пр. № 1-кп/759/734/13
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2013 року Святошинський
районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді
Почупайло А.В.

при секретарі
Коверзюк І.С.

за участю прокурора
Шульца Є.Ю.

потерпілої
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Києві
кримінальне провадження № 1кп/759/734/13
відносно обвинуваченого ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в м. Києві,
українця, громадянина України, освіта
середня спеціальна, не одруженого, не
працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2, не
судимого,

у вчиненні кримінальних
правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185,
ч. 2 ст. 185 КК України,-

в
с т а н о в и в:

ОСОБА_2 в період часу з 20 вересня 2013
року по 05 жовтня 2013 року, знаходячись в
квартирі АДРЕСА_1, таємно викрав чуже
майно, яке належить ОСОБА_1, а саме:
ювелірні вироби з золота, завдавши
потерпілій майнову шкоду на загальну
суму 12100 грн.

Так, ОСОБА_2, будучи тривалий час
знайомим з ОСОБА_1, неодноразово
відвідував її за місцем проживання - в
квартирі АДРЕСА_1. Перебуваючи у
вищевказаному помешканні та
підтримуючи довірливі стосунки з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 дізнався про те, що в
квартирі АДРЕСА_1, зберігаються
ювелірні вироби з золота, які належать
ОСОБА_1

Не маючи постійного місця роботи та
інших джерел заробітку, а також
відчуваючи потребу в грошових коштах,
ОСОБА_2 вирішив таємно викрасти чуже
майно, яке належало ОСОБА_1, а саме:
ювелірні вироби із золота, з метою їх
подальшого продажу до ломбарду та
отримання коштів для власних потреб.

З метою виконання свого злочинного
умислу, спрямованого на незаконне
заволодіння чужим майном, ОСОБА_2 20
вересня 2013 року, приблизно в 15.00 годин,
знаходячись за місцем проживання
ОСОБА_1, у квартирі АДРЕСА_1,
скориставшись тим, що ОСОБА_1
знаходиться в іншій кімнаті та за його
діями не спостерігає, з метою обернення
на свою користь та особистого
збагачення, таємно викрав належну
останній золоту каблучку, масою 3 г,
вартістю 1500 гривень, яка знаходилась
разом з іншими ювелірними виробами із
золота у шкатулці, розташованій на
столі в кімнаті, після чого,
попрощавшись з ОСОБА_1, з місця вчинення
злочину зник, розпорядившись
викраденим на власний розсуд.

В подальшому, в період з 21 вересня 2013
року до 05 грудня 2013 року, ОСОБА_2,
відвідуючи ОСОБА_1 за місцем її
мешкання у АДРЕСА_1, користуючись
відсутністю останньої, з метою
обернення на свою користь та
особистого збагачення, частинами,
таємно викрав належні ОСОБА_1 ювелірні
вироби із золота, а саме: золотий
браслета, масою 2,4 г, вартістю 1800
гривень, золотий кулон у вигляді
павука, масою 0,5 г, вартістю 300 гривень,
золотий кулон у вигляді скорпіона,
масою 1 г, вартістю 500 гривень, золоті
сережки, масою 4 г, вартістю 2000 гривень,
золотий ланцюжок, масою 6 г, вартістю 3000
гривень, золотий кулон у вигляді
обличчя дівчини, масою 5 г, вартістю 2500
гривень, золоту булавку з камінцем,
масою 1 г, вартістю 500 гривень, а всього
майна на суму 10600 гривень,
розпорядившись викраденим на власний
розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_1
майнову шкоду на загальну суму 12100
гривень.

Крім цього, ОСОБА_2 в період часу з 24
жовтня 2013 року до 29 жовтня 2013 року,
знаходячись по вул. Прилужній, 4/15 в м.
Києві, повторно, таємно викрав грошові
кошти на загальну суму 5907 гривень 24
копійок, які належать ОСОБА_1,
скориставшись пластиковою карткою ПАТ
«Укрсиббанк» НОМЕР_1, виданою на ім'я
останньої та викраденою 24 жовтня 2013
року в квартирі АДРЕСА_1.

Так, ОСОБА_2, 24 жовтня 2013 року, у
вечірній час, знаходився за місцем
проживання ОСОБА_1, АДРЕСА_1.
Підтримуючи довірливі відносини з
ОСОБА_1, ОСОБА_2 був поінформованим про
те, що в її користуванні перебуває
пластикова картка ПАТ «Укрсиббанк», на
рахунку якої зберігаються грошові
кошти, знаючи при цьому ПІН-код
указаної пластикової картки.

Не маючи постійного місця роботи та
інших джерел заробітку, а також
відчуваючи потребу в грошових коштах,
ОСОБА_2, вирішив повторно, таємно
вкрасти належну ОСОБА_1 пластикову
картку ПАТ «Укрсиббанк», з метою
зняття з карткового рахунку грошових
коштів для особистих потреб.

З метою виконання свого злочинного
умислу, спрямованого на незаконне
заволодіння чужим майном, ОСОБА_2 24
жовтня 2013 року, у вечірній час,
продовжуючи знаходитись квартирі
АДРЕСА_1 та скориставшись тим, що ОСОБА_1
знаходилась в іншій кімнаті та за його
діями не спостерігала, з метою
обернення на свою користь та
особистого збагачення, повторно таємно
викрав належну останній пластикову
картку ПАТ «Укрсиббанк» НОМЕР_1 та,
попрощавшись з ОСОБА_1, з місця вчинення
злочину пішов, після чого у період з 24
жовтня 2013 року до 29 жовтня 2013 року,
знаходячись по вул. Прилужній, 4/15 в м.
Києві, використовуючи дану пластикову
картку в мережі банкоматів, таємно
викрав з карткового рахунку належні
ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5907 гривень
24 копійок. Викраденими грошовими
коштами ОСОБА_2 розпорядився на власний
розсуд, чим завдав ОСОБА_1 майнову
шкоду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2
кваліфіковані за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК
України.

29 листопада 2013 року під час
досудового розслідування, між
потерпілою ОСОБА_1 та підозрюваним
ОСОБА_2, на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК
України укладено угоду про примирення,
що скріплена підписами сторін,
відповідно до якої: підозрюваний
ОСОБА_2 повністю визнав свою
винуватість у вищезазначених діяннях
та зобов'язується беззастережно
визнати обвинувачення в обсязі підозри
у судовому провадженні; інші учасники
також не оспорюють фактичних обставин,
інкримінованих ОСОБА_2 правопорушень;
розмір невідшкодованої майнової шкоди,
завданої підозрюваним ОСОБА_2
потерпілій ОСОБА_1, сторони визначають
в сумі 8508 гривень, яку підозрюваний
ОСОБА_2 зобов'язується відшкодувати
потерпілій ОСОБА_1 готівкою впродовж
трьох місяців після затвердження даної
угоди; сторони погоджуються на
призначення ОСОБА_2 покарання за ч. 1 ст.
185 КК України у виді 2 років позбавлення
волі, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3
років позбавлення волі. На підставі ч. 1
ст. 70 КК України призначити ОСОБА_2
остаточне покарання, шляхом поглинення
менш суворого покарання більш суворим,
у виді 3 років позбавлення волі. На
підставі ст. 75 КК України звільнити
ОСОБА_2 від відбування покарання з
випробуванням іспитовим строком на 2
роки, поклавши на нього обов'язки
передбачені п. 2,3,4 ст.76 КК України;
ОСОБА_2 зобов'язується виконувати
покладені на нього обов'язки.

В угоді зазначені наслідки укладення
та затвердження угоди про примирення,
передбачені ст. 473 КПК України та
наслідки невиконання угоди,
встановленні ст. 476 КПК України.

Враховуючи, що під час досудового
розслідування підозрюваний ОСОБА_2 та
потерпіла ОСОБА_1, уклали угоду про
примирення, підписали її, причому шкода
завдана кримінальним правопорушенням
потерпілій ОСОБА_1 частково
відшкодована, на суму 9500 гривень,
ОСОБА_2 визнав свою винуватість у
вчиненні кримінальних правопорушень
за вказаних обставин, досягнута
домовленість про призначення ОСОБА_2
покаранння у виді позбавлення волі з
випробуванням іспитовим строком, суд
розглянув справу відповідно до
положень ч. 1 ст. 473, ч. 5 ст. 474 КПК України.

Розглядаючи питання про
затвердження угоди про примирення,
судом встановлено, що ОСОБА_2
обвинувачується у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК
України, які згідно ст. 12 КК України є
злочинами середньої тяжкості.

Під час судового засідання судом
з'ясовано в обвинуваченого ОСОБА_2, що
він цілком розуміє права передбачені
пунктом 1 частини четвертої ст. 474 КПК
України, наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення,
передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України,
характер обвинувачення, щодо якого він
визнає себе винуватим; вид покарання, а
також інші заходи, які будуть
застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом; наслідки
невиконання угоди.

Також, під час судового засідання
судом з'ясовано в потерпілої ОСОБА_1, що
вона цілком розуміє наслідки
затвердження угоди про примирення,
передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався у судовому засіданні,
що укладення сторонами угоди про
примирення є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз або наслідком обіцянок
чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Перевіривши угоду на відповідність
вимогам КПК і закону України про
кримінальну відповідальність,
наявність підстав для відмови в її
затвердженні, заслухавши думку
прокурора щодо наведеного, який вважав
можливим затвердити угоду, яка
розглядається, судом встановлено що
угода про примирення може бути
затверджена судом, оскільки умови
угоди не суперечать вимогам
Кримінально-процесуального кодексу
України, Кримінального кодексу
України, відповідають інтересам
суспільства та не порушують права,
свободи та інтереси сторін, правова
кваліфікація кримінальних
правопорушень вірна, відсутні
обґрунтовані підстави вважати, що
укладення угоди не було добровільним,
узгодженні сторонами вид та міра
покарання відповідають ступеню
тяжкості вчинених ОСОБА_2 кримінальних
правопорушень та особі обвинуваченого,
очевидна можливість виконання
обвинуваченим взятих на себе за угодою
зобов'язань.

Речові докази по справі: ювелірні
вироби із золота, а саме: ланцюжок,
кулон у вигляді обличчя дівчини та
булавку, вилучені 15 листопада 2013 року у
ОСОБА_2, передані на зберігання
потерпілій ОСОБА_1, суд вважає за
необхідне залишити потерпілій;
роздруківку з банкомату А030080297, щодо
зняття 24 жовтня 2013 року о 23.08 годин з
карткового рахунку НОМЕР_1 грошей в
сумі 2500 гривень, вилучену 15 листопада
2013 року у ОСОБА_2, що знаходиться на
зберіганні в матеріалах кримінального
провадження, суд вважає за необхідне
залишити в матеріалах кримінального
провадження.

На підставі викладеного та,
керуючись ст. ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК
України, суд, -

з а с у д и в:

Затвердити угоду про примирення
укладену 29 листопада 2013 року, між
потерпілою ОСОБА_1 та підозрюваним
ОСОБА_2.

ОСОБА_2, визнати винуватим у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК
України та призначити йому покарання
за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років
позбавлення волі, за ч. 2 ст. 185 КК
України у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України
призначити ОСОБА_2 остаточне покарання,
шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим, у виді 3 (трьох)
років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України
звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням строком на 2
роки, відповідно до ст. 76 КК України,
зобов'язавши його не виїжджати за межі
України на постійне проживання без
дозволу органу кримінально-виконавчої
інспекції, повідомляти органи
кримінально-виконавчої інспекції про
зміну місця проживання, періодично
з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої інспекції, якщо
він протягом визначеного судом
іспитового строку не вчинить нового
злочину, і виконає покладені на нього
обов'язки.

Речові докази по справі: ювелірні
вироби із золота, а саме: ланцюжок,
кулон у вигляді обличчя дівчини та
булавку, вилучені 15 листопада 2013 року у
ОСОБА_2, передані на зберігання
потерпілій ОСОБА_1 - залишити
потерпілій; роздруківку з банкомату
А030080297, щодо зняття 24 жовтня 2013 року о
23.08 годин з карткового рахунку НОМЕР_1
грошей в сумі 2500 гривень, вилучену 15
листопада 2013 року у ОСОБА_2, що
знаходиться на зберіганні в матеріалах
кримінального провадження - залишити в
матеріалах кримінального провадження.

Вирок на підставі угоди про
примирення може бути оскаржений до
Апеляційного суду м. Києва, через
Святошинський районний суд м. Києва,
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, з підстав, передбачених
ст. 394 КПК України.

Суддя: