АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер провадження 11/791/361/2013 Головуючий у 1-й інстанції:Гапоненко Р.В.
Категорія: ч.2 ст.289 КК України Доповідач: Ришкова Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2013 року колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - Ришкової Н.М..,

суддів - Раєнка В.І., Ковальової Н.М.,

за участю прокурора - Дворецького О.О.,

його захисника - Антипенка В.П.,

потерпілого - ОСОБА_2,

при секретарі - Березовському С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальну справу за апеляцією захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката Антипенка В.П., на вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 11 січня 2013 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

цим вироком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився та мешкає в АДРЕСА_1, українець, громадянин України, з неповною загальною середньою освітою, не працює, раніше судимий:

- вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21.10.2011 року за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт ;

- вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2012 року за ч.1 ст.309, 75-76 КК України до обмеження волі строком на один рік, з іспитовим строком на один рік,-

визнаний винним, засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі строком на пять років.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.72 КК України переведено не відбуте покарання, призначене вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2012 року у вигляді одного року обмеження волі у позбавлення волі строком на шість місяців.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2012 року, остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у вигляді позбавлення волі строком на пять років три місяці без конфіскації майна з поміщенням його до кримінально-виконавчої установи.

Строк покарання відраховано з 11 січня 2013 року.

Міру запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 - підписку про невиїзд змінено на тримання під вартою, взятий під варту в залі суду.

Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

ОСОБА_3 визнано винним та засуджено за те, що він, будучи будучи судимим 21.10.2011 року вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт; 07.08.2012 року вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області за ч.І ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, на шлях виправлення не став та знову скоїв корисливий злочин, а саме: 28.08.2012 року близько 24.00 год., перебуваючи у стані алкогольного спяніння, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, шляхом відкривання воріт проник до гаражу, розташованого на території двору домоволодіння гр. ОСОБА_2 по АДРЕСА_2, та незаконно заволодів мотоциклом «Днепр-11» д/н НОМЕР_2 1992 року випуску, згідно даних технічного паспорту, виданого Горностаївським МРЕВ Херсонської області 27.05.1995 року, належного ОСОБА_2 вартістю 3594 грн., в результаті чого заподіяв останньому матеріальні збитки на вказану суму.

В апеляції захисник засудженого ОСОБА_3 адвокат Антипенко В.П. просить вказаний вирок суду змінити в частині призначеного покарання засудженому, призначити покарання не більш суворе, ніж обмеження волі. Зазначає, що суд врахував лише щире каяття, тоді як засуджений відшкодував повністю матеріальні збитки, активно сприяв розкриттю злочину.

Також, після проголошення вироку, вдалося встановити ще ряд помякшуючих обставин: позитивну суспільну характеристику, яка дана після його засудження, те, що ОСОБА_3 був дитиною-сиротою, а його бабуся внаслідок свого похилого віку не може проживати одна і потребує стороннього догляду.

Така сукупність помякшуючих обставин, на думку захисника, дає суду на підставі ст.69 КК України призначити покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.2 ст.289 КК України, або перейти до іншого, більш м'якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті.

Вважає достатнім покаранням для ОСОБА_3 не більш суворе, ніж обмеження волі.

Іншими учасниками судового розгляду вирок суду не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, захисника засудженого адвоката Антипенка В.П., який підтримав доводи, викладені в апеляції, потерпілого ОСОБА_2, який покладався на думку суду, прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, які вважає безпідставними, а вирок суду законним та обґрунтованим, в дебатах сторони залишилися при своїй думці, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає, що апеляція захисника засудженого ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч 2 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, з проникненням у приміщення, є правильною, та ніким не оспорюється.

Як свідчить аналіз матеріалів справи, висновки про доведеність вини ОСОБА_3 районний суд зробив на підставі зібраних у справі та ретельно досліджених в судовому засіданні доказів, давши їм належну оцінку в їх сукупності.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3, визнав винним себе повністю у скоєному злочині.

Крім того, вина засудженого ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, підтверджується зібраними по справі доказами, а саме, протоколом огляду місця події від 29.08.2012 року та доданою до нього фото таблицею (а.с. 6-8 ); незалежною оцінкою колісного транспортного засобу від 04.09.2012 року, відповідно до якої вартість мотоцикла «Днепр-11» 1992 року випуску, державний номер НОМЕР_2 станом на 04.09.2012 року становить 3594 грн.(а.с.14-39 ); розпискою потерпілого ОСОБА_2, відповідно до якої потерпілому передано на відповідальне зберігання мотоцикл «Днепр-11», державний номер НОМЕР_2.(а.с.13 ); протоколом відтворення обстановки та обставин події від 26.09.12 року та доданою до нього фототаблицею, відповідно до якого в ході якого ОСОБА_3 показав місце та спосіб вчинення ним незаконного заволодіння мотоциклом «Днепр-11», державний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 з його домоволодіння в АДРЕСА_2 (а.с. 81-83).

При призначенні покарання підсудному ОСОБА_3 суд першої інстанції врахував, що злочин, передбачений ч.2 ст.289 КК України, відповідно до ч. 4 ст.12 КК України є тяжким злочином; особу підсудного, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо. Обставинами, що помякшують покарання суд визнав щире каяття. Обставинами, що обтяжують покарання суд визнав рецидив злочинів, вчинення злочину особою, що перебувала у стані алкогольного спяніння, а також вчинення злочину щодо особи похилого віку.

Оскільки ОСОБА_3 був раніше судимий вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 21.10.2011 року за ч.1 ст.185 КК України та 07.08.2012 року вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області за ч.1 ст.309 КК України, злочин вчинив під час іспитового строку, суд обрав йому остаточне покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України у виді позбавлення волі строком на пять років три місяці без конфіскації майна з поміщенням до кримінально-виконавчої установи, частково приєднавши невідбуту частину покарання, призначеного за попереднім вироком Великолепетиського районного суду Херсонської області від 07.08.2012 року.

Призначене покарання ОСОБА_3 відповідає вимогам ст.65 КК України і є необхідним та достатнім для його виправлення, підстав для зміни вироку та призначення більш мякого покарання, як того просить апелянт, колегія суддів не вбачає.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_3 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, а тому він повинен нести покарання у вигляді позбавлення волі.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано не врахував в якості помякшуючої покарання обставини повне відшкодування засудженим завданих злочином матеріальних збитків, оскільки викрадений транспортний засіб був виявлений та повернутий потерпілому іншими особами. Не міг суд врахувати і характеристику, яка надана після засудження ОСОБА_3 Ті обставини, що він був сиротою, та його бабуся в силу похилого віку не може проживати одна і потребує стороннього догляду, не являються підставами для застосування ст.69 КК України. Дані про наявність та вагітність дружини по справі відсутні.

Тому доводи захисника в цій частині безпідставні.

Будь-яких даних про порушення органами досудового слідства чи судом норм кримінального або кримінально-процесуального закону, які давали б підставу для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

За таких обставин апеляція захисника засудженого про помякшення призначеного покарання шляхом застосування ст.69 КК України та заміну призначеного покарання у вигляді позбавлення волі на обмеження волі задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляцію захисника засудженого ОСОБА_3 адвоката Антипенка В.П. - залишити без задоволення.

Вирок Великолепетиського районного суду Херсонської області від 11 січня 2013 року щодо ОСОБА_3, залишити без змін.

Судді: