У х в а л а

іменем україни

12 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_4,

суддів ОСОБА_5, ОСОБА_6,

при секретарі ОСОБА_7,

за участю прокурора ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000191, за обвинуваченням

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця Азербайджану, мешканця м. Мелітополя, громадянина України, не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и л а :

Вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 31 травня 2013 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України на 5 років позбавлення волі без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки та покладено певні обов'язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути на користь потерпілої ОСОБА_2: з ОСОБА_1 4 632 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 грн. моральної шкоди; з МФ ПАТ «СК Оранта-Січ» - 5 000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Вироком Апеляційного суду Запорізької області від 30 травня 2014 року скасовано вирок місцевого суду в частині призначення ОСОБА_1 покарання та стягнення моральної шкоди.

ОСОБА_1 призначено покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Застосовано до ОСОБА_1 положення п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі та додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Постановлено стягнути на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди: з ОСОБА_1 45 000 грн.; з Мелітопольської філії ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» 5 000 грн.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишено без змін.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 10 вересня 2012 року о 15 год. 30 хв., керуючи автомобілем ГАЗ-2101, рухаючись по вул. Б.Хмельницького у м. Мелітополі у північному напрямку, порушив вимоги п.п. 12.3, 12.4, 12.9, 18.4, 31.4.4 Правил дорожнього руху, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, позначеного дорожніми знаками та дорожньою розміткою, маючи об'єктивну можливість виявити, що перед нерегульованим пішохідним переходом, на якому знаходяться пішоходи, зупинилися автомобілі, не переконався у безпеці і, маючи технічну можливість запобігти ДТП, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості, виїхав на нерегульований пішохідний перехід, де скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_2, яка перетинала проїзну частину справа наліво по ходу руху автомобіля, внаслідок чого потерпіла отримала тяжкі тілесні ушкодження.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_1 та призначення нового розгляду в суді апеляційної інстанції з підстав порушення кримінального процесуального закону. Вважає, що апеляційний суд необгрунтовано звільнив останнього від відбування покарання на підставі акту амністії, поклавши в основу рішення не перевірені належним чином дані.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який вважав, що касаційна скарга підлягає задоволенню, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а вирок апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового апеляційного розгляду, з таких підстав.

Згідно положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_1 апеляційним судом не дотримано вимог кримінального процесуального закону.

З вироку суду апеляційної інстанції вбачається, що суд, приймаючи рішення щодо клопотання про застосування амністії до обвинуваченого, взяв до уваги, що ОСОБА_1 має неповнолітнього сина ОСОБА_3, відносно якого не позбавлений батьківських прав, що, на думку суду підтверджується довідкою консульського відділу посольства Азербайджанської Республіки в Російській Федерації, у якій йдеться про те, що таку інформацію одержано від Відділу реєстрації Газахського району Азербайджанської Республіки.

При цьому, суд належним чином не перевірив дані, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_1 Закону України «Про амністію у 2014 році», натомість зазначив у вироку, що у суду немає підстав не довіряти зазначеній інформації. В той же час, у матеріалах провадження відсутні посвідчені у встановлений законодавством спосіб документи, які б підтверджували, що засуджений є суб'єктом амністії.

За таких обставин, рішення апеляційного суду про застосування щодо ОСОБА_1 акту амністії є необгрунтованим, а вирок не мотивованим належним чином, тому на підставі ч. 1 ст. 436 КПК України, у звʼязку з порушенням вимог кримінального процесуального закону, підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції. Під час нового розгляду апеляційному суду необхідно урахувати вищевикладене, розглянути справу відповідно до вимог КПК України та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 433, 434, 436, 376 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити.

Вирок Апеляційного суду Запорізької області від 30 травня 2014 року щодо ОСОБА_1 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_9 ОСОБА_5 ОСОБА_10