АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №11/791/1385/2013
інстанції Бойко М.С.
Категорія: ст. 115 ч.1
Доповідач: Вороненко Т.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2013 року грудня місяця «24» дня

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Херсонської області
в складі:

Головуючої :Вороненко Т.В.

Суддів: Бугрименка В.Г.,
Черствої Є.О.

З участю прокурора : Чіпчева
В.О.

захисника: ОСОБА_1

засудженого -
ОСОБА_2

потерпілого: ОСОБА_3

представника потерпілого -
ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.Херсоні
кримінальну справу за апеляціями
потерпілого ОСОБА_3; засудженого ОСОБА_2
і його захисника ОСОБА_1; прокурора, на
вирок Новокаховського міського суду
Херсонської області від « 13» червня 2013
року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

раніше не судимого,

засуджено за ст. 115 ч.1 КК України на 9
років позбавлення волі у
кримінально-виконавчій установі
закритого типу.

Запобіжний захід - залишено - взяття під
варту.

Строк відбування покарання
відраховано з 23.10.2011 року.

Постановлено стягнути з ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_3 відшкодування:
матеріальної шкоди у сумі 5397 грн. та
моральної шкоди 200 000 грн.

В решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів
та судових витрат.

Вироком суду ОСОБА_2 визнано винним та
засуджено за те, що він 22.10.2011 року
приблизно о 2130годин, перебуваючи у
стані алкогольного сп'яніння, поблизу
кафе-бару ПП «ОСОБА_21», розташованого
по АДРЕСА_1, під час сварки з ОСОБА_5, що
виникла на ґрунті особисто неприязних
стосунків, переслідуючи прямий умисел
на позбавлення життя останнього, наніс
ОСОБА_5 удар ножем в життєво важливий
орган - шию, в результаті тяжкого
тілесного ушкодження ІНФОРМАЦІЯ_2
настала смерть потерпілого.

В апеляції потерпілий ОСОБА_3
посилаючись на те, що засуджений тільки
частково визнав себе винуватим у
вчиненні убивства, намагався
перекласти провину на потерпілого, що
свідчить, що ОСОБА_2 хоче уникнути
справедливого покарання, просить вирок
в частині призначеного покарання
скасувати та призначити покарання у
вигляді 13 років позбавлення волі.

Захисник засудженого ОСОБА_2 - адвокат
ОСОБА_1 в апеляції вказує на
незаконність вироку, так як судом
істотно порушені, на його думку, вимоги
КПК України, а саме - ст. 334 КПК України,
оскільки в мотивувальній частині
вироку не зазначений мотив злочину,
вважає, що вирок ґрунтується на
непослідовних показах свідків, а
суперечності в їх показах та показах
засудженого є вкрай суттєвими.
Зазначає, що суд не дав оцінки наявним у
ОСОБА_2 тілесним ушкодженням та
матеріалами адміністративної справи
щодо потерпілого. Вважає, що висновок
суду не відповідає фактичним
обставинам справи, так як його
підзахисний захищався від посягання
ОСОБА_5 та ще інших осіб. Покликається
на те, що суд безпідставно відмовив в
задоволенні клопотання захисту про
допит в якості свідка дільничного
інспектора ОСОБА_20., який міг
охарактеризувати поведінку
потерпілого під час затримання на
виборах.

Вважає, що дії ОСОБА_2 необхідно
кваліфікувати за ст. 118 КК України.
Просить вирок суду першої інстанції
скасувати та постановити свій вирок.

Засуджений ОСОБА_2 в апеляції з
доповненнями також посилається на
порушення судом вимог КПК України,
вважає, що суд необґрунтовано поклав в
основу вироку покази свідків ОСОБА_6,
ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та не взяв до уваги
висновки судово-медичної експертизи,
зазначає, що в показах вказаних
свідків, а також ОСОБА_9, ОСОБА_10 є
невідповідність, на що не звернув увагу
суд. Просить даний вирок скасувати та
постановити новий вирок.

А в доповненнях до апеляції засуджений
ОСОБА_2 вказує, що на його думку, в
порушення закону суд не фіксував
судовий процес аудиозаписом. І просив
вирок скасувати, а справу направити на
додаткове розслідування.

Прокурор в апеляції не оспорюючи
винуватості ОСОБА_2 і кваліфікації його
дій, вважає вирок м'яким з огляду на те,
що ОСОБА_2 вчинив його у нетверезому
стані, вів себе зухвало у громадському
місці, після вчинення злочину зник з
місця пригоди та позбувся знаряддя
злочину, а тому призначене покарання не
відповідає вимогам ст. 65 КК України,
просить вирок в цій частині скасувати
та постановити новий вирок, засудивши
ОСОБА_2 за ст. 115 ч.1 КК України на 13 років
позбавлення волі.

Перевіривши матеріали справи,
обговоривши доводи апеляцій;
заслухавши думку прокурора, який
підтримав апеляцію прокурора, що брав
участь у розгляді справи і потерпілого,
інші апеляції вважав безпідставними,
міркування засудженого ОСОБА_2, який
підтримав свою апеляцію з доповненнями
та частково апеляцію захисника, його
останнє слово; адвоката ОСОБА_1, що
підтримав позицію підзахисного, а свою
апеляцію частково, інші апеляції
вважав безпідставними; потерпілого і
його представника ОСОБА_4, які просили
задовольнити їх та прокурора апеляції,
а апеляції засудженого та його
захисника залишити без задоволення,
колегія суддів вважає, що всі апеляції
не підлягають задоволенню зі слідуючих
підстав.

Посилання в апеляціях засудженого та
його адвоката про порушення судом
вимог ст. 334 КПК України (1960р.) є
неспроможним.

Як вбачається з вироку, суд повністю
дотримався вимог ст. 334 КПК України,
мотивувальна частина даного судового
рішення містить формулювання
обвинувачення, визнаного судом
доведеним, із зазначенням місця, часу,
способу вчинення та наслідків злочину,
форми вини і мотивів злочину, зокрема,
суд обґрунтовано дійшов висновку, що
злочин вчинено ОСОБА_2 на ґрунті
особистих неприязне них стосунків з
потерпілим, які виникли під час сварки
між ними.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_2 у
вчинені злочинів, за який його
засуджено, відповідає фактичним
обставинам справи і підтверджується
зібраними по справі та перевіреними в
суді доказами у відповідності з
вимогами КПК України.

Так, свідок ОСОБА_10 показав, що, коли до
бару зайшов ОСОБА_2, ОСОБА_11, ОСОБА_12 і ще
якийсь хлопець, то він побачив у ОСОБА_2
ніж, яким той розмахувався перед
ОСОБА_13 Свідок намагався забрати ніж у
ОСОБА_2, але в нього це не вийшло. Тоді до
них підійшов ОСОБА_5, він також хотів
забрати ніж, на вулиці між ними
почалася бійка.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15 також
підтвердили, що між вищевказаними
особами, зокрема ОСОБА_5 та ОСОБА_2, ще в
барі відбувся конфлікт. Потім вони
пішли на вулицю, а через декілька
хвилин почули крики і побачили
пораненого ОСОБА_5

Свідок ОСОБА_16 показала, що о 21-2130гдин
до приміщення бару зайшли ОСОБА_11 та
ОСОБА_2, коли вони відмовили їм продати
пиво, ті стали сперечатися, були
нетверезі і вона побачила, що можуть
виникнути проблеми, і про це по
телефону повідомила власницю кафе,
після чого побачила біля хлопців
ОСОБА_10 та ОСОБА_13, які просили їх вийти
з бару. На вулиці бачила ОСОБА_5 в крові,
їй розповіли, що це ОСОБА_2 поранив його
ножем.

Свідок ОСОБА_9 також підтвердив, що в
барі у ОСОБА_2 був ніж, який він
демонстрував та погрожував йому. На
вулиці ОСОБА_2 бився із ОСОБА_5, а у нього
зав'язалася бійка з ОСОБА_11, їх розняв
ОСОБА_6. Після чого він побачив ОСОБА_5,
який був поранений, втрачав багато
крові.

Свідок ОСОБА_8 показав, що проходив мимо
бару та бачив як ОСОБА_5 та ОСОБА_2 били
один одного, бійка тривала недовго, а
потім ОСОБА_5 відійшов і присів, сказав,
що його підрізали. А ОСОБА_2 одразу
після бійки зник.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_6 також
підтвердили в суді, що на час нанесення
удару ОСОБА_2 ОСОБА_5 біля них більше
нікого не було. А той факт, що дані
свідки не змогли пояснити механізм
нанесення удару ОСОБА_2 потерпілому не
можуть свідчити про недостовірність їх
показів.

Твердження захисника в апеляції, що ці
свідки самі були учасниками бійки і
тому нічого не могли бачити, є тільки
припущенням.

Доводи апеляцій засудженого та його
захисника, що покази свідків є
непослідовними не відповідає
матеріалам справи, а деякі неточності в
деталях, як правильно зазначив суд, не є
підставою ставити під сумнів їх покази.

Із показів свідків ОСОБА_11, ОСОБА_17,
ОСОБА_18, ОСОБА_19, на які в апеляції
посилається захисник слідує, що, коли
між ОСОБА_11 та іншими хлопцями
відбувалася бійка, ніхто із них ОСОБА_2
та ОСОБА_5 не бачив, що не спростовує
показів ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та
ОСОБА_6, що потерпілий та ОСОБА_2 билися
у двох.

Таким чином перевіреним по справі
доказам суд дав належну оцінку і
правильно дійшов висновку, що бійка
була обопільною і такого небезпечного
посягання на ОСОБА_2 з боку потерпілого,
яке б свідчило про реальну загрозу
життю засудженого не встановлено.

Відповідно до висновку судово-медичної
експертизи смерть потерпілого ОСОБА_5
наступила в результаті колото-різаного
поранення шиї з пошкодженням
галузевого нервового плечового
сплетіння, яке супроводжувалося
гострою крововтратою і відноситься к
тяжким тілесним ушкодженням по
критерію небезпечності для життя у
момент їх спричинення. Глибина
раневого каналу біля 9мм, що, як
правильно зазначив суд, свідчить про
нанесення ножового поранення
потерпілому ОСОБА_5 із значною силою у
життєво-важливий орган. Такі дані
спростовують твердження апеляції
засудженого про випадковість
спричинення такого поранення і
вказують на умисел ОСОБА_2 позбавити
життя потерпілого, який через декілька
часів реалізувався його смертю.

Щодо відсутності в діях засудженого
злочину, передбаченого ст. 118 КК України
суд навів у вироку переконливі доводи,
з якими погоджується і колегія суддів.

Сам засуджений в судовому засіданні та
в апеляції заперечував умисне
нанесення ножового поранення ОСОБА_5,
стверджував, що ушкодження спричинив
відмахуючись від потерпілого, забувши,
що у нього в руці ніж, тобто взагалі
вказує на необережне позбавлення його
життя.

Твердження апеляції захисника,
адвоката ОСОБА_1 про неповноту
досудового та судового слідства в
зв'язку з тим, що не було задоволено
клопотання про допит в суді в якості
свідка дільничного інспектора міліції
ОСОБА_20 слід визнати необґрунтованими,
оскільки, як правильно зазначив суд,
вказаний свідок не був очевидцем
злочину, а обставини затримання
потерпілого раніше на виборах, на які
посилається адвокат, не стосуються
обставин даної справи.

Дії ОСОБА_2 правильно судом
кваліфіковані за ст. 115 ч.1 КК України,
підстав для їх перекваліфікації на ст.
118 КК України колегія суддів не
знаходить.

Заява засудженого щодо порушення вимог
закону у зв'язку з не фіксацією
перебігу судового засідання є
неспроможною, оскільки, як вбачається з
протоколу судового засідання, ні
підсудний, ні інші учасники процесу
такого клопотання не заявляли, що не
заперечує в апеляції і сам ОСОБА_2

А тому судом не порушені вимоги ст. 87
КПК України (1960р.), колегією суддів при
вивченні матеріалів справи не
встановлено і інших порушень вимог КПК
України 1960 року, які б тягли скасування
вироку.

Не підлягають задоволенню і апеляції
прокурора та потерпілого ОСОБА_3, як
вбачається з матеріалів справи,
попередній вирок, яким засудженому
було призначене аналогічне покарання
апеляційною інстанцією скасований не з
підстав його м'якості. А тому
відповідно до ч.2 ст. 375 КПК України (1960р.)
при новому розгляді справи суд першої
інстанції не міг застосувати більш
суворе покарання /т.3, а.с. 239-240/.

Призначене ОСОБА_2 покарання
відповідає вимогам ст. 65 КК України є
необхідним та достатнім для
попередження вчинення ним нових
злочинів.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України (1960р.),
колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
апеляційного суду Херсонської області,
-

УХВАЛИЛА:

Апеляції засудженого ОСОБА_2, його
захисника ОСОБА_1, прокурора та
потерпілого ОСОБА_3 залишити без
задоволення.

Вирок Новокаховського міського суду
Херсонської області від 13 червня 2013
року відносно ОСОБА_2 - без зміни.

Судді: (три підписи)

згідно з оригіналом

Суддя Вороненко Т.В.