтвердилися. Крім того, судом
встановлено, що всі операції по перерахуванню
коштів на рахунок ОСОБА_6 за автозапчастини проводились з дозволу і за
вказівкою директора підприємства «1080 - УНР» Притули О.Г. законним шляхом, а
протиправне заволодіння автозапчастинами, яке інкримінується ОСОБА_5 і ОСОБА_4
в суді також не підтверджено.

Прокурор, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції, в
апеляційному поданні просить
вирок районного суду скасувати як незаконний та необґрунтований і постановити
свій вирок, призначивши їм покарання відповідно до санкції статей пред'явленого
обвинувачення, мотивуючи тим, що в ході слідства було зібрано достатньо
доказів, які узгоджуються між собою і прямо вказують про винністьОСОБА_3 та
ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм злочинів. Разом з тим висновки суду не відповідають фактичним
обставинам справи і не ґрунтуються на всебічному, повному та об'єктивному
дослідженні цих доказів, у зв'язку з чим виправданняОСОБА_3 і ОСОБА_7 за
пред'явленим обвинуваченням є незаконним та необґрунтованим.

В апеляційній скарзі представник цивільного позивача ОСОБА_2, в інтересах
філії Державного підприємства МО України «Укрвійськбуд» «1080-УНР» просить
вирок Кіровського районного суду скасувати як необгрунтований та незаконний і
постановити свій вирок, яким задовольнити заявлений цивільний позов і стягнути
з підсуднихОСОБА_3 та ОСОБА_4 на
користь філії «1080-УНР» 1500 грн. матеріального збитку.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи апеляції,
представника філії Державного підприємства МО України «Укрвійськбуд 1080-УНР»
ОСОБА_2, який просив задовольнити апеляцію, поясненняОСОБА_3, ОСОБА_4 та
захисника-адвоката ОСОБА_1, в їх інтересах, які просили апеляцію прокурора та
представника цивільного позивача залишити без задоволення, а виправдувальний
вирок без зміни, перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляції,
судова палата вважає, що апеляція прокурора та представника цивільного позивача
підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 323, 327 КПК
України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим. Виправдувальний вирок
повинен бути судом мотивований. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному і об'єктивному розгляді всіх
обставин справи у їх сукупності, керуючись законом.

Однак, виправдовуючиОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд порушив зазначені вимоги
закону.

Так, суд послався як на доказ, що виправдовуєОСОБА_3 та ОСОБА_4 на висновок
судово-бухгалтерської експертизи.

(т.5 а.с.62-75)

Разом з тим суд не звернув увагу на те, що 21 червня 2007 року слідчий
військової прокуратури Кіровоградського гарнізону вилучив у начальника
управління робіт «1080 УНР», журнал-ордер №6 за 2003 рік на 108 аркушах, який
зберігається в прокуратурі.

(т.5 а.с.10)

При цьому головний бухгалтер підприємства пояснила, що у даному журналі
відображені взаєморозрахунки з постачальниками за 2003 рік.

Однак, згаданий журнал не був об'єктом дослідження бухгалтерської
експертизи. На вимогу суду першої та апеляційної інстанції прокурор так і не
надав для огляду згаданий вище журнал.

За таких обставин висновок бухгалтера - експерта про те, чи надходили
спірні запасні частини з магазину «Авто2000» ОСОБА_6 до «1080 УНР» у травні-червні 2003 року за
довіреностями на ім'я Лузана С.І. є сумнівним.

Також ні органи досудового слідства ні суд, який виносив вирок не
встановили місце знаходження і не допитали приватного підприємця ОСОБА_6 про
те, чи надходили у його магазин у травні-червні 2003 року запасні частини на
автомобіль іноземного виробництва, зокрема на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT».

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи обвинуваченняОСОБА_3 та
ОСОБА_4 ґрунтується на показаннях свідка ОСОБА_8 - продавця магазина «Авто
2000», яка більш ніж через два роки впізнала в ОСОБА_4 особу, якій вона
відпустила запасні частини на автомобіль
«VOLKSWAGEN PASSAT» за довіреностями на ім'я начальника автоколони
підприємства «1080 УНР» Лузана С.І.

При цьому ні органи досудового слідства ні районний суд не дали оцінку тому
факту, що органи досудового слідства, ще до пред'явлення ОСОБА_4 для впізнання
свідку ОСОБА_8 сфотографували обвинуваченого і мали у своєму розпорядженні
фотокартку з його зображенням.

(т.2 а.с. 57, 270, т.3 а.с.185)

В судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що заміну запасних частини і,
зокрема, амортизаторів та інших матеріалів, зазначених у накладних №502 від
11.06.2003 року та №502 від 07.05.2003 року він не проводив і експерт під час
виконання судового доручення амортизатори з його автомобіля не вилучав і не
досліджував на предмет їх заміни.

(т.2 а.с.31, 47)

У висновку авто-товарознавчої
експертизи також відсутні дані про заміну на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT» амортизаторів, тоді як наявність висновку з цього приводу може істотно
вплинути на з'ясування дійсних обставин по справі.

(т.5 а.с.78)

Більше того, ні органи досудового
слідства ні районний суд так і не усунули суперечності з приводу розміру
заборгованості «Авто 2000» ОСОБА_6 - «1080 УНР» на день вчиненогоОСОБА_3
таОСОБА_4 інкримінованого їм злочину.

Зокрема, згідно арифметичних
підрахунків за актом звірки, станом на 01 10.2004 року заборгованість магазина
перед підприємством складає - 3398,77 грн., тоді як відповідно до висновку по
даному акту заборгованість магазину складає - 1500 грн., а згідно з витягу з
журналу ордеру №6, ця заборгованість складає - 2741,22 грн.

(т.2 а.с.32, т.4 а.с.32)

Наявність такої заборгованості і
уточнення її розміру може свідчити про те, що оплата за запасні частини і їх
поставка, у тому чисті і по спірним накладним, могла не співпадати у часі, що
має значення для встановлення дійсних обставин по справі.

За вироком судуОСОБА_3 визнана невинною
у службовому підробленні довіреностей на ім'я Лузана С.І., від 17 травня 2003
та 13 червня 2003 року та відповідного запису у журналі реєстрації довіреностей
№1080 УНР за 2003 рік, тобто у вчинені злочину, передбаченого ст.366 ч.1 КК
України, тоді як згідно висновків судово почеркознавчих експертиз і пояснень
самоїОСОБА_3 тексти та підпис за Лузана С.І. у наведених документах виконала
особисто вона.

(т.3 а.с.213, 237)

За таких обставин районний суд
передчасно дійшов висновку про виправданняОСОБА_3 у частині обвинувачення її за
ст.366 ч.1 КК України.

З урахуванням викладеного вирок суду
слід скасувати, а справу повернути на додаткове розслідування, оскільки
перелічені недоліки не можуть бути усунуті в судовому засіданні.

Під час додаткового розслідування слід провести: додаткову
судово-бухгалтерську експертизу з урахуванням даних журналу-ордеру №6,
вилученого військовою прокуратурою в «1080 УНР» 21.06.2007 року та інших
бухгалтерських документів, згідно вимог експерта - з метою перевірки доводів
сторони захисту про надходження запасних частин до «1080 УНР» по спірним
довіреностям, а також доводів захисту про наявність і фактичний розмір
заборгованості, що може свідчити про те, що оплата за запасні частини і їх
поставка, у тому чисті і по спірним накладним, могла не співпадати у часі;
додаткову авто-товарознавчу експертизу, під час якої з'ясувати, чи мала місце
заміна амортизаторів на автомобілі «VOLKSWAGEN PASSAT» на амортизатори, зазначені в накладній №502 від
11.06.2003 року та №502 від 07.05.2003 року; встановити та допитати як
свідка приватного підприємця ОСОБА_6, а
також вжити заходів до виявлення письмових доказів про те, чи надходили у його
магазин у травні-червні 2003 року запасні частини на автомобіль іноземного
виробництва, зокрема, на автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT».

(т.2
а.с.31, 47; т.5 а.с.10, 63)

Згідно ст.22 КПК України органам досудового слідства слід вжити й інших
заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи,
після чого вирішити питання про
наявність чи відсутність в діяхОСОБА_3 та ОСОБА_4 складу, інкримінованих їм
злочинів.

Керуючись ст.ст. 362, 366 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляції прокурора, який брав
участь у розгляді справи
судом першої інстанції та представника філії Державного
підприємства Міністерства оборони України «Укрвійськбуд» «1080-УНР» ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду від 27 березня 2008 року стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скасувати, а справу
повернути військовому прокурору Кіровоградського гарнізону на додаткове
розслідування.

Судді: