АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2014 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів при секретарі с/з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в порядку апеляції матеріали за апеляцією підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року про обрання в порядку ст.ст.193-194 КПК України міри запобіжного заходу-тримання під вартою відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

та жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України,

з середньою спеціальною освітою, не працюючого,

неодруженого, раніше неодноразово судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.321 КК України, -

в с т а н о в и л а :
ОСОБА_7 органом досудового слідства підозрюється в тому, що він, будучи раніше засудженим за незаконні дії з наркотичною речовиною, та обігом наркотику, (неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності), на шлях виправлення не став та скоїв новий умисний злочин, - при невстановлених досудовим розслідуванням обставин придбав п`ять пігулок «Демидролу» з метою подальшого їх продажу, після чого зберігав їх при собі до 28.10.2014.

28.10.2014 року близько 17.20 години він умисно, незаконно, з корисливих мотивів продав за грошові кошти в сумі 20 гривень гр. ОСОБА_9 (змінені дані), якому заздалегідь працівниками міліції було довірено проведення оперативної закупівлі, дві пігулки «Демидролу», які згідно до висновку експерта №2/1734 від 29.10.2014 містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб - демидрол (дифенгідрамін). Загальна маса демидролу в двох пігулках становить 0, 0991 грама.

Того ж дня, 28.10.2014 року гр. ОСОБА_9 (змінені дані) добровільно видав працівникам міліції вище вказані дві пігулки демидролу.

Також 28.10.2014 близько 20.00 години у під`їзді будинку за адресою: АДРЕСА_2 у ОСОБА_7 в ході огляду місця події працівниками міліції було виявлено та в подальшому вилучено три пігулки «Демидролу», які згідно до висновку експерта №2/1735 від 29.10.2014 містять у своєму складі сильнодіючий лікарський засіб - демидрол (дифенгідрамін). Загальна маса демидролу в трьох пігулках становить 0,1492 грама, та грошові кошти в сумі 70 гривень, при попаданні на які СХР (спеціальної хімічної речовини), на них з`являється напис «збут».

Умисні дії ОСОБА_7 , кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 1 ст. 321 КК України - незаконне зберігання з метою збуту та збут сильнодіючих лікарських засобів.

28.08.2014 року по факту систематичного зайняття обігом сильнодіючими лікарськими засобами в особливо великих розмірах на той час ще невстановленою особою дане кримінальне правопорушення було занесено до бази ЄРДР та присвоєно реєстраційний номер № 0003435, з попередньою кваліфікацією таких дій за ч.1 ст.321 КК України (о/п а.с.5).

29.10.2014 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 321 КК України (о/п а.с.6-7).

30.10.2014 року в задоволення клопотання слідчого слідчого відділу Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області ОСОБА_10 від 30.10.2014 року (погодженого в цей же день з прокурором прокуратури м. Черкаси ОСОБА_11 (о/п а.с.2-4) обрано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід тримання під вартою. Встановлено рахувати строк тримання під вартою ОСОБА_7 з моменту його затримання з 28.10.2014 року до 26.12.2014 року. Про заставу і її розмір в ухвалі суду не йшлося (ухвала, друк. текст о/п а.с.9-10).

В т.з. «апеляційній скарзі» і доповненнях до неї, а по суті в неодноразових «клопотаннях», направлених ОСОБА_7 на адресу апеляційного суду через адміністрацію СІЗО, він, спочатку наполягає на ознайомленні його з матеріалами справи, переходить потім на суть стосунків, які склалися між ним та його захисником у справі, виказуючи при цьому своє загальне невдоволення прийнятим слідчим суддею рішенням про застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому, мотивів такого свого невдоволення не розкриває та що слід в кінцевому зробити апеляційному суду з оскаржуваним ним рішенням - не вказує. На скасуванні такого судового рішення , як і на своїй участі при розгляді апеляції він не наполягає (о/п а.с.12,14).

8.12.2014 року під розписку ОСОБА_7 місцевим судом були виконані вимоги останнього про ознайомлення з матеріалами справи. Через що терміново 03.12.2014 року витребувані з місцевого суду матеріали окремого судового провадження за № 712/14716/14-к надійшли до апеляційного суду області тільки 08.12.14 р. і були призначені до розгляду на 16.12.2014 р. (ст.422 КПК України). Який відбувся у вказаний судом день, час та місці за участі прокурора. Сам ОСОБА_12 на виклику до суду апеляційної інстанції не наполягав, а тому в суд не доставлявся.

Будь-яких письмових заперечень на апеляцію підозрюваного до суду не надходило. Перебіг судового розгляду провадження за відсутності клопотань учасників процесу за допомогою технічних засобів не фіксувався (ч.4 ст.107 КПК України); вівся журнал реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційних вимог підозрюваного ОСОБА_7 і, обґрунтовуючи свої доводи, просив залишити в силі зазначене судове рішення, одночасно визначивши йому заставу в розмірі, який відносить на розсуд суду; вивчивши і перевіривши матеріали окремого судового провадження з даного питання в режимі нерозголошення їх даних; перевіривши доводи і вимоги апеляції підозрюваного ОСОБА_7 на предмет відповідності їх чинному законодавству, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення через наступне.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним (обвинуваченим) покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється (обвинувачується).

На момент прийняття судом першої інстанції рішення щодо міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 в розпорядженні слідства (і суду) була достатня кількість даних, що свідчили про наявність в його діях ознак правопорушення, передбаченого ч.1 ст.321 КК України, вчинених саме цією особою. Здобуті вони у визначеному законом порядку.

Порушень вимог ст. 214 КПК України під час внесення слідчим відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань виявлено не було.

На думку колегії суддів, слідчим суддею в судовому засіданні встановлено та достатньо повно та переконливо наведено в ухвалі наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які дають всі підставі вважати, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 і було б явно неправомірним.

До того ж, ним вірно враховано те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості в сфері обігу наркотичних засобів (ч.1 ст.321 КК України), за який передбачено покарання у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк до трьох років. Його дії, як і сам ОСОБА_7 , як особа, яка офіційно не працевлаштована та вже раніше засуджувалася за аналогічні злочин і до того ж неодноразово (о/па.с.3), веде антисоціальний спосіб життя, представляють підвищену суспільну небезпечність. А тому є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, ОСОБА_7 може залишити місце проживання, ухилитися від слідства і суду, намагатися вплинути на свідків та осіб, які проводять розслідування у справі і суд, перешкоджаючи встановленню істини по справі з метою зменшити або уникнути взагалі відповідальності за скоєне; вчиняти інші протиправні діяння, зокрема здобуваючи собі, як ніде не працююча особа, матеріальні засоби для існування, створення не у правовий спосіб системи захисту власних інтересів у справі. Через що застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В той же час, доводи апеляції ОСОБА_7 в яких він виказує в цілому своє незадоволення рішенням слідчого судді з цього приводу, жодних обґрунтувань із зазначенням того, у чому власне полягає його незаконність та необґрунтованість - не містить. Вимоги його апеляції є не конкретними та не узгоджуються з процесуальними можливостями суду апеляційної інстанції по суті приймає мого ним рішення (ч.3 ст.407 КПК України); на момент розгляду апеляції змінені чи доповнені ним не були і вже з цих підстав не можуть бути задоволеними.

При цьому, підозрюваний ОСОБА_7 подав свою т.з. «апеляційну скаргу» на рішення слідчого судді майже в кінці строку тримання його під вартою (до 26.12.2014 року); вже поза межами строку, визначеного кримінально процесуальним законом для оскарження подібного роду рішень слідчого судді (п.3 ч.2 ст.395 КПК України), без зазначення поважних причин його пропуску.

В свою чергу, слідчий суддя в порушення вимог ч.3 ст.183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 у виді тримання під вартою не визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Тому, колегія суддів вважає необхідним доповнити ухвалу слідчого судді вказівкою про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 застави в розмірі п`яти розмірів мінімальної заробітної плати (станом на 01.12.2014 року), що складає 6090 грн., без покладення будь-яких інших зобов`язань (обмежень).

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404-405, ч.3 ст.407, 418-419, 422, гл. 18 &1 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року

про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів (до 26.12.2014 року) залишити без змін, а «апеляційну скаргу» підозрюваного ОСОБА_7 без задоволення.

Доповнити ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 жовтня 2014 року вказівкою про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , на підставі ч.3 ст.183 КПК України, застави в розмірі п`яти розмірів мінімальної заробітної плати, що складає 6090 грн., без покладення будь-яких інших зобов`язань (обмежень).

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :