АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 11-кп/781/25/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 191 (84, 86-4) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2015 року м. Кіровоград
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_9 на вирок Ленініського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Підлісне Олександрійського району Кіровоградської області, українку, громадянку України, із середньою спеціальною освітою, не заміжню, таку, яка працюючої пакувальником на п.п.»Колега», зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судиму,
визнано винуватою та засуджено за ч. 2 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк два роки; за ч. 3 ст. 191 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці двадцять три дні з позбавленням займатися діяльністю у сфері фінансових відносин на строк два роки; на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк три роки чотири місяці двадцять три дні з позбавленням права займатися діяльністю у сфері фінансових відносин на строк два роки.
Ухвалено стягнути заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду на користь потерпілих: ОСОБА_18 шкоду в сумі 106 713, 26 грн., ОСОБА_19 шкоду в сумі 4 690 грн., ОСОБА_20 шкоду в сумі 39 000 грн., ОСОБА_16 шкоду в сумі 16 949, 99 грн., ОСОБА_21 шкоду в сумі 15 000 грн., ОСОБА_22 шкоду в сумі 28 000 грн., ОСОБА_23 шкоду в сумі 9 500 грн., ОСОБА_24 шкоду в сумі 16 180 грн., ОСОБА_25 шкоду в сумі 62 100 грн., ОСОБА_26 шкоду в сумі 50 000 грн., ОСОБА_27 шкоду в сумі 20 200 грн., ОСОБА_11 шкоду в сумі 30 000 грн., ОСОБА_28 шкоду в сумі 20 000 грн., ОСОБА_29 шкоду в сумі 86 300 грн., ОСОБА_30 шкоду в сумі 90 262 грн., ОСОБА_31 шкоду в сумі 3 150 грн., ОСОБА_32 шкоду в сумі 69 434, 86 грн., ОСОБА_33 шкоду в сумі 308 000 грн., ОСОБА_34 шкоду в сумі 6 000 грн., ОСОБА_35 шкоду в сумі 14676, 95 грн., ОСОБА_36 шкоду в сумі 35000 грн., ОСОБА_12 шкоду в сумі 18000 грн., ОСОБА_37 шкоду в сумі 37550 грн., ОСОБА_38 шкоду в сумі 7000 грн., ОСОБА_39 шкоду в сумі 6000 грн., ОСОБА_40 шкоду в сумі 15000 грн., ОСОБА_41 шкоду в сумі 221340 грн., ОСОБА_14 шкоду в сумі 60000грн., ОСОБА_42 шкоду в сумі 4000 грн., ОСОБА_43 шкоду в сумі 15000 грн., ОСОБА_44 шкоду в сумі 23387 грн., ОСОБА_45 шкоду в сумі 73500 грн., ОСОБА_46 шкоду в сумі 85126,12 грн., ОСОБА_47 шкоду в сумі 11300 грн., ОСОБА_48 шкоду в сумі 40000 грн., ОСОБА_49 шкоду в сумі 20000 грн., ОСОБА_50 шкоду в сумі 19000 грн., ОСОБА_51 шкоду в сумі 30000 грн., ОСОБА_17 шкоду в сумі 107049 грн., ОСОБА_52 шкоду в сумі 10000 грн., ОСОБА_10 шкоду в сумі 3000 грн., ОСОБА_13 шкоду в сумі 210000 грн., ОСОБА_53 шкоду в сумі 5600 грн., ОСОБА_54 шкоду в сумі 112543 грн., ОСОБА_55 шкоду в сумі 68567 грн., ОСОБА_56 шкоду в сумі 30000 грн., ОСОБА_57 шкоду в сумі 29500,10 грн.

Ухвалено заявлені у кримінальному провадженні цивільні позови потерпілих ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 залишити без розгляду, так як їх позови задоволено в цивільному порядку.

Ухвалено заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілої ОСОБА_61 залишити без задоволення, так як до суду не подано доказів щодо прийняття спадщини після смерті потерпілої.

Ухвалено стягнути на користь держави процесуальні витрати у розмірі 5 888 гривень на залучення експерта.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнана винуватою за вчинення заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою службовим становищем та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем повторно за наступних обставин:

Установчими зборами по створенню кримінальної спілки під головуванням ОСОБА_7 17 липня 2006 року прийнято рішення про створення «Мегаліт-2006», того ж дня затверджено статут господарської особи.

У подальшому, 21 липня 2006 року, Спостережною радою «Мегаліт-2006» головою правління «Мегаліт-2006» обрано ОСОБА_7 .

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи від 20.09.2006 року, організаційно-правовою формою суб`єкта господарювання «Мегаліт-2006» є кредитна спілка.

Відтак, ОСОБА_7 , обіймаючи посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків, мала наступні права та обов`язки: без доручення представляти інтереси кредитної спілки та діяти від її імені; представляти кредитну спілку в її відносинах з державою, іншими юридичними та фізичними особами; укладати договори та інші угоди від імені кредитної спілки; підписувати доручення на провадження дій від імені кредитної спілки; розпоряджатися майном кредитної спілки; готувати подання спостережній раді на призначення та звільнення членів правління кредитної спілки, призначати на посади та звільняти з посад працівників кредитної спілки, застосовувати до них заходи заохочення та стягнення відповідно до законодавства, вживати заходи щодо підготовки та підвищення кваліфікації працівників кредитної спілки та нести персональну відповідальність за виконання покладених на правління завдань, тобто, - була службовою особою «Мегаліт-2006» наділеною організаційно-розпорядчими та адміністративно-господарськими повноваженнями.

ОСОБА_7 , як голова правління «Мегаліт - 2006», 07 березня 2007 року звернулась із заявою до відділу ліцензування кредитних установ департаменту нагляду за кредитними установами Держфінпослуг України з метою внесення «Мегаліт - 2006» до Державного реєстру фінансових установ.

Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, з приводу заяви ОСОБА_7 , 06 квітня 2007 року прийнято рішення за № 433 про відмову у внесені до Державного реєстру фінансових установ інформації про кредитну спілку «Мегаліт - 2006».

Незважаючи на зазначене, ОСОБА_7 завідомо знаючи, що в «Мегаліт - 2006» відсутня ліцензія Держфінпослуг на право надання фінансових послуг, за місцем розташування офісу по АДРЕСА_3 , протягом 2006 - 2009 років, точного часу і місця встановити в ході досудового розслідування не представилося можливим, умисно, з корисливих мотивів, шляхом зловживання як службовою особою своїм службовим становищем, на підставі договорів про депозитний вклад, з метою заволодіння депозитних внесків, незаконно приймала на депозитний вклад готівкові кошти від громадян та незаконно обернула їх на свою користь, використовуючи при цьому своє службове становище.

Так, голова правління «Мегаліт - 2006» ОСОБА_7 , будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функції, зловживаючи своїм службовим становищем, в період часу з 20 грудня 2006 року по 12 грудня 2009 року, точного часу встановити не представилося можливим, перебуваючи за місцем розташування кредитної спілки «Мегаліт 2006», з метою впливу на фізичних осіб використовуючи офіційно надані їй за посадою службові повноваження, уклала із потерпілим ОСОБА_62 договір про залучення внеску (вкладу) № 83 від 20.12.2006, відповідно до якого потерпілим передано «Мегаліт - 2006», в особі голови кредитної спілки ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 18 000 грн., з яких 3 450 грн., ОСОБА_7 незаконно обернула на свою користь, використовуючи при цьому своє службове становище.

Таким чином, ОСОБА_7 , заволоділа коштами потерпілого ОСОБА_63 в сумі 3 450 грн., чим завдала потерпілому ОСОБА_62 матеріальної шкоди без урахування процентів на вказану суму.

Крім того, у період часу 2007-2009 років, ОСОБА_7 , за місцем розташування вказаної кредитної спілки, використовуючи офіційно надані їй за службовим становищем повноваження, уклала із рядом інших осіб договори про залучення внеску (вкладу), відповідно до яких особи, із якими укладались такі договори, передавали їй грошові кошти у різних сумах, про що детально наведено у вироку суду першої інстанції, які ОСОБА_7 , повторно незаконно обернула на свою користь, використовуючи своє службове становище, а саме:

ОСОБА_23 на суму 9 500 гривень; ОСОБА_9 на суму 26 365 гривень;

ОСОБА_15 на суму 50 000 гривень; ОСОБА_64 , на суму 63 300 гривень;

ОСОБА_65 на суму 26 800 гривень; ОСОБА_55 на суму 50 000 гривень;

ОСОБА_66 на суму 9 650 гривень; ОСОБА_21 на суму 15 000 гривень;

ОСОБА_67 на суму 90 000 гривень; ОСОБА_68 на суму 36 500 гривень;

ОСОБА_69 на суму 35 000 гривень; ОСОБА_57 на суму 20 000 гривень;

ОСОБА_70 на суму 30 000 гривень; ОСОБА_71 на суму 70 000 гривень;

ОСОБА_72 на суму 62 000 гривень; ОСОБА_16 на суму 15 000 гривень;

ОСОБА_73 на суму 30 000 гривень; ОСОБА_74 на суму 22 000 гривень;

ОСОБА_75 на суму 30 000 гривень; ОСОБА_76 на суму 25 000 гривень;

ОСОБА_58 на суму 35 000 гривень; ОСОБА_77 на суму 25 000 гривень;

ОСОБА_12 на суму 18 000 гривень; ОСОБА_50 на суму 15 000 гривень;

ОСОБА_78 на суму 140 000 гривень; ОСОБА_79 на суму 41 310 гривень;

ОСОБА_80 на суму 20 000 гривень; ОСОБА_11 на суму 32 960 гривень;

ОСОБА_81 на суму 3 290 гривень; ОСОБА_28 на суму 24 400 гривень;

ОСОБА_29 на суму 90 000 гривень; ОСОБА_25 на суму 62 100 гривень;

ОСОБА_20 на суму 39 000 гривень; ОСОБА_26 на суму 50 000 гривень;

ОСОБА_82 на суму 37 550 гривень; ОСОБА_52 на суму 10 000 гривень;

ОСОБА_19 на суму 4 690 гривень; ОСОБА_27 на суму 20 200 гривень;

ОСОБА_14 на суму 48 000 гривень; ОСОБА_83 на суму 7 000 гривень;

ОСОБА_84 на суму 4 000 гривень; ОСОБА_45 на суму 65 000 гривень;

ОСОБА_54 на суму 96 400 гривень; ОСОБА_85 на суму 80 000 гривень;

ОСОБА_86 на суму 40 000 гривень; ОСОБА_87 на суму 2 850 гривень;

ОСОБА_88 на суму 7 800 гривень; ОСОБА_24 на суму 16 180 гривень;

ОСОБА_39 на суму 6 000 гривень; ОСОБА_10 на суму 2 600 гривень;

ОСОБА_89 на суму 11 100 гривень; ОСОБА_90 на суму 20 000 гривень;

ОСОБА_91 на суму 11 300 гривень; ОСОБА_40 на суму 15 000 гривень;

ОСОБА_92 на суму 10 000 гривень; ОСОБА_93 на суму 15 000 гривень;

ОСОБА_94 на суму 210 000 гривень; ОСОБА_95 на суму 6 000 гривень.

В апеляційній скарзі потерпіла ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, із реальним його відбуванням.

В частині вирішення судом цивільного позову просить оскаржуваний вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає наступне.

Вважає ухвалений судом першої інстанції вирок незаконним, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, судом допущено істотне порушення кримінального процесуального закону, неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, призначене судом ОСОБА_7 покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

Судом безпідставно не роз`яснено їй права потерпілої та цивільного позивача по відшкодуванню не тільки матеріальної, а й моральної шкоди, адже їй обвинуваченою спричинено істотної моральної шкоди, крім матеріальної.

ОСОБА_7 не вчинила жодних дій по відшкодуванню їй заподіяної шкоди, вводячи в оману.

Судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання вказано на позитивні характеристики останньої, разом із тим, не зазначено відомостей, у чому такі характеристики полягають.

Судом першої інстанції безпідставно не враховано при призначенні покарання ОСОБА_7 обставини, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину особою повторно.

Вказує, що судом необґрунтовано зазначено про вік обвинуваченої як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_7 , не повною мірою взято до уваги, що ОСОБА_7 є працездатною, не є особою пенсійного віку, не є інвалідом, не має утриманців.

Судом не достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, той факт, що обвинуваченою не відшкодовано спричинену кримінальним правопорушенням шкоду.

Провівши під час апеляційного розгляду справи судове слідство в обсязі допиту обвинуваченої ОСОБА_7 , та дослідження доказів, що характеризують її особу, заслухавши у дебатах потерпілу ОСОБА_9 , яка повністю підтримала свою апеляційну скаргу, та просила вирок суду першої інстанції змінити, ухвалити новий вирок, котрим ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років, із реальним його відбуванням, прокурора, який вважав, що вирок суду першої інстанції є законним, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга потерпілої задоволенню не підлягає, обвинувачену ОСОБА_7 та в її інтересах захисника ОСОБА_8 , котрі просили вирок суду першої інстанції залишити без змін, потерпілих: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , які підтримали апеляцію потерпілої ОСОБА_9 , дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст.349 КПК України, є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Допитана під час апеляційного розгляду справи ОСОБА_7 , повністю підтвердила свої покази, надані суду першої інстанції, повністю визнала свою вину, у вчиненому щиро розкаялась, зобов`язалася відшкодувати заподіяні збитки потерпілим. Просила вирок суду першої інстанції залишити без зміни, а апеляцію потерпілої без задоволення. Також зауважила, що в тому разі, якщо суд прийде до переконання, щодо необхідності призначення їй більш суворого покарання, вона підпадає під дію ЗУ «Про амністію 2014 року».

