справа № 1-472/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 вересня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області

в складі: головуючої - судді Кічинської О.Ф.

при секретарі - Самогран С.М.

з участю прокурора - Лавренюк Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, 30.10.1967 року

народження, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця,

громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруже

ного, не працюючого, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_3

Шлях б. 5-а АДРЕСА_1, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4,

Стратегічне Шосе б. 39-а кв. 16, не судимого,

у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1 з метою подальшого особистого використання пособив у підробленні посвідчення, яке видається державною установою, що має право видавати такі документи, надає права і звільняє від обов»язків, за попередньою змовою групою осіб, а також використав завідомо підроблений документ, за наступних обставин.

Приблизно в період з 10.02.2007 року по 15.02.2007 року, близько 14 години, ОСОБА_1, перебуваючи на центральному автовокзалі м. Києва, розташованому в Голосіївському районі столиці, після спілкування з невстановленою слідством особою прийшов до переконання в доцільності придбання за 50 грн. підробленого пенсійного посвідчення. Реалізовуючи протиправний умисел на пособництво в підробленні документу, який видається державною установою і надає право безкоштовного проїзду приміським залізничним транспортом, з метою його подальшого використання, підсудний того ж дня у вищезазначеному місці вступив у злочинну змову з вказаною особою і, сприяючи неправомірним діям, надав їй свою фотокартку, як засіб вчинення злочину, повідомив анкетні дані та заздалегідь пообіцяв сплатити 50 грн. за здобутий злочинним шляхом предмет. Через два дні, приблизно в період з 12.02.2007 року по 17.02.2007 року, близько 15 години, ОСОБА_1 зустрівся з невстановленою слідством особою біля центрального автовокзалу, що в Голосіївському районі м. Києва, де отримав від останньої підроблене пенсійне посвідчення інваліда Радянської Армії ІІ групи № 190120 від 05.12.2002 року з власною вклеєною фотокарткою, виписане від імені Ірпінського Управління соціального захисту населення в Київській області на ім»я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, за яке сплатив грошову винагороду в сумі 50 грн.

Згідно довідки Управління пенсійного фонду в м. Ірпінь Київської області № 7714/06 від 19.07.2011 року, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, на обліку у вказаній установі не перебуває, державної соціальної допомоги не отримує, пенсійне посвідчення йому не видавалось. Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області № 4155 від 21.07.2011 року, ОСОБА_1 на обліку в управлінні ніколи не перебував і жодного виду допомоги не одержував, пенсійне посвідчення інваліда РА ІІ групи № 190120 від 05.12.2002 року на ім»я ОСОБА_1 установою не видавалось. Із довідки Управління праці та соціального захисту населення Ніжинської міської ради Чернігівської області № 07/2050 від 22.07.2011 року вбачається, що ОСОБА_1 на обліку не перебуває та допомоги не отримує.

Відповідно до довідки Управління праці та соціального захисту населення Ірпінської міської ради Київської області № 4323 від 02.08.2011 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на обліку в управлінні не перебуває, соціальної допомоги не одержує, пенсійна справа № 190120 не заводилась. Згідно довідки Управління пенсійного фонду України у м. Ірпінь Київської області № 8104/06 від 04.08.2011 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, на обліку в установі ніколи не перебував і пенсію не отримував, пенсійне посвідчення йому не видавалось, пенсійна справа № 190120 не оформлялась.

Із висновку технічної експертизи документу № 225 від 12.08.2011 року вбачається, що відбитки печатки в бланк наданого на дослідження пенсійного посвідчення інваліда РА ІІ групи № 190120 від 05.12.2002 року, виданого на ім»я ОСОБА_2 від імені Ірпінського Управління соціального захисту населення в Київській області, внесені шляхом перенесення барвної речовини синього кольору з поверхні кліше печатки на поверхню бланку посвідчення способом безпосереднього контакту кліше печатки з поверхнею бланку; відбитки печатки в досліджуваному пенсійному посвідченні проставлені не кліше печатки Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Ірпінської міської ради народних депутатів Київської області. Згідно висновку судово-портретної експертизи № 243 від 18.08.2011 року, на досліджуваній кольоровій фотокартці в пенсійному посвідченні інваліда РА ІІ групи без серії № 190120 від 05.12.2002 року, виданій від імені Ірпінського Управлінням соціального захисту населення в Київській області на ім»я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, і на фотокартці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зображена одна і та ж особа.

Продовжуючи свої злочинні дії та достовірно знаючи, що наявне пенсійне посвідчення інваліда РА ІІ групи № 190120 від 05.12.2002 року з його фотокарткою, видане від імені Ірпінського Управління соціального захисту населення в Київській області на ім»я ОСОБА_2 є підробленим, підсудний 14.07.2011 року, близько 9 години 45 хвилин, використав зазначений документ для безкоштовного проїзду в приміському залізничному транспорті, а саме під час слідування електропотягом № 6908 сполученням «Київ-Ніжин», по зупиночній платформі «Семиполки», що в Броварському районі Київської області, при перевірці проїзних документів пред»явив його контролерам-ревізорам, після чого підроблене посвідчення було вилучене.

Допитаний судом підсудний ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих злочинах за обставин, викладених в обвинувальному висновку і описовій частині вироку визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Пояснив, що, проживаючи з родиною в м. Ніжин Чернігівської області та не маючи можливості вирішити питання про гідне працевлаштування за місцем мешкання, він взимку 2007 року приміським залізничним транспортом систематично приїздив у м. Київ в пошуках роботи. Приблизно в період з 10 по 15 лютого 2007 року він на центральному автовокзалі м. Києва познайомився з чоловіком, який в ході спілкування повідомив про можливість виготовлення за грошову винагороду в сумі 50 грн. підробленого пенсійного посвідчення, що надає право безкоштовного проїзду в електропотягах. Усвідомлюючи протиправність таких дій, однак перебуваючи в скрутному матеріальному становищі й бажаючи заощадити кошти родини, він погодився на співучасть у скоєнні злочину, повідомив анкетні дані та передав незнайомцю свою фотокартку, яка знаходилась серед документів для працевлаштування, домовившись зустрітись на тому ж місці через два дні о 15 годині. В обумовлені дату й час біля центрального автовокзалу м. Києва отримав від вищевказаного чоловіка підроблене пенсійне посвідчення інваліда Радянської Армії ІІ групи з власною фотокарткою, виписане Ірпінським Управлінням соціального захисту населення в Київській області на ім»я ОСОБА_2, за яке сплатив 50 грн., на підставі цього документу придбав пільговий абонементний квиток на безкоштовний проїзд зі станції «Київ-Московський» до станції «Ніжин» по 01.03.2007 року. Через нетривалий час після досліджуваних судом подій він працевлаштувався в м. Черкаси, потім у м. Каневі, де загалом працював протягом чотирьох років, тому не мав потреби використовувати підроблене посвідчення. В травні 2011 року він залишив сім»ю, проживає зі співмешканкою ОСОБА_3 у м. Києві, періодично їздить у м. Ніжин Чернігівської області для відвідування родини, зокрема матері інваліда І групи, яка потребує постійного стороннього догляду, доньки, що перебуває у відпустці по догляду за дітьми, сина, який страждає на невизначене медиками захворювання, за ознаками схоже на епілепсію. Утримуючись за рахунок дрібних випадкових заробітків і не маючи коштів, він протягом червня-липня поточного року близько п»яти разів використовував підроблене пенсійне посвідчення для безоплатного проїзду електропоїздами на ділянці дороги «Ніжин-Київ», 14.07.2011 року пред»явив його контролеру-ревізору, після чого був затриманий працівниками міліції.

Враховуючи те, що підсудним не оспорювались фактичні обставини справи, судом встановлено, що він вірно розуміє зміст цих обставин і відсутні сумніви стосовно добровільності та істинності його позиції, суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, роз»яснивши ОСОБА_1 положення ст. 299 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, визнає недоцільним дослідження інших доказів по справі, за виключенням документів, які характеризують винну особу.

Органом досудового слідства злочинні дії ОСОБА_1 вірно кваліфіковані за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, оскільки він, діючи за попередньою змовою групою осіб, пособив у підробленні посвідчення, що видається державною установою, уповноваженою на видачу таких документів, яке надає права та звільняє від обов»язків, з метою його використання, а також використав завідомо підроблений документ, і за вказаними статтями суд призначає підсудному покарання.

Призначаючи покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, дані про особу ОСОБА_1, який уперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку лікарів нарколога і психіатра не перебуває. Пом»якшуючою покарання підсудного обставиною суд визнає щире каяття, обтяжуючих його покарання обставин судом не встановлено.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд приходить висновку, що виправлення ОСОБА_1 доцільне без ізоляції від суспільства, тому призначає йому покарання у вигляді обмеження волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. При цьому суд переконаний, що призначене покарання є необхідним і достатнім для перевиховання підсудного з метою упередження скоєння ним нових злочинів

Цивільний позов у справі не заявлявся.

Речові докази вилучені у підсудного підроблене пенсійне посвідчення інваліда РА без серії № 190120 від 05.12.2002 року з вклеєною фотокарткою ОСОБА_1, виписане на ім»я ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, від імені Ірпінського Управління соціального захисту населення в Київській області, абонементний квиток № 72156 на ім»я ОСОБА_2, які зберігаються в матеріалах кримінальної справи, доцільно залишити в матеріалах справи.

Судові витрати по справі складають по 469 грн. за проведення судово-портретної експертизи та технічної експертизи документів, які підлягають стягненню з підсудного на користь НДЕКЦ при УМВС України на ПЗЗ.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323,324 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити йому покарання :

- за ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України - у вигляді 2 років обмеження волі ;

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, у період якого зобов»язати ОСОБА_1 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання та роботи, періодично з»являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Міру запобіжного заходу до набрання вироком законної сили засудженому залишити без змін - у вигляді підписки про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази - підроблене пенсійне посвідчення інваліда РА без серії № 190120 від 05.12.2002 року, виписане на ім»я ОСОБА_2 від імені Ірпінського Управління соціального захисту населення в Київській області, абонементний квиток № 72156 на ім»я ОСОБА_2, які зберігаються в кримінальній справі - залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ при УМВС України на ПЗЗ ( р/р 0703, код 25576445, МФО 821018 ) 938 (дев»ятсот тридцять вісім) грн. судових витрат за проведення судово-портретної експертизи та технічної експертизи документів.

Вирок суду в частині встановлення фактичних обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляцій до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення, а також шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з моменту набрання ним законної сили безпосередньо до Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя О.Ф.Кічинська