УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

ОСОБА_10, ОСОБА_11,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві 26 травня 2015 року заяву засудженої ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України в порядку глави 32-1 КПК України 1960 року ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2014 року,

встановила:

Вироком Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 15 серпня 2013 року, який ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 5 лютого 2014 року залишено без змін, ОСОБА_3 визнано винною та засуджено за ч. 1 ст. 368 КК України (в редакції від 07.04.2011 року) до покарання у виді штрафу у розмірі 8500 грн. з позбавленням на 1 рік права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих обов'язків в органах державної влади, місцевого самоврядування, на підприємствах, установах чи організаціях всіх форм власності.

Згідно вироку, ОСОБА_3 03.11.2011 року, будучи головним спеціалістом-юрисконсультом відділу Держкомзему в м. Яремче Івано-Франківської області, у своєму службовому кабінеті видала ОСОБА_5 довідку про обмеження прав на його земельну ділянку, нагадала йому про вимогу начальника відділу Держкомзему заплатити за це 200 доларів США (1595,86 грн), висловлену 24.10.2011 року під час їх тристоронньої зустрічі в кабінеті останнього, та одержала вказані кошти від хабародавця.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2014 року вищезазначені вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного суду щодо ОСОБА_3 залишено без зміни.

У своїх заявах захисник ОСОБА_4 та засуджена ОСОБА_3 порушують питання про допуск справи щодо останньої до провадження Верховного Суду України для перегляду ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2014 року у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону щодо подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло за собою ухвалення різних за змістом судових рішень. Для порівняння та підтвердження своїх доводів надали копії ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 жовтня 2012 року, 21 травня та 18 червня 2013 року.

Обґрунтовуючи свої доводи, захисник та засуджена, окрім іншого, посилаються на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2013 року щодо ОСОБИ_1 з якої вбачається, що за подібних суспільно небезпечних діянь, суд касаційної інстанції підтримав рішення апеляційного суду, яким кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю у діях ОСОБИ_1 складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України.

Заслухавши доповідь судді, розглянувши заяви засудженої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_4, дослідивши надані копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що заяви підлягають задоволенню на таких підставах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 400-12 КПК України 1960 року підставою для перегляду Верховним Судом України судових рішень, що набрали законної сили, є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону стосовно подібних суспільно небезпечних діянь, що потягло за собою ухвалення різних за змістом судових рішень, крім питань призначення покарання, звільнення від покарання та від кримінальної відповідальності.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ на цій стадії не повноважний оцінювати обґрунтованість змісту заяви, він перевіряє її відповідність вимогам процесуального закону, зокрема встановлює, чи подана вона належним суб'єктом, чи є відповідні ухвали касаційного суду, і вирішує питання про наявність неоднакового застосування судом касаційної інстанції однієї й тієї самої норми матеріального права в аналогічних правовідносинах.

У заяві захисник ОСОБА_4 та засуджена ОСОБА_3 вказують на те, що у діях ОСОБА_3 відсутній склад злочину за ст. 368 КК України. Для порівняння та підтвердження зазначеного надали, окрім інших, копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 червня 2013 року, якою за подібних суспільно небезпечних діянь, рішення апеляційного суду щодо ОСОБИ_1, яким вирок місцевого суду в частині засудження ОСОБИ 1 скасовано, а кримінальне провадження закрито у зв'язку з відсутністю у діях цієї особи складу злочину, передбаченого ст. 368 КК України, визнано законним та обґрунтованим.

Таким чином, із долучених до заяви захисником ОСОБА_4 та засудженою ОСОБА_3 ухвал колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2014 року та від 18 червня 2013 року вбачається неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм кримінального закону, щодо подібних суспільно небезпечних діянь, а тому є законні підстави для перегляду зазначеного у заявах рішення суду касаційної інстанції.

Заява засудженої ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_4 подана з дотриманням вимог статей 400-15, 400-16 КПК України 1960 року та в строк, передбачений ст. 400-14 КПК України 1960 року.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. 400-18 КПК 1960 року, п. 15 Розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Допустити до провадження Верховного Суду України кримінальну справу щодо засудженої ОСОБА_3 за її заявою та заявою захисника ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2014 року з доданими до них документами.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9

ОСОБА_10 ОСОБА_11