Справа № 1-140/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2011 року

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі : головуючого Дубеля Р.М.

при секретарі Півала І.М.

з участю прокурора Соболя О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобичі справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, прож. ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,-

встановив :

ОСОБА_1 27.01.2011 року біля 23 години перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в приміщенні АДРЕСА_1, відкрито викрав під час перебування в нього в гостях ОСОБА_2 мобільний телефон останнього Нокіа 6170, ІМЕІ-30754 з поміщеною в ньому сім-картою мобільного оператора Білайн, чим завдав матеріального збитку ОСОБА_2 на загальну суму 370 гривень.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 винним себе визнав повністю і пояснив суду, що 27 січня 2011 року, близько 15 години, до нього за вищевказаною адресою в гості прийшли його сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4. На спільно зібрані гроші вони купили пляшку горілки Пшенична ємністю 0,5 л., після цього її в нього вдома розпили. Через 1 годину до нього прийшов їхній спільний знайомий ОСОБА_2, який після недовгого перебування пішов до себе додому та повернувся з пляшкою горілки ємністю 0.5 л. і вареною картоплею з капустою. Після цього вони продовжили розпивати спиртні напої в нього вдома. Під час розпивання спиртних напоїв вони бесідували на різні теми. Близько 23 години пригадав, що після відвідувань ОСОБА_2 із його кімнати пропадало майно, зокрема в листопаді 2010 року пропав мобільний телефон Самсунгта в грудні 2010 року грошові кошти в сумі 100 гривень, котрі знаходились в нього в кишені. Оскільки в ці дні в нього вдома перебував ОСОБА_2, то, відповідно, підозра впала на ОСОБА_2 у вчиненні таємного викрадення його майна. Він почав задавати питання ОСОБА_2, де викрадене майно, на що останній заперечував і розказував, що не брав його речей. Але він йому не вірив і побачив, що той в руці тримав мобільний телефон марки Нокіа. Він (ОСОБА_5В.) попросив, щоб той йому показав даний мобільний телефон, на що ОСОБА_2 його дав і він (ОСОБА_1М.) сказав, що коли ОСОБА_2 поверне викрадене в нього майно, тоді віддасть йому його мобільний телефон. Тоді ОСОБА_2, образившись на нього, покинув його помешкання і пішов в невідомому напрямку. З даного мобільного телефону він витягнув сім-картку Білайні вставив свою сім-картку Київстардля особистого користування. Сім-картку Білайнвін витягнув з метою, щоб його не турбували родичі та друзі ОСОБА_2

Потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що коли він 27.01.2011 року, близько 23 години, перебував в помешканні ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2, то останній відкрито викрав його мобільний телефон марки Нокіа, який придбав вживаним за 350 гривень.

Матеріальних претензій до підсудного ОСОБА_1 не має, просить суворо не карати його.

Крім повного визнання підсуднім ОСОБА_1 своєї винності та показань в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_2, винність ОСОБА_1 у вчиненому злочині стверджена і іншими доказами, зібраними по справі, які в судовому засіданні не досліджувались, оскільки проти цього не заперечували учасники судового розгляду і фактичні обставини справи ніким не оспорювалися, тому суд не має сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Суд переконаний, що дії підсудного ОСОБА_1 правильно кваліфіковано на досудовому слідстві за ст. 186 ч.1 КК України, так як він при вищенаведених обставинах відкрито викрав чуже майно.

При обранні виду та розміру покарання підсудному ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, що скоїв злочин, будучи в стані алкогольного сп'яніння, його негативну характеристику по місцю проживання, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав свою винність та щиросердечно розкаявся у вчиненому, незначну суму викраденого, обставини скоєння злочину та прохання потерпілого суворо не карати його.

З врахуванням всіх вищенаведених обставин та особи винного, суд вважає, що підсудному слід визначити покарання у виді позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,

з а с у д и в :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України та призначити йому покарання (два) роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обовязки.

Згідно ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції м. Дрогобича, повідомляти цей орган про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації в цей орган.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Львівської обл. на протязі 15 діб з часу його оголошення.

Вирок виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя Р.М.Дубель