Справа № 1-704/11
Провадження №1/761/101/2013
П О С Т А Н О В А

іменем України

25 грудня 2013 року
м. Київ

Суддя Шевченківського районного суду
міста Києва Слободянюк П.Л., при
секретарі судового засідання
Захарченко Н.С., Банас М.К., Омелянчук
А.О., Малкової Д.С., Клоса Д.М., Демешко
М.В., прокурора Шаповалова Є.О.,
підсудного ОСОБА_1, захисника ОСОБА_2,
розглянувши в приміщенні суду
кримінальну справу за обвинуваченням,

ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с.
Н. Прокопівка Токмацького району
Запорізької області, українця,
громадянина України, неодруженого, з
вищою освітою, який не працює, проживає
за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину,
передбаченого ч.2 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

органом досудового слідства ОСОБА_1
обвинувачується у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 368 КК України.

Так, згідно обвинувачення, ОСОБА_1,
працюючи на посаді начальника слідчого
відділення ПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва, будучи службовою особою, яка
займає відповідальне становище,
представником влади, працівником
правоохоронного органу, маючи
спеціальне звання полковник
податкової міліції, діючи умисно, із
корисливих мотивів, з метою
незаконного збагачення, із
використанням влади і службового
становища, всупереч інтересам служби
31.05.08 одержав від ОСОБА_3 хабар у сумі 6 500
доларів США, за направлення
кримінальної справи за обвинуваченням
ОСОБА_4 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 1 ст. 208 КК України, до
суду для вирішення питання про
звільнення останнього від
кримінальної відповідальності у
зв'язку з закінченням строків давності.

Як вбачається з обвинувачення, наказом
№ 158-0 від 28.02.08 Голови ДПА у м. Києві,
полковник податкової міліції ОСОБА_1
призначений на посаду начальника
слідчого відділення ПМ ДПІ у
Печерському районі м. Києва, при цьому,
згідно наказу Голови ДПА України № 326
від 02.07.03 «Про слідчі підрозділи
податкової міліції органів державної
податкової служби», керівники слідчих
відділень зобов'язані: особисто
узгоджувати взаємодію членів
слідчо-оперативних груп; брати
безпосередню участь у допитах
обвинувачених (підозрюваних) при
вирішенні питань про порушення
клопотання перед заступником
Генерального прокурора і Генеральним
прокурором України про продовження
строків слідства, тримання
обвинувачених під вартою, закриття
справи за відсутністю складу злочину, а
також при виконанні інших важливих
слідчих дій; особисто розглядати
матеріали, що надійшли з органу
дізнання і давати оцінку зібраним у них
відомостям при вирішенні питання про
порушення кримінальної справи, при
необхідності вивчати матеріали
протокольної форми досудової
підготовки перед направленням їх до
суду; вивчати всі кримінальні справи, в
яких порушуються клопотання про
продовження процесуальних строків,
заарештовуються обвинувачені
(підозрювані), і давати письмові
вказівки щодо подальшого
розслідування; вирішувати питання про
створення слідчо-оперативних групп для
розслідування кримінальних справ по
складних продовжуваних,
багатоепізодних злочинах, проявах
організованої злочинності та
забезпечувати їх роботу згідно з
узгодженими планами. Регулярно
перевіряти фактичне виконання
запланованих слідчих дій і
оперативно-розшукових заходів, в межах
своєї компетенції; виявляти і вживати
рішучі заходи щодо безпідставного
порушення, зупинення та закриття
кримінальних справ, порушень
законності при затриманнях, арештах та
притягненні осіб до кримінальної
відповідальності. Перевіряти
кримінальні справи, по яких досудове
слідство зупинено. Вживати заходи щодо
закінчення їх розслідування; негайно
інформувати Слідче управління про
факти порушень законності при
затриманнях, арештах і притягненні
осіб до кримінальної відповідальності,
проведення по них службових перевірок,
вжиття до винних заходів впливу;
постійно контролювати хід
розслідування у справах, в тому числі
прийняття слідчими і органом дізнання
законних і обґрунтованих рішень та
своєчасне виконання ними слідчих дій;
всебічно вивчати матеріали
кримінальних справ, по яких закінчено
розслідування та перевіряти повноту
проведення досудового слідства;
своєчасно, об'єктивно та повно
надсилати до Слідчого управління
(відділу) запитувану та встановлену
звітну інформацію; в триденний термін
забезпечувати інформування Слідчого
управління про порушення, зупинення,
закриття, закінчення актуальних
кримінальних справ, справ із збитками
понад 1 мільйон гривень, справ про
злочини вчинені організованими
злочинними групами та забезпечувати
своєчасне надходження іншої
необхідної інформації про хід
розслідування справ даної категорії,
тобто, перелік службових обов'язків
ОСОБА_1 свідчить про те, що останній є
представником влади, тобто особою, яка
наділена правом пред'являти вимоги,
приймати рішення та застосовувати
примусові заходи обов'язкові для
виконання фізичними та юридичними
особами незалежно від їх відомчої
належності чи підлеглості.

Крім того, як зазначено в
обвинуваченні, у відповідності до
примітки 2 до ст. 368 КК України,
службовими особами, які займають
відповідальне становище є особи,
посади яких згідно зі статтею 25 Закону
України «Про державну службу»
віднесені до третьої, четвертої, п'ятою
та шостої категорій, а також судді,
прокурори і слідчі, керівники,
заступники керівників органів
державної влади та управління, органів
місцевого самоврядування, їх
структурних підрозділів та одиниць,
тобто ОСОБА_1, займаючи посаду
начальника слідчого відділення ПМ ДПІ
у Печерському районі міста Києва є
службовою особою, яка займає
відповідальне становище.

Проте, згідно обвинувачення, ОСОБА_1,
будучи працівником правоохоронного
органу та службовою особою, яка займає
відповідальне становище,
уповноваженим на виконання функцій
держави, 31.05.08 діючи умисно, з
корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_3
хабар, поєднаний з його вимаганням за
наступних обставин.

Так, як посилається в обинуваченні
орган досудового слідства, в
провадженні слідчого відділення ПМ ДПІ
у Печерському районі м. Києва
перебувала кримінальна справа № 56-1827,
порушена 08.02.08 прокуратурою
Печерського району м. Києва стосовно
ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 208 КК України за фактом
незаконного відкриття та використання
за межами України валютних рахунків.
20.05.08 ОСОБА_4 разом зі своїм
представником ОСОБА_3, з метою
з'ясування стану досудового слідства у
кримінальній справі № 56-1827, звернувся
до начальника слідчого відділення ПМ
ДПІ у Печерському районі м. Києва
ОСОБА_1 В свою чергу, ОСОБА_1,
перебуваючи у своєму службовому
кабінеті № 314, що розташований у
приміщенні ПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва за адресою: м. Київ вул.
Пушкінська, 24-А, попросив ОСОБА_4 вийти з
кабінету, залишившись при цьому
наодинці з ОСОБА_3 Під час розмови
ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3, що станом на
20.05.08 кримінальна справа щодо особи, а
саме ОСОБА_4, закрита, і в провадженні
слідчого відділення ПМ ДПІ у
Печерському районі м. Києва перебуває
кримінальна справа, порушена за фактом
вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.
208 КК України. Крім цього, ОСОБА_1
повідомив, що найближчим часом вказану
кримінальну справу буде перевіряти
прокуратура Печерського району м.
Києва і постанова про закриття
кримінальної справи стосовно ОСОБА_4
буде скасована, а досудове слідство по
цій справі буде тривати. Після цього
ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3, що ОСОБА_4
вчинив тяжкий злочин, а у зв'язку з тим,
що останній часто виїжджає за кордон
України, кримінальна справа порушена
стосовно нього унеможливить подібні
його виїзди, оскільки його постійно
будуть викликати до слідчого
відділення ПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва для проведення з ним слідчих
дій у зазначеній кримінальній справі,
що, в свою чергу, унеможливить
здійснення ОСОБА_4 своєї професійної
діяльності за кордоном. Після цього,
ОСОБА_1 повідомив ОСОБА_3, що необхідно
вирішувати питання про закриття
кримінальної справи у повному обсязі, і
запропонував останній закрити цю
кримінальну справу у зв'язку із
закінченням строків давності
притягнення до кримінальної
відповідальності, на що ОСОБА_3
повідомила, що в діях ОСОБА_4 відсутній
склад злочину, передбачений ч.1 ст. 208 КК
України, і що кримінальна справа
стосовно ОСОБА_4 повинна бути закрита у
зв'язку з відсутністю в його діях
складу вказаного злочину, на що ОСОБА_1
відповів, що йому необхідно порадитись
з цього приводу з керівництвом
прокуратури Печерського району м.
Києва. Після цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_1
домовились про зустріч наступного дня.
Наступного дня, тобто 21.05.08, ОСОБА_3 на
виконання раніше досягнутих
домовленостей про зустріч, прийшла до
службового кабінету ОСОБА_1, де під час
розмови наодинці з ним, останній, маючи
злочинний умисел, спрямований на
одержання хабара, поєднане з його
вимаганням, діючи із корисливих
мотивів, з метою незаконного
збагачення, висунув вимогу ОСОБА_3 про
передачу особисто йому хабара у сумі 7
000 доларів США за направлення
кримінальної справи № 56-1827 за
обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні
злочину, передбаченого ч.1 ст. 208 КК
України, до суду не в загальному
порядку, тобто з обвинувальним
висновком, а із постановою про
направлення кримінальної справи до
суду для вирішення питання про
звільнення його від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності. В ході
зазначеної бесіди ОСОБА_1, на прохання
ОСОБА_3 щодо зменшення суми хабара,
погодився та зменшив суму до 6 500
доларів США.

Після цього ОСОБА_3 про таку вимогу
ОСОБА_1 розповіла ОСОБА_4, який реально
сприймаючи погрози підсудного ОСОБА_1
про постійні виклики до слідчого
відділення ПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва для проведення з ним слідчих
дій, побоюючись настання шкідливих
наслідків щодо своїх прав і законних
інтересів, і з метою їх запобігання, а
саме, шкідливих наслідків у вигляді
неможливості виїзду за кордон України,
через те, що стосовно нього порушена
кримінальна справа, та через те, що його
постійно будуть викликати до слідчого
відділення ПМ ДПІ у Печерському районі
м. Києва для проведення з ним слідчих
дій у зазначеній кримінальній справі,
що в свою чергу, унеможливить
здійснення ОСОБА_4 своєї професійної
діяльності за кордоном, був вимушений
погодитися на зазначену вимогу ОСОБА_1
про передачу йому хабара у вказаній
сумі за направлення кримінальної
справи № 56-1827 за обвинуваченням ОСОБА_4
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст. 208 КК України, до суду не в
загальному порядку, тобто з
обвинувальним висновком, а із
постановою про направлення
кримінальної справи до суду для
вирішення питання про звільнення
останнього від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності.

Далі, 31.05.08, близько 16 години 00 хвилин, на
виконання раніше досягнутих
домовленостей, ОСОБА_3, перебуваючи у
службовому кабінеті № 314 начальника
слідчого відділення ПМ ДПІ у
Печерському районі міста Києва ОСОБА_1,
що розташований за адресою: м. Київ вул.
Пушкінська, 24-А, передала, а останній,
одержав хабар в сумі 6 500 доларів США, що
в перерахунку на національну грошову
одиницю, згідно курсу Національного
Банку України станом на травень 2008
року, становить 31 538 гривень за
виконання дії в інтересах ОСОБА_4, а
саме за направлення кримінальної
справи № 56-1827 за обвинуваченням ОСОБА_4
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1
ст. 208 КК України, до суду не в
загальному порядку, тобто з
обвинувальним висновком, а із
постановою про направлення
кримінальної справи до суду для
вирішення питання про звільнення
останнього від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності.

У наступному, після одержання хабара в
зазначеній сумі, підсудний ОСОБА_1 на
виконання раніше досягнутих
домовленостей, передав ОСОБА_3 копію
постанови про направлення
кримінальної справи до суду для
вирішення питання про звільнення
ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності,
безпосередньо після чого, був
затриманий співробітниками СБ України,
а під час огляду місця події, у його
службовому кабінеті, виявлено та
вилучено 6 500 доларів США.

Підсудний ОСОБА_1 свою вину у
пред'явленому обвинуваченні не визнав
та при цьому пояснив, що будь-яких
коштів він від ОСОБА_3 не отримував,
проте розмовляв з нею щодо
кримінальної справи відносно ОСОБА_4,
при цьому їх розмови носили виключно
робочий характер без посилань на якісь
грошові винагороди.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_2
заявив клопотання щодо повернення
даної справи на додаткове
розслідування, оскільки під час
досудового слідства (дослідчої
перевірки) мали місце неодноразові
випадки порушення процесуального
законодавства в частині проведення
окремих оперативно-розшукових заходів
(по негласному слуховому та
візуальному контролю і спостереженню,
застосуванню інших технічних засобів),
огляду місця події. Також, як
посилається захисник у своєму
клопотанні, в судовому засіданні не
вдалось усунути відповідні протиріччя
в показаннях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3,
оскільки остання в суді не
допитувалась в силу неможливості
встановлення її місця перебування. В
цілому, на думку захисника, органом
досудового слідства було допущено
однобічність у дослідженні обставин,
які мають істотне значення для
правильного вирішення справи; не
здійснено перевірку доводів
обвинувачення на свій захист; не
виконано вимоги ст. 22 та ст. 64 КПК
України КПК 1960 року про всебічне, повне
й об'єктивне дослідження обставин
справи, що призвело до неповноти та
неправильності досудового слідства,
які не можуть бути усунуті в судовому
засіданні.

Прокурор заперечив з приводу
задоволення вказаного клопотання, а
підсудний при вирішенні цього
клопотання поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників процесу,
суд приходить до висновку про
необхідність задоволення клопотання
захисника ОСОБА_2 виходячи з
наступного.

Відповідно до положень ст. 64 КПК
України 1960 року, при провадженні
досудового слідства також підлягає
доказуванню подія злочину (час, місце,
спосіб та інші обставини вчинення
злочину), а доказами в кримінальній
справі, згідно ст. 65 КПК України 1960 року,
є всякі фактичні дані, на підставі яких
у визначеному законом порядку орган
дізнання, слідчий і суд встановлюють
наявність або відсутність суспільного
небезпечного діяння, винність особи,
яка вчинила це діяння та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення справи, при
цьому ці дані встановлюються, окрім
іншого, і показаннями свідка.

Згідно обвинувачення, особою, яка
безпосередньо передавала грошові
кошти підсудному ОСОБА_1 та
неодноразово вела з останнім
переговори (отримала вимогу від ОСОБА_1)
щодо передачі коштів (6 500 доларів США)
за виконання дії в інтересах ОСОБА_4, а
саме за направлення кримінальної
справи за його обвинуваченням до суду
для вирішення питання про звільнення
ОСОБА_4 від кримінальної
відповідальності у зв'язку із
закінченням строків давності, є ОСОБА_3,
яка в рамках даної справи підлягала
допиту в якості свідка.

В той же час, явка до суду свідка ОСОБА_3
не відбулась, в тому числі і через
неодноразові застосування приводів до
останньої у встановленому законом
порядку. Також залишились
безрезультатними і всі вжиті судом
заходи щодо встановлення місця
перебування вказаного свідка через
здійснення судового доручення з
вказаного приводу, а також через
здійснення безпосередньо судом
окремих дій щодо перевірки даних
можливого перебування ОСОБА_3 за
кордоном або на території України (за
місцем можливої реєстрації як платника
податків). Крім того, судом вживались і
відповідні заходи реагування на
неналежне виконання судового
доручення стосовно свідка ОСОБА_3
(окрема постанова від 25 квітня 2013 року),
які також до позитивних наслідків у
вигляді встановлення її місця
перебування не призвели, що в цілому
свідчить на неправильність досудового
слідства в частині закріплення
відповідних відомостей з приводу
можливого фактичного перебування
згаданого свідка.

