НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/8447/14-к
Провадження № 1-кп/0182/42/2015
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.03.2015 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі кримінальне провадження № 0001377 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополя, Дніпропетровської області, Гр. України, з середньою освітою, не одружений, не працює, проживає та зареєстрований: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за правовою кваліфікацією ч.1ст.122, ч.1ст.162 КК України, суд -

ВСТАНОВИВ:

03 квітня 2014 року приблизно о 14 годині, ОСОБА_6 , діючи спільно з невстановленими особами, в порушення ст. 30 Конституції України, навмисно, з метою вторгнення в житло гр. ОСОБА_5 , всупереч його волі, відкрив вхідні двері та незаконно проник в приміщення квартири АДРЕСА_2 , яка згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за №396224 належить на праві приватної власності гр.. ОСОБА_7 та є житлом гр. ОСОБА_5 , де він проживає. Перебуваючи в приміщенні зазначеної квартири, ОСОБА_6 , під час з`ясування стосунків з потерпілим, за допомогою принесеної з собою дерев`яної бити, з метою спричинення тілесних ушкоджень, умисно наніс не менше 6 ударів по тілу і ногам ОСОБА_5 . Внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому п`ятої плюснової кістки та гематоми лівої стопи, закритого перелому четвертої плюснової кістки, гематоми правої стопи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. А також гематоми грудної клітини, гематоми правого стегна, гематоми лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав свою провину та пояснив, що ОСОБА_8 його знайомий. При отриманні кредиту в банку, ОСОБА_9 записав його поручителем, але кредит не повернув і його особисто як поручителя почали турбувати з банківських установ та погрожували відібрати квартиру. Тому, в черговий раз, коли зателефонували з банку, він узяв биту з собою, ніби то з метою самозахисту про всяк випадок, та пішов до ОСОБА_10 з`ясовувати стосунки. Попередньо він зателефонував йому та знав, що останній знаходиться вдома. По дорозі він випадково зустрів спільних з потерпілим знайомих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які пішли разом з ним. Вони стукали, кричали під дверима, але ОСОБА_8 не відчиняв. Тоді ОСОБА_11 повернув ручку і двері відчинилися. Першим у квартиру увійшов ОСОБА_11 потім він, а за ним ОСОБА_12 . ОСОБА_8 спав і тільки прокинувся. Він особисто його штовхнув і той впав на диван. Коли той лежав, то він почав його бити битою по ногах, можливо попадав і по інших частинах тіла, бо був дуже злий на нього. Стверджує, що ОСОБА_11 і ОСОБА_12 заспокоїли його та він пішов з квартири додому. Стверджує, що бив ОСОБА_10 через те, що він без його відома зазначив його поручителем у кредитному договорі. Шкодує про те, що сталося та стверджує, що не бачив, що в його присутності ОСОБА_11 та ОСОБА_12 били ОСОБА_10 про те, що сталося після того як пішов додому йому невідомо.

Потерпілий ОСОБА_5 не заперечував, що дійсно поручителем за кредитним договором, який він оформив був ОСОБА_6 . Стверджує, що гроші у нього постійно вимагав ОСОБА_11 та саме за його пропозицією він, оформлюючи кредит у відділенні «Платинум банк», що розташований в магазині «Глорія» на пр. Трубників, зазначив поручителем ОСОБА_6 , як він зрозумів останній надав згоду на це ОСОБА_11 . Він отримав 11 тис. гривень, з яких 10 тис. гривень передав ОСОБА_11 , щоб той його більше не турбував. Пояснив, що 03.04.2014 року близько 15 години йому зателефонував ОСОБА_13 та сказав, що хоче проломити йому голову за те, що він винен йому гроші. Яку саме суму він не називав. Він в той час відпочивав вдома, але ОСОБА_14 сказав, що його дома немає, тому запропонував зустрітися ввечері і усе обговорити. Його квартира розташована на першому поверсі. Він почув як вибили двері, хто саме йому невідомо. Забігло троє осіб серед яких був ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Стверджує, що першим в обличчя кулаком його вдарив саме ОСОБА_11 , а потім, коли він, лежачи на дивані відмахувався ногами, його бив палкою по ногах ОСОБА_15 . При цьому наполягав на тому, що саме ОСОБА_11 бив його кулаками по ребрах, по голові та в обличчя, вимагаючи щоб він повернув гроші. Він навіть не зрозумів за які гроші йшла мова. А ОСОБА_12 не бив його, але питав де у нього знаходяться гроші. Грошей він не дав та пообіцяв, що зателефонує ввечері та скаже коли зможе віддати гроші. Після чого його перестали бити. В нього були переломи ніг, забиті рани, ребра та розбиті губи. Він викликав таксі, свого знайомого з яким знайомий і ОСОБА_11 , але той відмовився везти його у лікарню та спільно з ОСОБА_11 повозили його по місту та привезли додому. Оскільки він не міг сам пересуватися, то в квартиру з ним зайшов ОСОБА_11 , який виходячи з квартири викрав у нього обігрівач «УФО». Вважає, що дії ОСОБА_15 як інших, а саме ОСОБА_11 та ОСОБА_12 слід кваліфікувати як розбійний напад. Але цивільний позов до обвинуваченого не заявляв та вважав за можливе призначити йому покарання у вигляді штрафу.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що випадково зустрів ОСОБА_6 і ОСОБА_17 . При цьому ОСОБА_13 їм пояснив, що ОСОБА_8 , з яким він також знайомий, оформив без його відома кредит і тепер йому телефонують з банку та вимагають повернути гроші. Тому він особисто пішов до ОСОБА_10 щоб підтримати друга ОСОБА_18 . Стверджує, що двері у квартиру були відчинені, але ОСОБА_8 їх не відчиняв, бо знаходився в кімнаті коли вони увійшли. Хто першим увійшов в квартиру він не пам`ятає. В його присутності ОСОБА_13 тричі вдарив битою по ногах ОСОБА_10 , коли той лежав на дивані. Стверджує, що ніхто нічого у ОСОБА_10 не вимагав, особисто він його не бив. Про те, що у ОСОБА_19 була бита дізнався лише в квартирі, коли той достав її з-під куртки.

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив, що він знайомий з ОСОБА_8 та з ОСОБА_21 . Йому було відомо, що ОСОБА_8 оформив кредит за яким ОСОБА_13 виступив поручителем. Але 03.04.2014 року він випадково зустрів ОСОБА_19 у дворі будинку і коли дізнався, що він іде з`ясовувати стосунки з ОСОБА_8 , він не міг залишатися осторонь та пішов разом з ним. Потім до них приєднався також ОСОБА_22 . Стверджує, що саме ОСОБА_8 відчинив їм двері після чого вони увійшли в квартиру. А бив його битою по ногам ОСОБА_13 , коли той лежав на дивані. Стверджує, що потерпілий ОСОБА_9 його оговорює.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження №0001377, які за клопотанням прокурора та за згодою сторін кримінального провадження досліджені під час судового розгляду. Так, згідно висновку судово-медичної експертизи № 255 від 12.05.2014 року у потерпілого ОСОБА_5 по даним медичних документів виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому п`ятої плюснової кістки та гематоми лівої стопи, закритого перелому четвертої плюснової кістки, гематоми правої стопи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. А також гематоми грудної клітини, гематоми правого стегна, гематоми лівої гомілки, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів з відносно обмеженою контактуючою поверхнею або від ударів об такі предмети. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, зазначеному у постанові слідчого, тобто, 03.04.2014 року. Під час проведення слідчого експерименту 07.10.2014 року потерпілий ОСОБА_8 , в присутності адвоката та понятих показав механізм спричинення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . А саме коли він лежав поперек дивану та ноги його були обмотані в пухову ковдру і зігнуті в колінах на 90 градусів на висоті приблизно 50 см від поверхні дивану, бо він захищався, ОСОБА_13 наніс йому приблизно 12-14 ударів в область ступній правої та лівої ноги та приблизно 8 ударів по всій довжині правої та лівої ноги. Також ОСОБА_5 показав куди і як наносив йому удари свідок ОСОБА_17 . Але суд не може взяти до уваги ці відомості, оскільки органами досудового розслідування оцінка діям ОСОБА_20 не надана та підозра прокурором йому не висувалася. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи № 600 від 08.11.2014 року експерт прийшов до висновку, що враховуючи характер, кількість та локалізацію ушкоджень, вони могли бути спричинені при обставинах та механізмі, вказаних потерпілим ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту від 07.10.2014 року, а саме при ударах дерев`яною битою по ногам потерпілого. Під час проведення слідчого експерименту 13.10.2014 року з підозрюваним ОСОБА_6 він також зазначив механізм спричинення тілесних ушкоджень дерев`яною битою потерпілому ОСОБА_5 , який співпадає з тим, що показав сам потерпілий ОСОБА_5 , але кількість ударів зазначена лише 5. Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №618 від 13.10.2014 року виявлені у потерпілого тілесні ушкодження, а саме в вигляді закритого перелому п`ятої плюснової кістки та гематоми лівої стопи, закритого перелому четвертої плюснової кістки, гематоми правої стопи, могли утворитися від спричинення ударів зі значною силою дерев`яною битою по нижнім кінцівкам потерпілого, як на це вказано у протоколі слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 .

