Справа № 1-275/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року
Скадовський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого, судді Василенка
В.В.,

при секретарі Мосіній
Т.В.,

за участю прокурора Чепуріної
А.С.

законного представника

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1,

представника служби у справах

неповнолітніх ОСОБА_2

педагога-спеціаліста ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду м.
Скадовська кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_4, 5 вересня 1962
року народження, уродженки м. Скадовська
Херсонської області, Україна, українки, громадянки України, маючої освіту 10
класів, незаміжньої, працюючої по найму, маючої на утриманні двох неповнолітніх
дітей -ОСОБА_5, 1991 року народження, ОСОБА_6 , 1998 року народження, не
судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину,
передбаченого ст. 166 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудна ОСОБА_4, яка є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_5, 11 травня 1991 року народження, в порушення ст.
150 Сімейного Кодексу України, злісно не виконувала встановлені законом
обов'язки щодо піклування про фізичний стан, духовний та моральний розвиток
дитини, забезпечення здобуття ним повної загальної середньої освіти, готування
його до самостійного житття - з вересня 2005 року та по теперішній час не
забезпечила відвідування сином школи, не контролювала його вільний час, що
згідно висновку судово-психологічної експертизи № 149 від 22 вересня 2007 року,
спричинило тяжкі наслідки у виді затримки розумового розвитку ОСОБА_5, рівень
психічного розвитку якого відповідає 10-11 рокам, вищі психічні функції
розвинуті недостатньо, є суттєві відхилення від нормального для даного віку
психічного розвитку, спостерігається недостатній розвиток пізнавальної та сфери
особистості, тенденція до неадекватного формування емоційно-чуттєвої та
морально-вольової сфери особистості (мікросоціальна і педагогічна запущеність).
Самоусунення підсудної від виховання та навчання сина знаходиться у прямому
причинному зв'язку з суттєвим відставанням ОСОБА_5 в розумовому розвитку.

Підсудна ОСОБА_4 у судовому засіданні свою вину в інкримінованому злочині
визнала в повному обсязі та підтвердила обставини скоєного нею злочину, які
викладені у постанові про притягнення її в якості обвинуваченої й
обвинувальному висновку, а також добровільність та істинність своїх
зізнавальних показів, істинність доказів зібраних по справі, як окремих так і в
їх сукупності, сутність яких їй зрозуміла,
в зв'язку з
чим не вважала
необхідним їх дослідження
в

судовому
засіданні та показала, що вона проживає з двома неповнолітніми дітьми у бабусі на квартирі, так як
свого житла у неї немає, місце перебування батька дітей їй не відомо. Через
вкрай тяжкий матеріальний стан вона не змогла забезпечити відвідування школи
сином - ОСОБА_5, 11 травня 1991 року народження, оскільки не має стабільного
заробітку та через необхідність піклуватися про меншу дитину, доньку ОСОБА_6,
1998 року народження. Вона усвідомлює, що її син суттєво відстав у розвитку,
оскільки не відвідував школу. В скоєному злочині щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї
вини в інкримінованому злочині, передбаченому
ст. 166 КК України, вина
підсудної ОСОБА_4 підтверджена показами:

- потерпілого по справі
неповнолітнього ОСОБА_5, який підтвердив свої покази, дані на досудовму слідстві
(а.с. 70-71) та в судовому засіданні
пояснив, що підсудна - його мати, вони проживають разом в с. Антонівка
Скадовського району. Він дійсно з вересня 2005 року і дотепер не відвідував
школу, оскільки у нього не було необхідних речей для школи, оскільки мати не
має грошей, часто зловживає спиртними напоями, зароблене витрачає в основному
на продукти харчування. Підсудна дійсно не контролювала його відвідування
школи, вільний час;

·
законного
представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1, яка підтвердила свої покази,
дані на досудовому слідстві (а.с. 72-73) та в судовому засіданні пояснила, що
підсудна - її мати, потерпілий - її рідний брат, разом вони не проживають.
Неповнолітній ОСОБА_5
дійсно не відвідував школу, оскільки не мав необхідних
речей та приладдя, через відсутність коштів у підсудної для забезпечення сина.
Підсудна ОСОБА_4 постійної роботи не має, працює по найму, часто
зловживала спиртними напоями а тому не проявляла достатньо уваги сину ОСОБА_5 На даний час підсудна стала на шлях виправлення, намагається
забезпечити дітей та контролює їх вільний час;

·
представника
служби у справах неповнолітніх ОСОБА_2, яка в судовому засіданні пояснила, що
підсудна та її сім'я перебувають на обліку в службі як неблагополучна,
проводилися рейди, бесіди, які однак не мали позитивних
результатів, підсудна раніше зловживала спиртними напоями. На даний час ОСОБА_4 почала піклуватися про дітей, приділяти їм більше уваги.

Перевіривши істинність й
добровільність зізнавальних показів підсудної, істинність інших доказів по
справі, встановивши, що усі учасники судового процесу не заперечують проти них
й правильно розуміють їх сутність, суд вважає, що вина підсудної в
інкримінованому злочині знайшла своє повне підтвердження у судовому засіданні,
а її дії правильно кваліфіковані за
ст. 166 КК України, оскільки нею
було здійснено злісне невиконання матір'ю встановлених законом обов'язків по
догляду за дитиною, що спричинило тяжкі наслідки для неповнолітнього
потерпілого ОСОБА_5 - затримка розумового розвитку у формі мікросоціальної і
педагогічної запущеності.

Згідно ст. 93
ч. 5 КПК України, витрати, пов'язані з проведенням судово-психологічної
експертизи № 149 від 22 вересня 2007 року в розмірі 313,00 грн., з урахуванням
тяжкого матеріального становища підсудної,

того, що у неї на утриманні двоє неповнолітніх дітей - ОСОБА_5, 11 травня 1991 року народження, ОСОБА_6 , 1998 року народження, -відшкодувати за рахунок держави.

При призначенні підсудній
ОСОБА_4 покарання, суд відповідно зі
ст. 65 КК України враховує те, що
злочин, скоєний нею згідно ч.3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості,
її особу, яка по місцю проживання характерезується посередньо, на обліку у
лікаря нарколога та психіатра не перебуває, а також обставини, впливаючі на її
покарання, з яких пом'якшуючими, відповідно ч. 1 ст. 66
КК України визнає, щире каяття, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких
особистих та сімейних обставин, те, що вона має на утриманні неповнолітніх
дітей - ОСОБА_5, 11 травня 1991 року народження, ОСОБА_6 , 1998 року
народження, обтяжуючі, передбачені ч. 1
ст. 67 КК України, не виявлені,
із урахуванням особи підсудної, усіх обставин по справі, тяжкості скоєного нею
злочину вважає, що її виправлення можливе без ізоляції від суспільства з
застосуванням ст. 75 КК України - призначенням іспитового
строку й покладенням обов'язків, передбачених
ст. 76 КК України.

Керуючись ст.
ст. 323, 324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_4 винною у скоєнні злочину, передбаченого ст.
166 КК України та призначити їй покарання у виді 3 років позбавлення
волі в кримінально-виконавчій установі.

Відповідно ст. 75
КК України звільнити засуджену ОСОБА_4 від
відбування покарання й призначити їй іспитовий строк 2 роки, забов'язавши,
згідно ст. 76 ч. 1 п. 2, 3, 4 КК України, не виїжджати
за межі України на постійне проживання без дозволу органу
кримінально-виконавчої системи, повідомляти органи КВС про зміну місця
проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи КВС.

Міру запобіжного заходу
ОСОБА_4 - підписку про невиїзд з місця постійного проживання, залишити без змін
до набрання вироком законної сили.

Витрати з проведенням
судово-психологічної експертизи № 149 від 22 вересня 2007 року в розмірі 313,00
грн. - відшкодувати за рахунок держави.

Вирок може бути оскаржений
протягом 15-ти діб з дня проголошення до апеляційного суду Херсонської області
через Скадовський районний суд, а засудженою в тому ж порядку, в той же строк з
дня вручення копії вироку.