Оскільки, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасниками судового провадження не оскаржуються фактичні обставини вчинення правопорушення в апеляційному порядку, колегія суддів не входить до оцінки доказів провадження, тому вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав ОСОБА_7 винуватою у вчиненні заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем та заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем повторно, і правильно кваліфікував його дії за ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України.
При призначенні ОСОБА_7 покарання, суд першої інстанції правильно, відповідно до ст. 65 КК України, врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, що відноситься до категорії тяжких та середньої тяжкості, особу винуватої, яка виключно позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, на обліку у КЗ «Обласний наркологічний диспансер» та у КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» не перебуває, працює у ПП «Колега», не судима, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання, та призначив їй обґрунтоване покарання, в межах санкції частин статті обвинувачення, за сукупністю злочинів, з реальним відбуттям в місцях позбавлення волі, яке за даних обставин справи, є необхідним і достатнім для виправлення винуватої та попередження нових злочинів, а також відповідає меті покарання.

Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 з приводу того, що судом не роз`яснено їй права потерпілої та цивільного позивача, - є безпідставними.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_9 була належно увідомлена судом про її процесуальні права та обов`язки як потерпіла та цивільний позивач.

Вказане підтверджується безпосередньо розпискою про отримання та ознайомлення із процесуальними правами та обов`язками у судовому засіданні, написаною та скріпленою особистим підписом потерпілої ОСОБА_9 (том 28 аркуш провадження 52).

Також, про ознайомлення із процесуальними правами та обов`язками потерпілою ОСОБА_9 зазначено у судових засіданнях суду першої інстанції 17 та 27 червня 2014 року (том 28 аркуші провадження 57, 64 журнали судового засідання).

Посилання особи, яка подала апеляційну скаргу, на те, що судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання вказано на позитивні характеристики останньої, разом із тим, не зазначено відомостей, у чому такі характеристики полягають,- тож безпідставно враховано такі характеристики, - є необґрунтованими.

Судом враховані наявні у матеріалах кримінального провадження, характеристики на ОСОБА_7 з місця роботи, ПП «Колега», місця проживання, відповідно до яких ОСОБА_7 , характеризується виключно з позитивного боку (т.6 а.с.157),(т. 28 а.с.73,74), довідки про відсутність судимостей обвинуваченої (т. 26 а.с. 221, 222), довідки КЗ «Кіровоградська обласна психіатрична лікарня» та КЗ «Обласний наркологічний диспансер», якими засвідчено факт відсутності на обліку обвинуваченої ОСОБА_7 (т. 26 а.с. 224, 225). Яка протягом 2008-2009 років постійно займалася благодійною діяльністю (т.16 а.с.136-141,154-156), має хворобу хребта у зв`язку з чим остання оперувалася (т.16 а.с.145-153,172), (т.17 а.с.238).

Також є безпідставними аргументи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції безпідставно не враховано при призначенні покарання ОСОБА_7 такої обставини, яка обтяжує покарання, як вчинення злочину особою повторно.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 інкриміновано вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 191 КК України, дане обвинувачення судом першої інстанції визнано доведеним та ОСОБА_7 засуджено за цим обвинуваченням.

Кваліфікованим видом (кваліфікуюча ознака) даного кримінального правопорушення є вчинення його повторно.

Відповідно до ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини Кримінального кодексу України як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.

Відтак, судом першої інстанції правильно не враховано таку ознаку як вчинення злочину повторно такою, що обтяжує ОСОБА_7 покарання, оскільки вказане суперечило би наведеним вище нормам закону України про кримінальну відповідальність.

Доводи апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_9 на те, що судом не достатньо враховано ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, обвинуваченою не відшкодовано спричинену кримінальним правопорушенням шкоду, є необґрунтованими.

Із оскаржуваного вироку суду першої інстанції вбачається, - суд першої інстанції, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченій ОСОБА_7 покарання належно врахував тяжкість вчинених кримінальних правопорушень (том 28 аркуш провадження 92).

Що стосується того, що обвинуваченою ОСОБА_7 не відшкодовано потерпілій ОСОБА_9 завдану кримінальним правопорушенням шкоду, - обвинуваченою визнано заявлений у кримінальному провадженні потерпілою цивільний позов у повному обсязі, а судом першої інстанції ухвалено стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_9 заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду у розмірі 106 713 гривень 26 копійок.

Тобто, спричинена кримінальним правопорушенням шкода потерпілій підлягає відшкодуванню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає обґрунтовано призначеним та достатнім покарання, визначене судом першої інстанції обвинуваченій ОСОБА_7 .

Відтак, на підставі викладеного, із урахуванням того, що доводи апеляційної скарги потерпілої під час апеляційного перегляду оскаржуваного вироку суду першої інстанції свого підтвердження не знайшли, підстав для зміни вироку суду першої інстанції, як те просить особа, яка подала апеляційну скаргу, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 424 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_7 за ч. 2, ч. 3 ст. 191 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Відповідає оригіналу:
Суддя апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2