У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України

у складі:

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Глоса Л.Ф. і . Пекного С.Д.,

за участю прокурора

Сорокіної О.А.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 16 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Херсонської області на вирок
Генічеського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2006 року щодо
ОСОБА_1. та ОСОБА_2.,

встановила:

цим вироком

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця та
жителя смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області,

не судимого,

засуджено:

- за ч. 1 ст. 162 КК України на 2 роки обмеження волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1визначено
остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_1. покладено обов'язок періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця та
жителя смт. Новоолексіївка Генічеського району Херсонської області,

не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України на 2 роки обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2. звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст. 76 КК України на ОСОБА_2. покладено обов'язок періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Цим вироком також засуджено ОСОБА_3., щодо якого касаційне подання та
скарги не внесені.

У апеляційному порядку вирок щодо засуджених не переглядався.

Згідно з вироком суду ОСОБА_1. визнано винуватим та засуджено за те, що він 15
серпня 2004 року в
нічний час незаконно
проник до житла ОСОБА_4. - квартиру АДРЕСА_1 чим порушив право ОСОБА_4.
на недоторканість житла, та незаконно
проживав в ньому до 1 грудня 2004 року.

Отримавши у такий спосіб доступ до наявного в цьому житлі чужого майна, ОСОБА_1 за попередньою змовою
із ОСОБА_2, ОСОБА_3. та особою, щодо
якої матеріали виділені в окреме провадження, в період часу з жовтня по грудень
2004 року таємно викрали із зазначеної
квартири майно ОСОБА_4. вартістю 24570 грн., чим спричинили потерпілій
матеріальну шкоду у великих розмірах. При цьому за попереднім зговором з
ОСОБА_3. було викрадено майна вартістю 2030 грн., а з ОСОБА_2 - 2100 грн.

У касаційному поданні прокурор просить
вирок щодо ОСОБА_1. та ОСОБА_2. скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд у зв'язку з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону,
неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю призначеного
судом ОСОБА_1покарання внаслідок його м'якості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що
суд в порушення вимог ч. 3 ст. 61 КК України призначив ОСОБА_1покарання у виді
обмеження волі, не врахувавши те, що він скоїв злочин у неповнолітньому віці, а
також йому призначено надмірно м'яке покарання.
Посилається також на те, що при зміні в суді прокурором обвинувачення
ОСОБА_2. з ч.4 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України представник
потерпілої підтримав обвинувачення у раніше пред'явленому обсязі, проте суд
розглянув справу про обвинувачення ОСОБА_2. за ч.2 ст.185 КК України та належним чином не мотивував свого рішення
щодо перекваліфікації його дій на ч. 2
ст. 185 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора
Сорокіної О.А., яка підтримала доводи касаційного подання, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія суддів вважає, що воно
підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду про
доведеність винуватості ОСОБА_1.
та ОСОБА_2.
у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, підтверджуються доказами,
дослідженими судом, і є правильними.

Як убачається з матеріалів справи,
зокрема, з протоколу судового засідання, кримінальна справа щодо ОСОБА_2.
розглядалася за обвинуваченням за ч. 4 ст. 185 КК України, яке і підтримував
представник потерпілої. Не погодившись зі зміною прокурора обвинувачення
ОСОБА_2. у судовому засіданні, суд належним чином мотивував у вироку своє
рішення щодо перекваліфікації дії
засудженого із ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 2 ст. 185 КК України, чим
спростовуються доводи прокурора про неналежне мотивування рішення судом.
Покарання ОСОБА_2. призначено відповідно до вимог закону. У зв'язку з чим
касаційне подання в частині оскарження вироку суду щодо ОСОБА_2. задоволенню не
підлягає.

Що стосується ОСОБА_1., то йому міра покарання за ч. 1 ст. 162 КК України
обрана судом невірно.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на момент скоєння злочину був
неповнолітнім. У зв'язку з цим така міра покарання, як обмеження волі, йому не
могла бути призначена судом відповідно до
ч. 3 ст. 61 КК України. Ці вимоги закону суд порушив, про що правильно
зазначено в поданні прокурора.

Крім того, суд, ухвалюючи рішення
про звільнення ОСОБА_1. від
відбування покарання з випробовуванням на підставі ст. 75 КК України, належним
чином не мотивував, які саме дані про особу засудженого дають підстави для
висновку про можливість його виправлення без відбування покарання. Пославшись
на пом'якшуючі покарання обставини, суд
не дав належної оцінки тому, що засуджений вчинив умисно тяжкий злочин та
злочин невеликої тяжкості, тобто в повній мірі не врахував характер і ступінь
тяжкості вчинених злочинів і призначив покарання, яке не є необхідним і
достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, як про це
правильно зазначено в касаційному поданні прокурора.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_1. у
зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та невідповідністю
призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину та особі засудженого
підлягає скасуванню, а справа
направленню на новий судовий розгляд.

Якщо при новому
розгляді справи буде доведена винуватість ОСОБА_1. у вчиненні зазначених
злочинів, то покарання, що було визначене за вироком від 11 грудня 2006 року,
слід вважати невиправдано м'яким.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання заступника прокурора Херсонської області задовольнити
частково.

Вирок Генічеського районного суду Херсонської області від 11 грудня 2006
року щодо ОСОБА_2 - залишити без зміни, а щодо ОСОБА_1 - скасувати
з направленням справи на новий судовий розгляд у той же суд місцевий суд в
іншому складі суддів.

Судді:

Федченко О.С.
Пекний С.Д. Глос
Л.Ф.