Неможливість судом здійснити
безпосередній допит в судовому
засіданні свідка ОСОБА_3, незважаючи на
оголошення її показань у подальшому
відповідно правил до ст. 306 КПК України
1960 року, призвело, по-перше, до
відсутності змоги сторін поставити
свідку додаткові запитання, щоб
отримати додаткову інформацію або
поставити під сумнів точність її
свідчень, тим самим до створення
підстав для можливого висновку щодо
«несправедливого за своїм характером
слухання справи», що не узгоджується з
положеннями Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод
(рішення Європейського суду з прав
людини, справа «Гаусхільдт протии
Данії» від 9.10.1986 року), а по-друге, не
забезпечило в повній мірі реалізації
підсудним ОСОБА_1 свого права
допитувати свідків обвинувачення або
вимагати, щоб їх допитали (п. d) ч. 3 ст. 6
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод (далі -
Конвенції), а також права на захист і на
безпосереднє дослідження доказів в
судовому засіданні.

Суд також звертає у увагу, що «само по
собі долучення свідчень до категорії
доказів, як таких, не суперечить
пунктам 1 і 3 (d) статті 6 Конвенції. Проте,
якщо в основу засудження покладено
тільки або здебільшого свідчення
однієї особи, яку основний
обвинувачений не мав можливості
допитати як свiдка обвинувачення або
вимагати його допиту - під час
розслідування чи судового розгляду, -
право на захист настільки обмежене, що
стає несумісним з ґарантіями,
передбаченими статтею 6 Конвенції»
(рішення Європейського суду з прав
людини у справі «Лука проти Італії» (Lucа
v. Italy) від 27.02.2001 року), а як вбачається з
обвинувачення, свідок ОСОБА_3 за своїм
процесуально-значущим статусом по суті
є ключовим свідком, виключно при допиті
якого, на переконання суду, можливо
з'ясувати повно та всесторонньо всі
обставини по справі та в подальшому
дати належну оцінку сукупності інших
доказів, на які посилається орган
досудового слідства.

За таких обставин, враховуючи, що суд
позбавлений в судовому засіданні
усунути порушення, пов'язані із
незабезпеченням явки свідка ОСОБА_3, а
всі заходи, які приймались судом раніше
з цього приводу належних результатів
не дали, дана справа підлягає
поверненню на додаткове розслідування,
де органу досудового слідства
необхідно вжити повний комплекс
достатніх і дієвих заходів,
направлених на встановлення реального
місця перебування свідка ОСОБА_3 з
метою забезпечення у подальшому її
безпосереднього допиту в судовому
засіданні.

Оскільки дана кримінальна справа
підлягає поверненню на додаткове
розслідування, скарги підсудного
ОСОБА_1 на постанову про відмову в
порушенні кримінальної справи від 30
грудня 2010 року та постанову про відмову
в порушенні кримінальної справи від 28
грудня 2010 року підлягають залишенню
без розгляду, і вирішені відповідно до
визначеної законом процедури під час
додаткового розслідування.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 273, 281 КПК України 1960 року, п. 11
Перехідних положень КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_2 щодо
повернення на додаткове розслідування
кримінальної справи відносно ОСОБА_1,
який обвинувачується у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 368 КК
України - задовольнити.

Кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1 у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України -
повернути на додаткове розслідування.

Скарги ОСОБА_1 на постанову про відмову
в порушенні кримінальної справи від 30
грудня 2010 року та постанову про відмову
в порушенні кримінальної справи від 28
грудня 2010 року - залишити без розгляду.

На постанову протягом семи діб з дня її
винесення сторони можуть подати
апеляції до Апеляційного суду м. Києва
через Шевченківський районний суд м.
Києва.

СУДДЯ
П.Л. СЛОБОДЯНЮК