Суд не може прийняти як належний доказ протокол слідчого експеременту зі свідком ОСОБА_23 , та відповідно висновок додаткової судово-медичної експертизи № 602 від 08.10.2014 року оскільки фактично ОСОБА_20 є зацікавленою особою, бо на нього прямо вказує потерпілий ОСОБА_5 щодо участі в завданні йому тілесних ушкоджень, а також обвинувачений ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_16 , в судовому засіданні пояснили, що першим в квартиру ОСОБА_5 незаконно проник саме ОСОБА_20 , тобто в подальшому він може бути підозрюваною особою, тому відповідно до вимог ст.87 КПК України зазначені докази є недопустимими.

Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного правопорушення доведена, саме за правовою кваліфікацією за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, а також за ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Покази потерпілого ОСОБА_5 в тій частині, що ОСОБА_6 та ОСОБА_24 і ОСОБА_25 вдерлися в його житло з метою вимагання грошових коштів своє підтвердження не знайшли. Оскільки мотивом вчинення правопорушення стосовно ОСОБА_5 було бажання ОСОБА_6 помститися за оформлення без його відома кредитного договору за яким він виступив поручителем. Цей факт не спростовував і сам потерпілий ОСОБА_5 . Саме у ОСОБА_6 була дерев`яна бита про наявність якої інші дізналися, перебуваючи в квартирі потерпілого. Зазначене свідчить про умисел саме обвинуваченого ОСОБА_6 , спрямований на завдання тілесних ушкоджень потерпілому внаслідок раптово виниклих неприязливих стосунків через виниклі між ними боргові забов`язання.

Призначаючи покарання, суд приймає до уваги ступінь суспільної небезпеки вчиненого правопорушення, враховує пом`якшуючі обставини, до яких відносить ту обставину, що обвинувачений має постійне місце проживання за якими характеризується позитивно, щиро кається в скоєному, вперше вчинив кримінальне правопорушення, приводом для вчинення якого стала неправомірна поведінка потерпілого, добровільно видав биту за допомогою якої наносив тілесні ушкодження потерпілому, не намагався ухилитися від відповідальності за скоєне правопорушення. Суд також враховує думку потерпілого ОСОБА_5 , який вважав неправильною кваліфікацію дій обвинуваченого, але вважав, що достатнім для його виправлення буде покарання у вигляді штрафу, та вважає, що достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також відповідним до вчиненого та його наслідків буде покарання у вигляді позбавлення волі, з застосуванням ст.75,76 КК України. Обставин, що обтяжують вину обвинуваченого судом не встановлено. Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст.ст.370,371,374,376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122, ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання

за ч.1ст.122 КК України у вигляді позбавлення волі строком на три роки,

за ч.1 ст. 162 КК України у вигляді обмеження волі строком на два роки,

на підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, за сукупність покарань призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ст.ст.75, п.2,3,4 ст.76 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом трьох років не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. А саме: не буде виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлятиме кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання і роботи, буде періодично з`являтися для реєстрації.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 не обирався. Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Речові докази: дерев`яну биту знищити .

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів, з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Головуючий :