печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 червня 2015 року Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 за участі секретаря ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Заявник адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді і просить визнати бездіяльність слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_4 , яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна та ненаданні представнику TOB «СП-ІНВЕСТ» матеріалів досудового розслідування для ознайомлення, зобов`язати слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_4 повернути тимчасово вилучене майно, а саме 7 (сім) ноутбуків, зобов`язати слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_4 надати представнику TOB «СП-ІНВЕСТ» матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

Скарга обґрунтована наступними обставинами. 29.04.2015 р. в офісних приміщеннях, що орендуються TOB «СП-Інвест» за адресою м. Київ, вул. Воровського 33-Б, було проведено обшук в рамках досудового розслідування в об`єднаному кримінальному проваджені №0000151, зареєстрованому 19.03.2015 в ЄРДР, та на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_5 у справі № 7577/13866/15-к від 21.04.2015 р.

Під час обшуку слідчо-оперативною групою було тимчасово вилучено 7 (сім) ноутбуків.

Відповідно до п. 3 ч.І ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучене у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 КПК України.

У свою чергу, за змістом ч.5 ст. 171 КПК клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

При цьому, згідно ч.6 ст. 173 КПК ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Таким чином, оскільки слідчий у порядку, передбаченому процесуальним законом з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва не звертався, відповідно жодної ухвали з приводу вирішення питання про арешт майна слідчим суддею не ухвалювалось, а тому тимчасово вилучене майно, а саме: 7 (сім) ноутбуків підлягають негайному поверненню слідчим слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_4 на підставі п.3 ч.І ст. 169 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні предметом оскарження може бути бездіяльність слідчого, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК.

Також 13.05.2015 р. заявник звернувся до слідчого слідчої групи ГСУ МВС України ОСОБА_4 з клопотанням про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 0000151. Згідно ч.І, 2 ст.221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

Станом на 20.05.2015 р. слідчій не надав відповіді на клопотання та не надав матеріали досудового розслідування для ознайомлення.

Під час розгляду скарги адвокат ОСОБА_3 , що діє від імені ТОВ «СП-Інвест» скаргу підтримав з наведених у ній обставин, звертаючи увагу на тому, що він виступає як представник юридичної особи, відносно якої проводиться досудове розслідування.

Слідчий ГСУ МВС України ОСОБА_6 під час розгляду скарги заперечував проти її задоволення, вказуючи на те, що вилучене майно не є тимчасово вилученим майном, оскільки на його відшукання та вилучення було прямо зазначено в ухвалі слідчого судді про надання дозвіл на обшук. Вказане майно вилучено та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речових доказів. Слідчий зазначав про те,що заявнику надавалась письмова відповідь на його звернення, проте дійсно розгляд клопотань в порядку ст.ст.220,221 КПК України, було відмовлено, оскільки заявник не є стороною кримінального провадження.

Вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_6 , дослідивши надані сторонами письмові матеріали, слід дійти наступного переконання.

Згідно ст. 236 КПК України при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Згідно ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

Згідно до протоколу Першого Конвенції Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Розглянувши скаргу в межах її вимог слід зазначити наступне.

Як встановлено під час розгляду скарги, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року було надано дозвіл на обшук в офісних приміщеннях першого поверху за адресою : м. Київ вул. Воровського, 33-Б, які на праві власності належать ТОВ «БІЗНЕС-ЦЕНТР «НАВІГАТОР» та ТОВ «ПОЛІГРАФІСТ», з метою відшукання та вилучення , в тому числі документів ТОВ «СП-Інвест», комп`ютерної техніки, електронних носії інформації ( жорстких дисків, флеш-накопичувачів, оптичних дисків, серверів) та інших носії інформації;

29.04.2015р. було проведено обшук під час якого було вилучено сім ноутбуків .

З огляду на зазначене слід визнати те, що сім ноутбуків є майно щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, отже воно не є тимчасово вилученим майном.

13 травня 2015 року адвокат ОСОБА_3 звернувся до органу досудового розслідування із заявами про повернення тимчасово вилученого майна та про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

18 та 29 травня 2015 року слідчим ОСОБА_6 було надано відповідь про те, що розгляд поданих клопотань в порядку ст.220 КПК України не відбувся, оскільки адвокат не є стороною кримінального провадження.

Згідно ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Згідно ст. 221 КПК України слідчий, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

При цьому відповідно до ч8 ст.214 КПК України відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, вносяться слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань негайно після вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 Кримінального кодексу України, або від імені такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 258-258-5 Кримінального кодексу України. Про внесення відомостей слідчий або прокурор не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє юридичну особу. Провадження щодо юридичної особи здійснюється одночасно з відповідним кримінальним провадженням, у якому особі повідомлено про підозру.

Отже юридична особа, щодо якої здійснюється провадження визначена ч8 ст.214 КПК України, в той час як згідно витягу з кримінального провадження №0000151 від 17.03.2015р., з попередньо визначеною правовою кваліфікацією за ст.ст. 205 ч2,209 ч3 КК України - підозра особі , яка діяла від імені ТОВ «СП Інвест» та в його інтересах не пред`явлена .

За таких обставин вважати ТОВ «СП Інвест» - юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження, передчасно.

При цьому слід звернути увагу сторін кримінального провадження на вимоги ст.100 КПК України.

Так, згідно ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії.

При цьому ст. 16 КПК України визначено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Ознаки речових доказів чітко визначені ст. 98 КПК України.

Тобто, лише чітко визначені матеріальні об`єкти можуть бути залучені до матеріалів кримінального провадження з урахуванням вимог ст. 16 КПК України, не порушуючи право власника на володіння цим майном.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 236,303,306,307,309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :
скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого у неповерненні тимчасово вилученого майна та зобов`язання вчинити певні дії, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1