УКРАЇНА
Апеляційний суд Житомирської області

Справа №279/7306/14-к Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст.286 КК Доповідач ОСОБА_2

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2015 року Апеляційний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 , ОСОБА_8
адвоката ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №279/7306/14-к за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 діючого в інтересах потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , та старшого прокурора Коростенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2015 року відносно
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,
В апеляції прокурор, просить скасувати вирок відносно ОСОБА_10 та постановити новий вирок, призначивши останньому покарання за ч.1 ст.286 КК України 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 1 рік, відповідно до норм ст.ст.75, 76 КК - звільнити засудженого від основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, зобов`язавши повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та роботи періодично реєструватися в КВІ. Додаткове покарання підлягає реальному виконанню, а в решті вирок залишити без змін. Мотивує це тим, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 р. №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» ч.1 ст.75 КК передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку, а звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Тобто, додаткові покарання підлягають реальному виконанню, про що суд зазначає в резолютивній частині вироку.
Згідно вироку Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2015 року, обвинуваченого ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі, з позбавленням права управління транспортними засобами на 1 рік.
На підставі ст.75 КК України звільнено обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку 2 роки.
Згідно до ст.76 КК України зобов`язано обвинуваченого повідомляти органи КВІ про зміну місця проживання та періодично реєструватись в органах КВІ.
В решті вимог позову - відмовлено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави витрати: - за проведення технічної експертизи транспортного засобу - 393,12 грн.; - за проведення технічної експертизи транспортного засобу - 393,12 грн.;
- за проведення судової транспортно-трасологічної експертизи транспортних засобів - 442,26 грн.; - за проведення експертизи обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди - 393,12 грн.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, 17.07.2014 р., близько 20 год., ОСОБА_10 керуючи технічно справним автомобілем «Форд транзит» д/з НОМЕР_2 , рухався по проїзній частині пров. Південного в м. Коростені, в напрямку центра міста і навпроти буд. №33, що по пров. Південному в м.Коростені, в порушення вимог пунктів 1.3, 2.3 б), 1.10, 10.1, 11.3, 12.1 «Правил дорожнього руху України», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, виявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить небезпеки для інших учасників руху, допустив занос автомобіля «Форд транзит» д/з НОМЕР_2 та виїхав на зустрічну смугу, де скоїв зіткнення з автомобілем «Міцубісі» д/з НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_7 , що рухався по зустрічній смузі в зустрічному напрямку.
В результаті дорожньо-транспортної події водій автомобіля «Міцубісі» д/з НОМЕР_4 - ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого черезвертлюгового перелому лівої стегнової кістки зі зміщенням, садна лівого ліктьового суглобу, які згідно висновку судово-медичної експертизи №451 від 15.09.2014 р. відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я; пасажир автомобіля «Міцубісі» д/з НОМЕР_3 - ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому горизонтальної гілки лівої лобкової кістки, забійної рани тім`яної ділянки які згідно висновку судово-медичної експертизи № 452 від 15.09.2014 р. відносяться до категорії середніх по критерію тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_10 вимог пунктів 1.3, 2.3 б), 1.10, 10.1, 11.3, 12.1 «Правил дорожнього руху України», знаходяться у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 в підтримку своїх вимог та його заперечення проти інших апеляцій, доводи адвоката ОСОБА_9 та потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 в підтримку своїх апеляційних вимог та їх заперечення відносно апеляційних посилань обвинуваченого, думку прокурора в підтримку своїх апеляційних вимог та вимог представника потерплих, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно до ст.370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Сформульовані у вироку висновки про вину ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, за який його засуджено, відповідають фактичним обставинам провадження і підтверджені дослідженими в судовому засіданні та детально викладеними у вироку доказами, яким суд дав всебічну й об`єктивну оцінку в їх сукупності та взаємозв`язку, і які учасниками процесу не оскаржуються.
Ухвалюючи вирок в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання за ч.1 ст.286 КК України, визначаючи вид та розмір як основного, так і додаткового покарань дотримався вимог ст.65 КК України, врахував тяжкість злочину, який є не тяжким, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується, є раніше не судимим, має інвалідність 3-ї групи, відсутність обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого.
Разом з тим, суд першої інстанції при вирішенні питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, допустив неправильне застосування вимог ст.75 КК України, що згідно ст.413, п.4 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку з ухваленням нового вироку.
Так, суд першої інстанції, приймаючи рішення про звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням не вказав, що застосовує вимоги ст.75 КК України лише до основного покарання (обмеження волі), цим самим незаконно фактично застосував вказану статтю до всього покарання, тобто як до основного, так і до додаткового (позбавлення права керування транспортними засобами) покарань, що не передбачено ст.75 КК України.
Вирішуючи цивільний позов потерпілих, суд першої інстанції не дотримався вимог п.1 ч.1 ст.118, ч.1 ст.124 КПК України, ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, не правильно оцінив встановлені фактичні обставини провадження в частині наявності договірних відносин між обвинуваченим ОСОБА_10 та Страховою компанією «АХА страхування».
Так, відмовивши в задоволенні позову потерпілих в частині відшкодування витрат на правову допомогу, суд першої інстанції не взяв до уваги вимоги п.1 ч.1 ст.118, ч.1 ст.124 КПК України згідно яких, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
Як слідує з журналу та звукозапису судового засідання від 30.01.2015 року (а.п.230), суд заслухавши думки учасників процесу ухвалив залучити до участі в справі Страхову компанію «АХА страхування». Апеляційний суд вважає, що задля правильного вирішення позовних вимог потерпілих про відшкодування шкоди заподіяної їм внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, суд першої інстанції обґрунтовано прийняв рішення про залучення до участі в провадженні як стороною страхову компанію «АХА страхування», оскільки відшкодування такої шкоди передбачено договором (полісом) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який було укладено між цією страховою компанією та обвинуваченим ОСОБА_10 .
На переконання апеляційного суду, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілих є незаконним та підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.409 КПК України, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Статтею 407 КПК України визначено повноваження апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги.
Оскільки повторний розгляд цивільного позову передбачає залучення до участі в провадженні як сторону процесу Страхову компанію «АХА страхування», що фактично не було здійснено судом першої інстанції, апеляційний суд враховує, що кримінальним процесуальним законом не передбачено в разі скасування вироку в частині вирішення цивільного позову повноваження апеляційної інстанції на залучення до участі в провадженні нової сторони, та у зв`язку з цим повторний розгляд позовної заяви.
За таких обставин, на підставі ч.6 ст.9 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне, скасувавши вирок в частині вирішення цивільного позову, призначити позов потерпілих до нового розгляду в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, апеляційний суд, -
апеляційні скарги старшого прокурора Коростенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_9 діючого в інтересах потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 задовольнити частково.
Вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 05 березня 2015 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного йому покарання скасувати і ухвалити новий вирок.
Призначити ОСОБА_10 за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку 2 (два) роки.
Відповідно до ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_10 повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.
Вирок суду в частині вирішення цивільного позову потерпілих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 про відшкодування з обвинуваченого ОСОБА_10 шкоди скасувати, в цій частині провадження призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок залишити без зміни.
Вирок може бути оскаржено у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його оголошення.
Судді :