Справа №591/7286/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/609/14 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Ухилення від сплати аліментів на утримання дітей
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2014 року колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

потерпілої - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Суми апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2014 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2014 року, в якій він просить змінити вирок районного суду та призначити більш м`яке покарання, а саме громадські роботи.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Відповідно до вироку Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2014 року, ОСОБА_7 , в період часу з 01 жовтня 2013 року по 13 серпня 2014 року, проживаючи за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, злісно ухилявся від сплати встановлених рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 13 березня 1998 року коштів (аліментів) на утримання дитини - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_7 неодноразово попереджався державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції про притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.164 КК України за злісне ухилення від сплати аліментів на утримання дитини, про що власноручно написав заяву, але зазначені попередження ОСОБА_7 , діючи умисно, ігнорував, внаслідок чого за ним, згідно довідки - розрахунку державного виконавця за період з 01 жовтня 2013 року по 13 серпня 2014 року утворилась заборгованість в сумі 27 830 грн. 81 коп.

Свої вимоги обвинувачений ОСОБА_7 мотивує тим, що суд не врахував того, що з першою дружиною він не проживає з 1999 року, з 2001 року він вдруге одружився і має малолітню доньку ОСОБА_10 2006 року народження, яка тривалий час хвора на інфекційну хворобу і потребує лікування, його дружина онкохвора і потребує постійної уваги і догляду, сам він має проблему із здоров`ям, оскільки в 1992 році під час проходження служби в армії отримав вогнепальне поранення ноги і до теперішнього часу постійно лікується.

Заслухавши доповідь головуючого судді, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги, прокурора та потерпілу, які просили залишити вирок Зарічного районного суду м. Суми без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_7 без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 за ч.1 ст.164 КК України кваліфіковані вірно, висновки суду першої інстанції про доведеність його вини у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та ніким не оспорюються.

Аналізуючи вирок районного суду в частині призначеного покарання, колегія суддів не погоджується з доводами апелянта про те, що покарання, призначене судом першої інстанції, є суворе і таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Санкцією ч.1 ст.164 КК України передбачено покарання у виді штрафу від ста до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або виправних робіт на строк до одного року, або обмеження волі на строк до двох років.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд належним чином дотримався вимог ст.65 КК України, при цьому суд врахував обставини, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Та з урахуванням особи обвинуваченого, обставин кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до переконання, що для виправлення обвинуваченого та попередження кримінальних правопорушень необхідно призначити покарання у виді обмеження волі.

При цьому, доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що є підстави для призначення йому більш м`якого покарання, а саме громадських робіт в зв`язку з тим, що його дружина онкохвора, у доньки інфекційна хвороба, а він сам має проблеми з здоров`ям, колегія суддів вважає такими, що не заслуговують на увагу при винесенні ухвали, оскільки, будучи працездатною особою, ОСОБА_7 свідомо, довгий час не вживав заходів щодо працевлаштування чи реєстрації в Сумському міському центрі зайнятості, на період неможливості сплати аліментів. З урахуванням обставин на які він посилається, не вживав заходів щодо вирішення в цивільно-правовому порядку питання про зменшення розміру аліментів та не надавав з 01.10.2013 року по 13.08.2014 рік допомоги на утримання доньки ОСОБА_11 , якій необхідно придбавати продукти харчування, одяг взяття та ін., через що виникла заборгованість по сплаті аліментів за вказаний період в сумі 27 830 грн. 81 коп.

Поряд з цим, на підтвердження своїх доводів про те, що на теперішній час він несе значні витрати на лікування дружини та дитини ОСОБА_7 не надав.

ОСОБА_7 вважається таким, що немає судимості в силу ст. 89 КК України, оскільки з часу відбуття ним покарання у виді громадських робіт за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 21 квітня 2010 року за ч.1 ст. 164 КК України вже минув рік.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_7 не зробив належних висновків та знову вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.164 КК України.

Тому, з урахуванням вказаних обставин, приймаючи до уваги тривалий час несплати аліментів, їх значний розмір, а також те, що ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та не вжив жодних заходів щодо погашення заборгованості по аліментах, колегія суддів прийшла до висновку про те, що відсутні підстави для задоволення його апеляційних вимог в частині призначення йому більш м`якого покарання не пов`язаного з обмеженням волі.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 09 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_7 залишити без зміни, а його апеляційну скаргу без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 3 х місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4