АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 213/3729/14-кСуддя 1 інстанції ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/774/188/К/15Суддя-доповідач ОСОБА_2
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця
м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з неповною
середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше неодноразово
засудженого, в тому числі:
- 18.01.2001 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 140,
ч. 3 ст. 140, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 141, ч. 3 ст. 141, ст. 44, ч. 2 ст. 142, ч. 1 ст. 42 КК
України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі строком на 5 років
з конфіскацією майна, звільненого 23.01.2003 року за постановою Павлоградського
міського суду Дніпропетровської області від 22.01.2003 року умовно-достроково
на невідбутий строк 2 роки 4 місяці 13 днів;
- 11.05.2005 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 190,
ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 187, ст. 304, ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення волі
строком на 7 років 1 місяць з конфіскацією майна;
- 08.12.2006 року Долинським районним судом Кіровоградської області за ч. 4
ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 7 років 4 місяці,
звільненого 25.12.2009 року за постановою Софіївського районного суду
Дніпропетровської області від 18.12.2009 року умовно-достроково на невідбутий
строк 11 місяців 26 днів;
- 06.12.2010 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу за ч. 2 ст. 185,
ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 277, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до позбавлення
волі строком на 5 років;
- 17.05.2012 року вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу, який
змінено ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від
31.07.2012 року, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 70,
ч. 4 ст. 70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці,
звільненого 25.04.2014 року згідно ухвали Балаклійського районного суду
Харківської області від 17.04.2014 року на підставі ст. 84 КК України,
за хворобою, на невідбутий строк 1 рік 4 місяця 22 дні;
зареєстрованого та проживаючого за адресою:
визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187, ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначено покарання за ч. 2 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, за сукупністю злочинів ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано покарання за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.05.2012 року, і остаточно за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років 1 день з конфіскацією всього належного йому майна.
Підлягають стягненню з ОСОБА_6 на користь держави в рахунок витрат за проведення товарознавчої експертизи 600 гривень.
Речові докази:
- медичний шприц об`ємом 5,0 мл., заповнений прозорою безбарвною рідиною масою 1,3748 г., який зберігається в Інгулецькому РВ КМУ - підлягає знищенню;
- мобільний телефон Nokia C-3, сім-карта мобільного оператора Київстар та телефонна гарнітура навушники А4 ТЕСН, які зберігаються у потерпілого ОСОБА_8 - необхідно залишити ОСОБА_8 ;
- системний блок з написом Diawest, який зберігається у потерпілої ОСОБА_9 - необхідно залишити ОСОБА_9 ;
- 2 ножі кухонні із загостреним лезом, довжиною леза: один 19 см., другий 14 см., відповідно; рукоятки дерев`яні коричневого кольору, які зберігаються в Інгулецькому РВ КМУ - підлягають знищенню;
- фрагменти використаної прозорої липкої стрічки-скотчу зі слідами здавлювання та моток прозорої липкої стрічки-скотчу, що зберігаються в Інгулецькому РВ КМУ - підлягають знищенню.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_10
обвинувачений ОСОБА_6
захисник, адвокат ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:
Прокурор, не оскаржуючи висновок суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та правову кваліфікацію, просить вирок скасувати та ухвалити свій вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 та призначити йому покарання: за ч. 2 ст. 187 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 7 років 6 місяців з конфіскацією всього індивідуально належного йому майна, за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання, призначити покарання строком на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуально належного йому майна. На підставі ч.1 ст. 71 КК України приєднати частково покарання у виді позбавлення волі строком на 6 місяців, невідбуте обвинуваченим за вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.05.2012 року, і остаточно за сукупністю вироків ОСОБА_6 призначити покарання строком на 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього індивідуально належного йому майна.
Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок скасувати та направити кримінальне провадження до суду першої інстанції на новий судовий розгляд.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 просить вирок скасувати частково, у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та виправдати ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 187 КК України.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень за наступних обставин.
26 липня 2014 року приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_6 знаходився в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , де розпивав алкогольні напої разом із ОСОБА_8 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном ОСОБА_8 , реалізуючи який він, з метою подолання волі та супротиву потерпілого, використовуючи кухонний ніж із загостреним лезом та погрожуючи ним ОСОБА_8 , здійснив напад на останнього, в результаті чого, використовуючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я ОСОБА_8 , повторно, відкрито заволодів мобільним телефоном Nokia C-3 вартістю 31,52 гривень, зі вставленою в нього сім-картою мобільного оператора Київстар вартістю 10 гривень та телефонною гарнітурою навушниками А4 ТЕСН, вартістю 20,60 гривень, чим заподіяв ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 62,12 гривень.
Після чого, з метою обмеження права на вільне пересування потерпілого ОСОБА_8 та приховування факту вчинення розбійного нападу, ОСОБА_6 обв`язав руки потерпілого скотчем в районі зап`ясть та зачинив його в приміщенні квартири АДРЕСА_2 .
Крім того, ОСОБА_6 26 липня 2014 року приблизно о 16 год. 30 хв., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , під час раптово виниклої сварки із ОСОБА_9 , із застосуванням насильства, яке є небезпечним для життя і здоров`я останньої, схопив потерпілу, та погрожуючи їй кухонним ножем, прив`язав її за допомогою липкої стрічки-скотча до дерев`яного стільця. Після чого, ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна ОСОБА_9 , користуючись її безпомічним положенням, продовжуючи погрожувати їй ножем та висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я останньої, діючи проти волі потерпілої, повторно, з корисливих мотивів, відкрито викрав із лівої передньої кишені її штанів мобільний телефон Motorola С-300 вартістю 250,00 гривень, зі вставленою сім-картою мобільного оператора Київстар вартістю 10 гривень, а також з правої задньої кишені її штанів зв`язку металевих ключів від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_3 , яка належить потерпілій.
Утримуючи викрадене майно, ОСОБА_6 зник з місця скоєння злочину, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 фізичного болю та матеріального збитку на загальну суму 260 гривень.
Крім того, в той же день, 26 липня 2014 року приблизно о 16 год. 50 хв. ОСОБА_6 , знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , маючи намір на таємне викрадення майна ОСОБА_9 і звернення його на свою користь, повторно, з корисливих мотивів, направився до квартири АДРЕСА_3 . Прибувши до вказаної квартири, ОСОБА_6 , шляхом відкриття вхідних дверей ключами, проник до приміщення вказаної квартири, яка належить ОСОБА_9 , звідки повторно таємно викрав персональний стаціонарний комп`ютер, який складався із системного блоку Diawest вартістю 948,15 гривень, монітору 22 TFT-LCD LG E2241T вартістю 621,12 гривень, а також маніпулятору (мишки) вартістю 50 гривень та клавіатури вартістю 150 гривень. Утримуючи викрадене при собі, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зник, заподіявши своїми діями потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 1769,24 гривень.
Обґрунтовуючи свої апеляційні скарги:
Прокурор зазначає, що обвинувачений має незняту та непогашену судимість за скоєння корисливих злочинів, на шлях виправлення не став та в період умовно-дострокового звільнення скоїв нові кримінальні правопорушення, в тому числі таке, що відноситься до категорії тяжких. ОСОБА_6 під час судового розгляду не визнав своєї вини, що, в свою чергу, може свідчити про відсутність щирого розкаяння.
Обвинувачений ОСОБА_6 зауважує, що відсутні свідки розбійного нападу на потерпілих та застосування до них насильства. В матеріалах кримінального провадження відсутні медичні експертизи, які б підтверджували застосування до потерпілих насильства.
Згідно експертного висновку на ножах та липкій стрічці-скотчу відсутні відбитки пальців обвинуваченого, тому вони не повинні були враховуватися судом першої інстанції в якості речових доказів.
Обшук у квартирі почався не з входу в квартиру, а з кімнати. Ніж було виявлено у вітальні вже при виході з квартири, при цьому двері до квартири були постійно відчинені та працівники міліції мали можливість його підкинути.
Мобільний телефон, який належить ОСОБА_8 , був підкинутий працівниками міліції до квартири обвинуваченого перед обшуком, що підтверджується показами самого потерпілого та свідка ОСОБА_11 .
Суд першої інстанції помилково взяв до уваги покази свідка ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , які містять ряд суперечностей.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_7 вказує, що відповідно до висновку дактилоскопічної експертизи від 16.09.2014 року на вилученому ножі не знайдено відбитків пальців ОСОБА_6 . Також немає таких відбитків і на липкій стрічці-скотчу. Згідно висновку СМЕ за № 1672 від 01.08.2014 року ніяких тілесних ушкоджень у ОСОБА_8 не знайдено.
Потерпілий ОСОБА_8 та свідок ОСОБА_11 надали покази щодо відсутності телефону ОСОБА_8 у квартирі на момент обшуку. Однак в ході проведення обшуку його знайшли в квартирі обвинуваченого.
При апеляційному розгляді прокурор просив ухвалити свій вирок та заперечував проти доводів апеляційних скарг сторони захисту, обвинувачений та його захисник, кожен окремо, підтримали свої апеляційні скарги та просили залишити без задоволення апеляційну скаргу прокурора.
Відповідно до ст. 402 КПК України заперечення на апеляційні скарги сторонами апеляційного розгляду подані не були.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду Дніпропетровської області, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційних скаргах доводи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню з наступних підстав.
У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, подія кримінального правопорушення, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 187 КК України, та вина обвинуваченого ОСОБА_6 у його вчиненні знайшли своє повне підтвердження в сукупності доказів, які в ході судового розгляду належним чином перевірено, в тому числі, з точки зору їх достовірності, і яким судом була надана належна оцінку у вироку відповідно до вимог ст. 374 КПК України.
При цьому, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника щодо непричетності ОСОБА_6 до нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, спростовуються матеріалами провадження, і тому задоволенню не підлягають.
Суд першої інстанції правомірно послався на покази потерпілих, свідків та письмові матеріали кримінального провадження, як на докази вини ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Так, потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що 26.07.2014 року вони разом з ОСОБА_6 за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вживали спиртні напої. Обвинувачений став наполягати, щоб він подзвонив ОСОБА_9 та вона прийшла до них. При цьому ОСОБА_6 став погрожувати йому кухонним ножем з загостреним лезом та дерев`яною рукояткою коричневого кольору. Він злякався погроз, та реально непокоючись за своє життя, подзвонив ОСОБА_9 та попросив, щоб вона прийшла. ОСОБА_6 , погрожуючи йому ножем, який приставляв йому до горла, забрав в нього його мобільний телефон «Nokia Asha» - моноблок білого кольору, зі вставленою сім-картою мобільного оператора Київстар. ОСОБА_6 взяв липку стрічку-скотч та зв`язав йому руки в районі зап`ясть, потім штовхнув його та він впав на диван, а обвинувачений наносив йому удари в обличчя. Коли прийшла ОСОБА_9 і побачила, що ОСОБА_6 його б`є, запропонувала обвинуваченому піти з квартири та випити. Коли ОСОБА_9 вивела ОСОБА_6 з квартири, він ослабив скотч, визволив руки та втік з квартири.
Потерпіла ОСОБА_9 суду пояснила, що 26.07.2014 року на прохання ОСОБА_8 вона прийшла до ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Коли вона зайшла в квартиру, то побачила, що на дивані лежить ОСОБА_8 зі зв`язаними скотчем руками, а ОСОБА_6 , який був дуже розлючений, став наносить йому удари рукою в голову та по тулубу. Вона попросила обвинуваченого, щоб він відпустив ОСОБА_8 , але той не погодився. Тоді вона запропонувала йому піти та десь випити. Вони пішли до бару та потім повернулися додому до ОСОБА_6 . Коли вони зайшли до кімнати, то побачили, що ОСОБА_8 вже немає, а біля дивану знаходяться обв`язи скотчу. Відсутність ОСОБА_15 розлютила обвинуваченого, він почав сильно кричати та сказав, що вона буде відповідати за те, що він втік. Після цього він схопив її руками, посадив на дерев`яний стілець, взяв скотч, який лежав поряд, та почав спочатку фіксувати її руки до стільця, обмотуючи скотчем, а вона намагалася йому чинити опір. Але він схопив кухонний ніж та почав їй погрожувати, через що вона злякалась та більше опору не чинила. Потім він прив`язав її тулуб до спинки стільця скотчем. ОСОБА_6 погрожував їй ножем, направляв лезо до живота, при цьому питав, що є при ній, та витягнув у неї з кишені мобільний телефон Моторола та ключі від її квартири. Вона відчувала реальну загрозу. Після чого ОСОБА_6 сказав, що він піде до її квартири та забере комп`ютер, при цьому висловлював погрози також на адресу її близьких, та вона сильно переживала.
Обвинувачений привів свою знайому на ім`я ОСОБА_16 та доручив їй, щоб вона стежила за нею і не відпускала, а сам пішов. Вона почала благати дівчину, щоб та її відпустила, але та відмовлялась. Через деякий час вона все ж умовила дівчину, вона відпустила потерпілу до туалету і вона пішла.
Пояснення потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в повній мірі співпадають з їх поясненнями в ході слідчих експериментів (т. 2 а.к.п. 112-114, 160-164) та пред`явлення речей для впізнання (т. 2 а.к.п. 108-111, 149-150, 153-154, 156-159, 236-239), а також узгоджуються з протоколом огляду місця події від 27.07.2014 року квартири ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_4 , з якої було викрадено комп`ютерну техніку (т. 2 а.к.п. 13-18); довідкою про вартість викраденого майна (т. 2 а.к.п. 146, 248); протоколом огляду і добровільної видачі ОСОБА_11 системного блоку (т. 2 а.к.п. 216-218); копією договору застави монітору від 26.07.2014 року, укладеного між Ломбардом Скарбниця та ОСОБА_17 (т. 2 а.к.п. 219); висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-14/120 від 12.09.2014 року, яким визначена ринкова вартість викраденого ОСОБА_6 майна (т. 2 а.к.п. 227-233).
Крім того, покази потерпілих не мають розбіжностей та протиріч з протоколом обшуку від 27.07.2014 року, проведеного в квартирі ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , та узгоджуються з поясненнями свідків учасників даної слідчої дії: ОСОБА_13 , ОСОБА_18 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , які підтвердили викладену в протоколі інформацію про виявлення при обшуку зазначених речових доказів, в тому числі, мобільного телефону, який належить потерпілому ОСОБА_8 (т. 2 а.к.п. 37-44), а також пояснили, що ніхто зі сторонніх в квартиру не заходив, при проведенні обшуку ОСОБА_6 сам все розказував та показував, де і як він зв`язував скотчем потерпілих, що погрожував їм ножем та заволодів їх майном.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що обшук у квартирі обвинуваченого ОСОБА_6 був проведений з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства, і таким чином, доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника в цій частині є необґрунтованими.
Крім того, всупереч аргументам апеляційних скарг сторони захисту, пояснення свідка ОСОБА_12 щодо надання ним свого мобільного телефону білого кольору обвинуваченому для здійснення ним дзвінка, який він потім повернув працівникам міліції, не протирічать поясненням потерпілого ОСОБА_8 та свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_20 , що ОСОБА_6 передавав телефон працівникам міліції. При цьому наявність у ОСОБА_12 саме такого телефону підтвердив і свідок ОСОБА_19 .
З вироку вбачається, що судом першої інстанції ретельно було перевірено покази обвинуваченого в частині його непричетності до скоєного кримінального правопорушення, і з урахуванням встановлених в ході досудового розслідування та перевірених в суді доказів, обґрунтовано визнано недостовірними та такими, що не знайшли свого підтвердження.
Суд навів у вироку детальні мотиви відносно оцінки пояснень ОСОБА_6 , пояснень потерпілих і свідків в цій частині. Суд обгрунтовано не прийняв до уваги невизнання обвинуваченим вини в здійсненні нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу, розцінивши його покази як обраний спосіб захисту та намір ухилитись від відповідальності за скоєне. З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів.
При цьому, колегія суддів вважає достовірними покази потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які на досудовому розслідуванні та під час розгляду кримінального провадження у суді, давали аналогічні за своїм змістом, послідовні покази стосовно обставин кримінального правопорушення, які в повній мірі співпадають з поясненнями свідків, протиріч в поясненнях потерпілих в судовому засіданні встановлено не було, тому суд правомірно взяв їх до уваги, як правдиві і такі, що відповідають дійсності.
З об`єктивної сторони погроза застосування насильства при розбої повинна мати реальний характер і сприйматися потерпілим як така, що дійсно може бути реалізована. А потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 стверджують, що вони саме реально сприймали погрози застосування насильства, небезпечного для їх життя та здоров`я, від ОСОБА_6 , і це підтверджується встановленими судом першої інстанції обставинами кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, посилання обвинуваченого та його захисника у своїх апеляційних скаргах на відсутність у матеріалах кримінального провадження медичних експертиз, які б підтверджували застосування до потерпілих насильства, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченим до потерпілих було застосовано саме психічне насильство у виді погроз заподіяння фізичного насильства, а від медичної допомоги та медичного огляду потерпіла ОСОБА_9 відмовилась (т. 2 а.к.п. 11).
Твердження апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про відсутність відбитків пальців ОСОБА_6 на вилучених ножах є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки висновок судової дактилоскопічної експертизи судом першої інстанції не розглядався як доказ вини обвинуваченого у вчиненні розбійного нападу.
Також, всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого, покази свідка ОСОБА_14 визнанні судом неналежним доказом, оскільки вони не мають відношення до епізодів скоєння ОСОБА_6 кримінальних правопорушень.
Вивченням матеріалів кримінального провадження не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у провадженні, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у кримінальному провадженні докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.
Таким чином, судом вірно встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим, і його висновки про доведеність вини ОСОБА_6 у їх скоєнні кримінальних правопорушень за обставин, вказаних у вироку, на думку колегії суддів, є законними та обґрунтованими.
Разом з тим, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено згідно з вимогами ст. 65 КК України, а тому доводи прокурора про м`якість призначеного покарання, на думку колегії суддів, не обгрунтовані.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд першої інстанції у повній мірі врахував:
тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких злочинів;
дані про особу обвинуваченого, якиймає незняту та непогашену судимість за скоєння корисливих злочинів (т. 2 а.к.п. 59-61), на шлях виправлення не став та скоїв нові кримінальні правопорушення в період умовно-дострокового звільнення через хворобу, не працює, перебував на обліку у лікаря-нарколога з приводу вживання алкоголю зі шкідливими наслідками (т. 2 а.к.п. 57), на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (т. 2 а.к.п. 58), за місцем проживання характеризується задовільно;
а також обставину, яку обтяжує покарання - рецидив злочину, і обставину, яка пом`якшує покарання - тяжкий стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на низку невиліковних тяжких хвороб (т. 1 а.к.п. 118-119),
та обґрунтовано прийшов до висновку про необхідність призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України.
Призначене обвинуваченому покарання. на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Порушень кримінального процесуального закону, які могли б стати підставами скасування вироку, перевіркою матеріалів кримінального провадження не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційні скарги прокурора, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 лютого 2015 рокувідносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення.
На судові рішення першої та апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.
Судді апеляційного суду
Дніпропетровської області
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4