У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В., Мороза М.А.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 21 червня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на судові рішення у даній справі.

Вироком
Центрального районного суду м. Сімферополя АР Крим від 18 лютого 2005 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

несудимий,

засуджений:

-
за ч.2 ст.289 КК України на 6 років позбавлення волі;

-
за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.187 КК України на 5 років позбавлення волі, а на підставі ст.70
КК України остаточно визначено покарання за сукупністю злочинів 8 років
позбавлення волі.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь потерпілого ОСОБА_2 986 грн. на
відшкодування матеріальної шкоди.

За
вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він в ніч на 25 серпня 2004
року, за попередньою змовою з іншою особою,
перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння
у с. Миколаївка Сімферопольського району, за обставин, встановлених судом та
детально наведених у вироку, заволодів автомобілем “Фольксваген-гольф”
державний номер НОМЕР_1 вартістю 14 255 грн. 75 коп. і керуючи ним поїхав у м.
Сімферополь, де експлуатував його два дні, а потім залишив у дворі будинку
АДРЕСА_1

Крім
того, ОСОБА_1, в період з 28 по 31 серпня 2004 року, за попередньою змовою з
іншою особою, користуючись вказаним автомобілем, таємно викрав з нього вказане
у вироку майно ОСОБА_2 на загальну суму 986 грн.

В
ніч на 14 вересня 2004 року, ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння по вул. Кечкеметській у м. Сімферополі, зупинив автомобіль таксі
ВАЗ-2101 державний номер НОМЕР_2, за кермом якого був ОСОБА_3, домовившись про
проїзд до місця проживання по вул. Тарабукіна пообіцяв заплатити йому за проїзд
12 грн. Прибувши на вул. Тарабукіна, ОСОБА_1, за обставин детально наведених у
вироку, застосовуючи до ОСОБА_3 насильство,
вчинив розбійний напад на нього, заволодівши грішми потерпілого у сумі
136 грн. і спричинивши йому легкі тілесні ушкодження.

Ухвалою Апеляційного суду АР Крим від
12 квітня 2005 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У
касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 вказує на те, що висновки суду грунтуються
на його показаннях та показаннях ОСОБА_4, якими вони обмовили себе внаслідок
застосування до них недозволених методів ведення слідства. Стверджує про те, що
заволодів автомобілем без попередньої змови з ОСОБА_4, а також відповідно до
ч.4 ст.289 КК України підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за
заволодіння транспортним засобом, оскільки добровільно заявив про вчинений злочин
та вказав місцезнаходження автомобіля.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що у задоволенні скарги слід відмовити.

Як вбачається з матеріалів кримінальної
справи, висновки суду про доведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні
інкримінованих злочинів та кваліфікацію його дій за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 та
ч.1 ст.187 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням
усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів, що мали бути взяті до
уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та грунтуються на зібраних у справі
доказах. Зокрема, вони підтверджуються показаннями засудженого ОСОБА_1 в стадії
досудового слідства; показаннями ОСОБА_4 про обставини заволодіння разом з
ОСОБА_1 автомобілем, що належав ОСОБА_2
та майном, що знаходилось в автомобілі; показаннями потерпілих ОСОБА_2 та
ОСОБА_3; показаннями вказаних у вироку
свідків; даними протоколів слідчих дій; висновками судово-медичної,
судово-імунологічної експертиз та речовими доказами.

Суди
як першої, так й апеляційної інстанції ретельно перевіряли доводи засудженого
ОСОБА_1 аналогічні тим, що викладені у його касаційній скарзі, про заволодіння
транспортним засобом без попередньої змови з ОСОБА_4 Викладені в судових
рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, такими, що не
відповідають матеріалам справи, колегія суддів знаходить обгрунтованими.
Фактичні обставини справи свідчать, що ОСОБА_1 намагається у такий спосіб
уникнути відповідальності за скоєне.

Перевіркою матеріалів кримінальної справи
процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінені доказів, які б
ставили під сумнів обгрунтованість висновків суду та правильність кваліфікації
дій ОСОБА_1, судом касаційної інстанції не встановлено. Висновки суду
грунтуються на достатніх та допустимих доказах.

Що
стосується призначеного ОСОБА_1 покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст. 65 КК України, підстав для зміни судових рішень у цій частині також
немає.

Доводи
засудженого ОСОБА_1 про застосовування до
нього недозволених методів ведення слідства є безпідставними. Зі справи видно, що такі доводи були предметом
перевірки за результатами якої постановою помічника прокурора Центрального
району м. Сімферополя від 22 січня 2005 року відмовлено в порушенні
кримінальної справи щодо застосування до ОСОБА_1 недозволених методів ведення
слідства за відсутністю події злочину.

Зі справи видно, що ОСОБА_1 в стадії
досудового слідства та суді як першої так й апеляційної інстанцій не заявляв
клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з
добровільною заявою про заволодіння ним транспортним засобом та повідомленням
про його місцезнаходження. Крім того, у справі є рапорт від 2 вересня 2004 року
(а.с.106) про повідомлення ОСОБА_5. про
місцезнаходження автомобіля “Фольксваген-гольф” державний номер НОМЕР_1, що був
викрадений у ОСОБА_2 Тому, твердження засудженого про те, що він підлягає
звільненню від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.289 КК
України позбавленні підстав.

Таким чином, не знаходячи
передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення даної справи до
розгляду, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційної скарги засудженого
ОСОБА_1 на вирок Центрального районного суду м. Сімферополя від 18
лютого 2005 року та ухвалу Апеляційного суду АР Крим від 12 квітня 2005 року відмовити.

С у д д і:

Пивовар В.Ф. Гошовська Т.В. Мороз М.А.