У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_23,
суддів ОСОБА_24, ОСОБА_25,
за участю прокурора ОСОБА_26
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 11 березня 2015 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 27 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, раніше судимого, останній раз вироком від 08.12.2005 року за ч. 2 ст. 189 КК України в редакції 2001 року із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі, -

засуджено: за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення волі;

за ч. 5 ст. 185 КК України на 7 років 4 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю;

за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки 3 місяці позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі;

за ч. 3 ст. 187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією Ѕ майна, яке є його власністю;

за ч. 2 ст. 262 КК України на 5 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю цих злочинів ОСОБА_6 призначено 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю, а за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України йому остаточно призначено 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

За ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 виправдано за недоведеністю його участі у вчиненні цих злочинів.

Судом вирішено цивільні позови та долю речових доказів.

Цим же вироком засуджено ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, судові рішення щодо яких в касаційному порядку не оскаржено.

Окремою постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 27 червня 2013 року звернуто увагу Генерального прокурора України, який затвердив обвинувальний висновок у справі, на допущені досудовим слідством порушення кримінально-процесуального закону під час проведення досудового розслідування даної кримінальної справи.

Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2014 року апеляцію ОСОБА_6 залишено без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо нього та окрему постанову залишено без зміни.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів за наступних обставин.

26 липня 2006 року вночі, ОСОБА_6, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7, знаходячись в с. Слобідка Коростишівського району Житомирської області, попередньо провівши огляд території, проникли в адміністративне приміщення приватного підприємця ОСОБА_10 по АДРЕСА_1, звідки викрали карабін «Сайга» К-7,62 мм НОМЕР_1, який є нарізною мисливською зброєю.

21 серпня 2006 року, приблизно о 18 год., ОСОБА_6, діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_7, знаходячись в с. Бондарі Овруцького району Житомирської області, проникли в приміщення контори і з кабінету директора Овруцького щебеневого заводу Гомельського міського будівельно-ремонтного тресту шляхом пошкодження сейфа викрали гроші в сумі 12000 грн., що належали ОСОБА_11, а з кабінету головного бухгалтера належне вказаному заводу майно вартістю 1910 грн. та гроші в сумі 6349 грн. 91 коп.

8 листопада 2006 року, приблизно 23 год. 30 хв., ОСОБА_6, діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_7, знаходячись в смт. Корнин Попільнянського району Житомирської області, проникли в приміщення ЗАТ «Корненський кар'єр «Леопард», звідки з сейфу викрали належні товариству гроші в сумі 2379 грн. 49 коп.

8 листопада 2007 року, приблизно о 1 год. ночі, ОСОБА_6, діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 і невстановленою слідством особою, прибули в смт. Іванополь Чуднівського району Житомирської області, де проникли в адміністративне приміщення НВК «Агро-центр» по вул. Радянській, 30, звідки викрали гроші в сумі 20400 грн., що належали ОСОБА_12

В цей час у приміщення зайшли охоронці ОСОБА_13 і ОСОБА_14, яких підсудні зв'язали, застосувавши до них насильство, яке не є небезпечним для їх життя і здоров'я, після чого спробували проникнути в касу підприємства, де знаходилися гроші в сумі 13019 грн. 49 коп., проте спрацювала сигналізація і останні з місця вчинення злочину зникли.

18 грудня 2007 року, ОСОБА_6, діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 і невстановленою слідством особою, прибули в с. Червоне Андрушівського району Житомирської області, де приблизно о 24 год. проникли до кабінету бухгалтерії ДП «Червоненський завод продтоварів» по вул. Перемоги, 14-А, звідки викрали належні підприємству гроші в сумі 900 грн., а також кредитну пластикову картку ОСОБА_15 з 81 грн. 84 коп. на рахунку, з якої 19.12.2007 року в м. Ірпінь зняли 80 грн.

20 грудня 2007 року, ОСОБА_6, діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 і невстановленою слідством особою, прибули в с. Зубковичі Олевського району Житомирської області, де приблизно о 21 год. проникли до адміністративної будівлі Зубковицького лісництва ДП «Білокоровицьке лісове господарство», що по вул. Лісова, 36-А, де застосувавши фізичне насильство до охоронця ОСОБА_16, яке не становило небезпеки для його життя і здоров'я, викрали належні лісництву гроші в сумі 12711 грн. 20 коп., а також належні ОСОБА_17 760 грн., належні ОСОБА_18 1280 грн., належні ОСОБА_19 260 грн. та належні ОСОБА_20 200 грн.

20 грудня 2007 року, приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_6, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, прибули до ДП «Білокоровицьке лісове господарство» по вул. Гагаріна, 1 в смт. Нові Білокоровичі Олевського району Житомирської області, де із застосуванням фізичного насильства до кочегара ОСОБА_21 та охоронця ОСОБА_22, заподіявши потерпілим легкі тілесні ушкодження, при цьому ОСОБА_22 з короткочасним розладом здоров'я, проникли до адміністративної будівлі підприємства, проте викрасти майно не змогли в зв'язку із спрацюванням сигналізації та з місця злочину зникли.

7 лютого 2008 року, приблизно 24 год., ОСОБА_6, діючи повторно та за попередньою змовою з ОСОБА_7 і невстановленою слідством особою, прибули в смт. Клавдієве-Тарасове Бородянського району Київської області, де проникли в приміщення Клавдієво-Тарасівської селищної ради по вул. Карла Маркса, 8, звідки викрали належне селищній раді майно на загальну суму 22522 грн. 23 коп.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_5 просить судові рішення щодо ОСОБА_6 скасувати, а справу закрити на підставі п. 2 ст. 6 КПК України 1960 року за відсутності в його діях складу інкримінованих злочинів, посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази винності ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вирок суду грунтується на припущеннях, а також показаннях ОСОБА_7 під час досудового слідства, від яких він відмовився у судовому засіданні та пояснив, що давав їх під фізичним та психологічним тиском з боку працівників міліції; потерпіла ОСОБА_13 відмовилася від своїх показань на досудовому слідстві, про що свідчить її заява (т.38, а.с. 107); потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_22 ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_7 не впізнали; ОСОБА_6 винним себе не визнавав і причетність до злочинів заперечував. Крім того захисник вважає, що апеляційним судом було порушено право ОСОБА_6 на захист, оскільки суд першої інстанції відмовив у допиті свідків за його клопотанням, на що апеляційний суд не звернув увагу, як і не взяв до уваги необхідність виконання судом першої інстанції вимог попередньої ухвали апеляційного суду.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про залишення касаційної скарги без задоволення, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіркою матеріалів справи встановлено, що висновки суду першої інстанції про винність ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів за викладених у вироку обставин обґрунтована наведеними у ньому доказами по кожному епізоду злочинної діяльності, яким дано належну оцінку в їх сукупності.

Перевіривши доводи апеляції засудженого ОСОБА_6, апеляційний суд дійшов висновку, що висновки суду про його винність у вчиненні інкримінованих злочинів грунтуються на досліджених судом доказах, яким дано належну оцінку у вироку.

Як вбачається із матеріалів справи, доводи касаційної скарги захисника щодо незаконності вироку аналогічні доводам апеляції засудженого ОСОБА_6 і стосуються правильності встановлення фактичних обставин вчинених ним злочинів, всебічності, повноти та об'єктивності оцінки викладених у вироку доказів.

Разом із тим, відповідно до положень ст. 398 КПК України 1960 року, питання однобічності або неповноти досудового та судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи не є предметом дослідження касаційного суду, бо не можуть бути підставою для зміни чи скасування судових рішень. Крім того, обставини справи, які встановлені судом першої інстанції, були предметом ретельної перевірки та оцінки апеляційного суду, який порушень вимог ст.ст. 368 та 369 КПК України 1960 року не встановив. Перевіривши висновки суду апеляційної інстанції за матеріалами справи, колегія судів вважає їх переконливими та обгрунтованими.

Що ж стосується оцінки доказів, то відповідно до положень ст. 67 КПК України 1960 року, їх оцінка є прерогативою суду першої інстанції.

Як вбачається із матеріалів справи, досліджені докази суд навів у вироку, де дав оцінку як кожному окремо, так і в їх сукупності. Неправильність або необ'єктивність оцінки доказів судом першої інстанції в касаційній скарзі не спростована. Зокрема, це стосується відмови ОСОБА_7 в судовому засіданні від показань під час досудового слідства, невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні злочинів, а також відсутності в показаннях потерпілих та окремих свідків даних про участь засудженого у вчинені злочинів. Проте, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність будь-яких доказів незаконного впливу на ОСОБА_7 або інших обвинувачених з боку працівників міліції, а тому обґрунтовано поклав в основу своїх висновків його показання під час досудового слідства, визнавши їх правдивими, у зв'язку з чим не взяв до уваги заперечення ОСОБА_6 про непричетність до вчинених злочинів, оскільки ці заперечення суперечать і показанням ОСОБА_7, і показанням окремих потерпілих та свідків. Показання потерпілих та свідків наведені у вироку по кожному епізоду злочинної діяльності ОСОБА_6, оцінка показань цих осіб, у тому числі потерпілих ОСОБА_13, ОСОБА_21 та ОСОБА_22 перевірена апеляційним судом і визнана законною та обґрунтованою, з чим погоджується і судова колегія, оскільки потерпіла ОСОБА_13 від своїх показань не відмовлялася, повністю їх підтримала та настоювала на тому, що застосоване насильство становило небезпеку для її здоров'я; показання потерпілих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 отримали оцінку в сукупності з показаннями ОСОБА_7, які він давав під час відтворення обстановки та обставин події, вказавши про вчинення злочину разом з ОСОБА_6 і невстановленою слідством особою та які в деталях співпадають з показаннями потерпілих.

Крім того, доводи касаційної скарги про порушення права на захист ОСОБА_6 через відмову в допиті свідків в касаційній скарзі жодним чином не обґрунтована. Сам засуджений у своїй апеляції обґрунтованих доводів з цього приводу також не наводив. Вимоги апеляційного суду, викладені в попередній ухвалі, судом першої інстанції дотримані. Тому доводи касаційної скарги про порушення судами першої та апеляційної інстанції вимог ст.ст. 263 та 375 КПК України 1960 року колегія суддів вважає безпідставними.

Що ж стосується кваліфікації дій засудженого ОСОБА_6 за вказаними епізодами за ч. 3 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч. 3 ст.15, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 187 та ч. 2 ст. 262 КК України, то вона в касаційній скарзі захисником не оскаржується та відповідає висновкам суду щодо встановлених у справі обставин їх вчинення засудженим.

З урахуванням зазначеного, підстав для скасовування судових рішень щодо ОСОБА_6 за доводами касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

Покарання засудженому призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням тяжкості вчинених злочинів, даних про його особу та сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, оскільки злочини він вчинив після засудження за попереднім вироком, за яким призначене покарання не відбував.

На підставі наведеного, керуючись статтями 394-396 КПК України 1960 року та пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Вирок Баранівського районного суду Житомирської області від 27 червня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду Житомирської області від 22 вересня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_5 - без задоволення.

С У Д Д І :

ОСОБА_23 ОСОБА_24 ОСОБА_25