Справа №577/2399/13-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/55/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 січня 2015 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000339 від 21 березня 2013 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2014 року, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку, Азербайджан, азербайджанця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешканця АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.07.2007 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.296 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

- 12.11.2008 року Конотопським міськрайонним судом Сумської області за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст.71 КК України до 3 років 7 місяців позбавлення волі;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 , в якій він просить вирок суду скасувати як незаконний, а його виправдати. В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений просить вирок суду скасувати, а матеріали кримінального провадження направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід залишено тримання під вартою, строк покарання визначено рахувати з 09 вересня 2014 року.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги з доповненнями обвинувачений зазначає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим і таким, що базується на недостовірних показах свідків та недопустимих доказах. Також апелянт вказує, що не міг вчинити дану крадіжку, оскільки вага рейок близько 250кг, а тому він, фізично, не міг їх перекинути через високу огорожу, що підтвердили в суді поняті, які були присутніми при проведенні слідчого експерименту. Також апелянт зазначає, що надав визнавальні свідчення під час досудового розслідування під тиском працівників міліції.

Інші учасники кримінального провадження апеляційні скарги на вирок суду не подавали.

Як визнав доведеним суд першої інстанції, ОСОБА_7 , 21 березня 2013 року, близько 02.30 год, , діючи повторно, з метою вчинення крадіжки металобрухту з території відокремленого підрозділу Колійної машинної станції № 119, що АДРЕСА_2 , маючи при собі санчата, переліз через паркан і проник на вказану територію, яка охороняється. Там, впевнившись, що його дії є таємними, погрузив на принесені з собою санчата 2 залізничні рейки типу Р-65, довжиною 1,9 метра кожна, які там знаходились, вартістю згідно довідки КМС 683 грн. 64 коп., відтягнув до паркану та перемістив через нього за територію КМС № 119.

В подальшому ОСОБА_7 повіз рейки з місця вчинення злочину, отримавши таким чином можливість розпорядитися викраденим на власний розсуд, проте на відстані 15 метрів від паркану КМС № 119 був затриманий працівниками міліції та охорони.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до переконання, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України перегляд судового рішення суду проводиться в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, при обставинах, викладених у вироку, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджується розглянутими у судовому засіданні та викладеними у вироку доказами, які були повністю та всебічно досліджені судом.

Визнавши ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд першої інстанції навів переконливі мотиви в обґрунтування цього висновку.

Зокрема, суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку свідчення свідка ОСОБА_9 , відповідно до яких, приблизно 2 роки тому, коли було зимно і лежав сніг, він був на зміні охоронцем, йому зателефонував сторож і повідомив, що на території КМС знаходиться стороння особа. Тоді він зі своїм співробітником та працівником міліції ОСОБА_10 здійснили обхід території, та помітили сліди на снігу, які вели до паркану і санчата. Коли поверталися назад, то санчат вже не було. Вони втрьох сховалися за парканом, навпроти того місця, де помітили сліди. Через деякий час бачили, як через паркан перемістилась спочатку одна рейка, потім інша, за нею санчата, а потім переліз ОСОБА_7 , якого вони затримали.

Вказані свідчення в обсязі подій, встановлених судом, підтверджуються свідченнями свідка ОСОБА_11 , відповідно яких, приблизно 2 роки тому, він разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вночі затримали обвинуваченого, після того як він перекинув через паркан 2 рейки, санчата і став їх тягнути з місця вчинення злочину.

Дані свідчення узгоджуються і зі свідченнями свідка ОСОБА_10 , на які, як і наведені вище, суд першої інстанції послався у вироку, як на доказ вини обвинуваченого. Свідок показав, що при затриманні рік чи два тому ОСОБА_7 у нього було виявлено 2 залізничні рейки типу Р-65 чи 55 близько 2 метрів кожна. При допиті останній пояснив, що викрав рейки, та показав як це зробив. Викрадені рейки було повернуто КМС.

Також, свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які працюють на КМС 119, показали, що близько двох років тому, вони разом, отримавши завдання від майстра зміни, приймали від працівників міліції 2 рейки типу Р-65 на відповідальне зберігання, а також робили їх заміри та ці дані передали особі, яка складала протокол, а потім підписали його.

Свідок ОСОБА_12 також підтвердив, що вказані рейки належали КМС, оскільки на них містилось маркувальне клеймо підприємства.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показав, що близько 2 років тому був понятим при вилученні у ОСОБА_7 рейок, довжиною 2 метри кожна, та санчат.

Судом вірно зроблено висновок, що винуватість ОСОБА_7 підтверджується й даними, що містяться в:

- протоколі огляду місця події від 21.03.2013 року та фототаблицями до нього, складеного після вчинення крадіжки (а.п.7-10);

- протоколі проведення слідчого експерименту від 08.04.2013 року, згідно якого ОСОБА_7 продемонстрував при понятих як саме він вчиняв крадіжку і перекидав з території КМС № 119 2 залізничні рейки (а.п.52-54);

- довідці КМС № 119 про вартість 2 викрадених рейок типу Р-65 3 групи, яка становить 683 грн. 64 коп.

Докази зібрані по даному кримінальному провадженню є достовірними, допустимими та достатніми, і вірно покладені судом в обґрунтування вини обвинуваченого.

З вказаних вище підстав колегія суддів вважає необґрунтованими посилання обвинуваченого, як на доказ своєї невинуватості те, що свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 надали суду недостовірні покази, оскільки вони логічні, послідовні та повністю узгоджуються між собою та не суперечать сукупності інших зібраних та досліджених у суді першої інстанції доказів.

Крім того, вказані свідки під час судового розгляду в суді першої інстанції вказували, що до скоєння злочину взагалі не знали ОСОБА_7 та не мали підстав його оговорювати.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, аналізуючи пояснення обвинуваченого в цій частині, обґрунтовано розцінив їх як обраний спосіб захисту.

Також не встановлено будь-яких даних, які б свідчили про наявність тиску з боку органу досудового розслідування на обвинуваченого при розслідуванні кримінального провадження та проведення слідчих дій, зокрема.

Крім того, сам обвинувачений пояснював суду, що не звертався із жодними скаргами до прокурора з приводу можливого тиску на нього, про що свідчить журнал судового засідання, який міститься на технічному носії інформації (а.п.187).

Що стосується тверджень обвинуваченого з приводу того, що він не міг перекинути вказані рейки через паркан, то вони спростовуються як проведеним у справі слідчим експериментом від 08 квітня 2013 року, так і показами свідків, які були присутніми під час його проведення в якості понятих, зокрема, наданими в суді показами свідка ОСОБА_15 .

Так, згідно протоколу проведення слідчого експерименту (а.п.52-54) обвинувачений ОСОБА_7 продемонстрував як саме він вчинив крадіжку 2 залізничних рейок і перекидав їх з території КМС через паркан.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , який був понятим при проведенні слідчого експерименту, пояснив, що в день скоєння крадіжки було багато снігу, а під час проведення експерименту було грязько, тому ОСОБА_7 за допомогою візка продемонстрував як приблизно 400 м тягнув рейку до паркану, та як переміщав її через паркан під час крадіжки. Також свідок додав, що під час вчинення крадіжки, в місці біля паркану, де ОСОБА_7 перекидав рейки, був насип землі, а під час проведення слідчого експерименту земляного насипу вже не було. (а.п.190).

За таких обставин, колегія суддів дійшла переконання, що обвинувачений мав реальну можливість перемістити згадані рейки через паркан КМС № 119, про що свідчать протокол проведення слідчого експерименту, під час якого обвинувачений детально розказав та показав обставини вчиненої крадіжки, а також показання в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 . Підстави не довіряти цим доказам у колегії суддів відсутні.

Крім того, сам обвинувачений ОСОБА_7 як в суді першої інстанції так і апеляційної, не заперечував, що він самостійно поклав залізничні рейки, вага яких значна, на санчата, що також свідчить про фізичну можливість обвинуваченого підняти викрадені рейки.

Судом першої інстанції ретельно перевірялись доводи ОСОБА_7 аналогічні тим, які ним викладені в його апеляційній скарзі.

У зв`язку з викладеним, скоєне кримінальне правопорушення правильно кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно з проникненням у сховище.

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд повною мірою дотримався вимог ст.ст.65, 50 КК України, та призначив його з врахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обставини, що пом`якшує покарання позитивна характеристика та обставини, що обтяжує покарання рецидив злочинів.

Призначене судом покарання ОСОБА_7 у вигляді трьох років шести місяців позбавлення волі є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого.

Жодних істотних порушень вимог кримінального процесуального чи кримінального законів, які тягнуть за собою безумовне скасування чи зміну судового рішення, у кримінальному провадженні не встановлено.

За таких обставин, підстав для скасування або зміни вироку суду щодо обвинуваченого ОСОБА_7 не вбачається, а тому апеляційна скарга обвинуваченого не може бути задоволена.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:
Вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 14 листопада 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

З оригіналом згідно: ОСОБА_2