АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №610/4050/14-к Головуючий у I інстанції:
Провадження №11-кп/790/511/15 ОСОБА_1
Категорія: ст.286 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015р. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:
головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

За участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 25.12.2014р.,-

ВСТАНОВИЛА:
Вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 25 грудня 2014р.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Балаклія Харківської області, громадянин України, непрацюючий, з вищою освітою, неодружений, зареєстрований АДРЕСА_1 , проживаючий АДРЕСА_2 , раніше несудимий,-

засуджений за ст.286 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

Запобіжний захід у вигляді домашнього арешту змінено в залі суду на тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання встановлено обчислювати з моменту взяття його під варту.

Постановлено стягнути з ОСОБА_9 на користь:

- ОСОБА_11 165.905грн.

-держави судові витрати в сумі 1.817грн.18коп.

Питання щодо речових доказів вирішено.

За вироком суду першої інстанції ОСОБА_9 визнаний винним у скоєні злочину за таких обставин.

17 червня 2012р., приблизно о 06-00 годині, в м. Балаклія, Харківської області по вул. Перемоги, ОСОБА_9 , у стані алкогольного сп`яніння, керував технічно справним автомобілем «ДЕУ-Ланос» номерний знак НОМЕР_1 . Він же, рухався в напрямку вул. Леніна та в порушення вимог п.п. 2.9 а); 10.1 Правил дорожнього руху України, а саме:
- п.2.9 а) - водієві забороняється: «керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння ...»,
- п.10.1 - перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху,
в районі будинку № 149 змінивши напрямок руху вправо, виїхав на узбіччя та допустив наїзд на перешкоду-дерево, із наступним перекиданням автомобіля, що знаходиться в причинному зв`язку з наслідками дорожньо-транспортної події, внаслідок якої пасажир ОСОБА_12 була смертельно травмована. Причиною її смерті стала закрита черепно-мозкова травма з внутрішньочерепними крововиливами.
В апеляційних скаргах:
- захисник ОСОБА_8 просить вирок суду першої інстанції змінити у зв`язку з надмірною суворістю та звільнити ОСОБА_9 від відбуванням покарання з випробуванням. Захисник зазначив, що суд формально віднісся до особи обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліках у нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, щиро покаявся у скоєному злочину. Оскільки, перерахував всі данні про особу ОСОБА_9 за якими можна було застосувати до нього ст.75 КК України. Захисник вказав, що єдиною підставою застосування сурового покарання був той факт, що відшкодування збитків проводилось лише в ході розгляду кримінального провадження в суді першій інстанції.

Захисник також зазначив, що ОСОБА_9 та його родина намагалися відшкодувати моральний та матеріальний збиток родині померлій ОСОБА_12 . Однак, потерпіла ОСОБА_11 відмовилася приймати грошові кошти.

- обвинувачений ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити пом`якшити призначене покарання, застосувати ст.69 КК України та звільнити його від відбуванням покарання з випробуванням.

ОСОБА_9 зазначив, що суд не взяв до уваги те, що він відшкодував потерпілй увесь завданий збиток. Він та його родичі пропонували грошові кошти на похорони померлої ОСОБА_12 на що їм невмотивовано відмовили. Він же, не згодин з висновками суду про те, що дії з відшкодування збитків були їм зроблені лише під час кримінального провадження. Вважає позов надмірно високим так як в суді першої інстанції пояснював, що відшкодував збитки у сумі 100000грн.

Суд, на думку обвинуваченого, необгрунтовано дійшов до висновку, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства. Оскільки, суд не врахухвав, його молодий вік, той факто, що ОСОБА_9 раніше несудимий, характеризується позитивно, щиро покаявся та відшкодував завдані збитки.

Заслухавши суддю доповідача; пояснення обвинуваченого ОСОБА_9 , захисника ОСОБА_8 які просили задовольнити подані ними апеляційні скарги; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданих апеляційних скарг; пояснення представника потерпілої ОСОБА_7 , який заперечував проти задоволення вказаних апеляційних скарг; дослідивши матеріали кримінального провадження; колегія суддів прийшла до висновку, що подані апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст.404 ч.1 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Відповідно до ст.349 ч.3 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів,щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.
Згідно матеріалам кримінального провадження, вказана кримінальна справа була розглянуто в порядку, передбаченому ст.349 ч. 3 КПК України.

В ході досудового та судового слідства ОСОБА_9 підтвердив факт скоєння зазначеного злочину за обставин наведених у судовому рішенні. Винуватість у скоєнні цього злочину ОСОБА_9 визнав повністю, у скоєному щиро розкаявся. Зазначеним обставинам суд дав належну оцінку, дії обвинуваченого за ст.286 ч.2 КК України кваліфікував вірно.

Згідно ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Так судом першої інстанції вірно визнав обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
У зв`язку із зазначеним, колегія суддів приходить до висновку, що застосування положень ст.69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_9 неможливо.
Районний суд, призначаючи ОСОБА_9 покарання, дотримався вимог ст.ст.65, 66, 67 КК України, з урахуванням ступені тяжкості скоєного злочину, конкретних обставин справи, а також даних про особу обвинуваченого, який раніше несудимий; офіційно непрацюючий, на обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем проживання характеризується позитивно; неодружений, однак, вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.

Згідно ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визнав обставиною, що обтяжує покарання вчинення злочину ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку із зазначеним, колегія суддів приходить до висновку, що застосування положень ст.69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_9 неможливо.
Призначене ОСОБА_9 покарання за вироком районного суду у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 ч.2 КК України, знаходиться у межах, установлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Тому доводи апеляційних скарг ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_8 , про занадто суворе покарання колегія суддів вважає невмотивованими. Оскільки, при призначені покарання судом першої інстанції були враховані обставини, які пом`якшують покарання, на які вони посилаються в своїх апеляційних скаргах. Вважати покарання, призначене судом першої інстанції ОСОБА_9 несправедливим, внаслідок суворості підстав не має.

Колегія суддів також вважає, що суд першої інстанції вірно вказав про то, що інші розміри покарання є явно не справедливими і достатніх підстав для цього не вбачається, так само як і для застосування відносно ОСОБА_9 правил ст.75 КК України.

Колегія суддів, з урахуванням викладеного, прийшла до висновку, що жодних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою зміну або скасування вироку суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.349, 404, 405, 407, 418 ч.2, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_10 залишити - без задоволення.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_9 залишити - без задоволення.

Вирок Балаклійського районного суду Харківської області від 25.12.2014р. за обвинуваченням ОСОБА_9 1983 року народження у скоєні злочину передбаченого ст.286 ч.2 КК України, залишити - без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена сторонами кримінального провадження в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_9 у той же самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: