Провадження № 11-кп/792/378/15
Справа № 686/9237/15-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11.06.2015 Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Хмельницького області в складі :
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне проваджене, внесене до ЄРДР за № 0000179, за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури м. Хмельницького на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2015 року,-

встановила:
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000179 22 березня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 за ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України повернуто в прокуратуру м. Хмельницького.

Цією ж ухвалою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_12 до 28 травня 2015 року.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, місцевий суд зазначив, що в ньому в жодному із кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_12 , ні при викладенні фактичних обставин, ні при формулюванні обвинувачення не вказано місця та часу їх вчинення, тобто ОСОБА_12 сформульовано неконкретне обвинувачення, що порушує його право на захист.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати, а обвинувальний акт направити на новий судовий розгляд до Хмельницького міськрайонного суду.

Зазначає, що в обвинувальному акті викладені всі фактичні обставини вчинених ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, дана їм правова кваліфікація та сформульоване обвинувачення, тобто всі вимоги ст.291 КПК України виконані. І в обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, із зазначенням часу, місця, способу їх вчинення з відповідною правовою кваліфікацією відповідно до Кримінального кодексу України та чітко сформульоване обвинувачення.
Вважає, що ухвала місцевого суду є незаконною та необґрунтованою, оскільки винесена в порушення ст.370 КПК України і в ній відсутня мотивація порушення норм кримінально-процесуального закону.
На думку прокурора, пославшись в ухвалі на п.1 ч. 1 ст. 91 КПК України, що у кримінальному провадженні доказуванню підлягають подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини), суд порушив вимоги ст. 315 КПК України щодо вирішення питань, пов`язаних з підготовкою до судового розгляду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора про необхідність скасування ухвали місцевого суду з підстав, зазначених в його апеляційній скарзі; пояснення захисника адвоката ОСОБА_7 про залишення ухвали без змін; потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в підтримку апеляційної скарги прокурора, дослідивши обвинувальний акт та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України суд в підготовчому засіданні має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті мають бути викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в тому числі зазначається місце, час вчинення кримінального правопорушення.
Проте, в обвинувальному акті в жодному із 22 епізодів кримінальних правопорушень, у яких обвинувачується ОСОБА_12 , не вказано місця та часу їх вчинення, тобто сформульоване обвинувачення є неконкретним.
В ч. 2 ст. 9 КПК України виписано, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
З обвинувального акту вбачається, що за період лютого-жовтня 2014 року ніде не працюючий і не зайнятий суспільно - корисною працею ОСОБА_12 вчинив одним способом 19 епізодів шахрайства і заволодів грошовими коштами ряду потерпілих на загальну суму 349655 гривень, що на той час в 574 рази перевищувало неоподаткований мінімум доходів громадян.
Проте, кваліфікувавши дії ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 190 КК України, орган досудового слідства не врахував роз`яснення, що містяться в п. 27 постанови № 10 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», де зазначено, що у великих розмірах згідно з пунктом 3 примітки до ст. 185 КК України у ст.ст. 185-191 та 194 КК України визнається злочин, вчинений особою на суму, яка у 250 і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину. А вчинення особою декількох посягань на чуже майно, загальна вартість якого становить великий розмір, може бути кваліфіковано як заволодіння майном шляхом шахрайства у великих розмірах у випадку, якщо такі діяння були вчинені одним способом і за обставин, які свідчать про умисел вчинити їх у великому розмірі. У випадку, коли умисел винного щодо розміру мав неконкретизований характер, вчинене слід кваліфікувати залежно від розміру фактично викраденого майна.
Викликає у колегії суддів сумнів у правильності і обґрунтованості виділення прокурором прокуратури м. Хмельницького ОСОБА_6 06 травня 2015 року з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000179 стосовно ОСОБА_12 , матеріалів досудового розслідування щодо заволодіння останнім у 2013 році грошовими коштами ОСОБА_14 на загальну суму 531000 гривень у зв`язку з невcтановленням місця їх знаходження і як таке рішення прокурора відповідає вимогам ч. 4 ст. 217 КПК України (а.к.п. 17-19).
За таких обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про повернення обвинувального акту прокурору як не відповідаючого вимогам кримінального процесуального закону.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 424 ч. 2, 532 ч. 4 КПК України, колегія суддів,-

постановила:
Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду від 15 травня 2015 року про повернення прокурору прокуратури м. Хмельницького обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000179 22 березня 2013 року, за обвинуваченням ОСОБА_12 за ст.ст. 190 ч. 1, 190 ч. 2 КК України залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури м. Хмельницького - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:/підписи/
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2