Справа № 449/1318/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/90/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадження № 455/1318/14-к про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, раніше судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 ,

за ч.3 ст. 186 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року засуджені:

ОСОБА_6 за ч.3 ст. 186 КК України на 4 (три) роки позбавлення волі;

ОСОБА_7 за ч.3 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 (два) роки позбавлення волі.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_6 рахується з 29 жовтня 2014 року, з часу фактичного затримання.

Строк відбуття покарання обвинуваченим ОСОБА_7 рахується з 13 жовтня 2014 року, з часу фактичного затримання.

Запобіжний захід - тримання під вартою до вступу вироку в законну силу залишено обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без зміни.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнані винними в тому, що вони приблизно о 23.30 год. 29 вересня 2014 року, групою осіб, повторно, маючи умисел на заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, знаходячись в господарстві ОСОБА_9 , що в с. Лагодів Перемишлянського району Львівської області, ключем, який знаходився в замку приміщення літньої кухні відчинили вхідні двері, проникли всередину, звідки відкрито викрали холодильник марки «Атлант», 5 алюмінієвих каструль ємкістю по 3,5л., 6,8л. та 15л., алюмінієвий збанок ємністю 5л., алюмінієвий друшляк, після чого ключем, який знаходився в приміщенні літньої кухні відчинили господарське приміщення, з якого відкрито викрали 2 металеві каністри ємкістю по 20л. кожна, металеву трубу діаметром 100мм. довжиною 2,23м., 11 стальних труб діаметром 30мм. кожна загально довжиною 12м., стальний кутник загальною довжиною 2.80м., стальний прут діаметром 20мм. довжиною 0.90м., які винесли на дорогу та погрузили в автомобіль марки Volkswagen Caravelle, р/н НОМЕР_1 , внаслідок чого завдали збитків потерпілому ОСОБА_9 на загальну суму 5141 грн. 44 коп.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок змінити, застосувавши до нього ст. 75 КК України. В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що судом не враховано пом`якшуючі обставини, а саме: проживає в громадянському шлюбі з ОСОБА_10 , яка не працює, має двох неповнолітніх дітей, які перебувають на його утриманні, проживає з матір`ю ОСОБА_10 , яка є інвалідом третьої групи та потребує догляду; раніше не судимий; офіційно працює; має хворобу; не мав наміру грабувати потерпілого, і потерпілий позову не подав.

Обвинувачений ОСОБА_6 вирок суду не оскаржив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, потерпілого ОСОБА_9 , який вважав за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Висновок суду про винуватість обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 186 КК України, за обставин, описаних у вироку, є обґрунтованим і відповідає фактичним обставинам справи.

Доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі не оспорюється.

Щодо покарання, з яким обвинувачений ОСОБА_7 не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст. 65 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину (згідно з ч.4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч.3 ст. 186 КК України, є тяжким); обране з врахуванням особи обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває в цивільному шлюбі та утримує двох неповнолітніх дітей, у вчиненому щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, з врахуванням цих обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутності обтяжуючих обставин, суд із застосуванням ст. 69 КК України призначив обвинуваченому основне покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.3 ст. 186 КК України.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про неврахування судом пом`якшуючих обставин при призначенні йому покарання не відповідають матеріалам справи, і колегія суддів їх до уваги не бере. Саме з врахуванням усіх обставин, що пом`якшують покарання, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді двох років позбавлення волі є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, обставини вчинення злочину, колегія суддів приходить до висновку про неможливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без відбування покарання й відповідно про відсутність підстав для звільнення його від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України.

Покликання ОСОБА_7 на те, що він раніше не судимий, як на підставу зміни вироку колегія суддів до уваги не бере, оскільки це не відповідає матеріалам справи.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.

Згідно з ч.5 ст. 90 КК України, якщо особа, що відбула покарання, до закінчення строку погашення судимості знову вчинить злочин, перебіг строку погашення судимості переривається і обчислюється заново. У цих випадках строки погашення судимості обчислюються окремо за кожний злочин після фактичного відбуття покарання (основного та додаткового) за останній злочин.

Як вбачається з матеріалів справи, судимості ОСОБА_7 за вироками Токмацького районного суду Запорізької області від 23 липня 2002 року за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 309, ст. 70, ст. 71 КК України та від 23 листопада 2005 року за ч.3 ст. 185, ст. 71 КК України не погашені, оскільки строк погашення цих судимостей (шість років) обчислюється з 26 березня 2009 року, з моменту фактичного відбуття ОСОБА_7 покарання за останній злочин, і на момент вчинення злочину 29 вересня 2014 року не закінчився.

При цьому колегія суддів не враховує дану обставину як таку, що впливає на покарання обвинуваченого, оскільки непогашені судимості не були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку, а від інших учасників кримінального провадження апеляційні скарги з даного приводу не надходили.

З огляду на викладене колегія суддів визнає апеляційну скаргу необґрунтованою.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог ст.ст. 368, 370, 373, 374, 376 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим, а тому підстав для його зміни немає.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції у вступній частині вироку допустив описку, невірно зазначивши день народження ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тоді як ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У зв`язку з цим суду першої інстанції слід виправити допущену описку в порядку ст. 379 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Вирок Перемишлянського районного суду Львівської області від 14 листопада 2014 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення.

Рекомендувати суду першої інстанції в порядку ст. 379 КПК України виправити допущену описку у вступній частині вироку щодо дня народження обвинуваченого ОСОБА_7 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .