Колегія суддів Судової палати в
кримінальних справах Апеляційного суду Рівненської області у складі:
головуючої - Міщенко О.А.
суддів Горщарук Г.О., Гладкого
з участю прокурора Горбань О.В.
засудженого ОСОБА_1.
відкритому судовому засіданні 26 лютого 2008 року у місті Рівному кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Здолбунівського районного
суду від
08 травня 2007 року.
Цим вироком ОСОБА_1, народився
смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області і проживає там
по АДРЕСА_1, не працюючий,
раніше не судимий,
засуджений за
ч.2 ст.186 КК України, із застосуванням ст.69 цього Кодексу, на два роки шість
місяців позбавлення волі.
Постановлено стягнути із засудженого на
- потерпілого ОСОБА_3. 100 грн.
відшкодування матеріальної та 2000
- Науково-дослідного
експертно-криміналістичного центру при УМВС України 80 грн.
21 грн. судових витрат.
Судом
вирішено питання щодо речових доказів.
ОСОБА_1. визнано винним у тому, що 7
січня 2007 року близько 23 год.
40 хв. в смт.Мізоч Здолбунівського району Рівненської області він умисно
завдав удари в обличчя і тулуб ОСОБА_3. та відкрито викрав у нього мобільний
телефон «Сіменс», вартістю 617 грн. 50 коп., зі стартовим пакетом «Ді-Джус»,
Повторно, 21 січня 2007 року близько
20 год. в кафе «Світанок» у смт.Мізоч Здолбунівського району він, вирвавши з
рук ОСОБА_4. мобільний телефон «Нокіа 6230 І» з стартовим пакетом «Ді-Джус», відкрито заволодів майном
потерпілого загальною вартістю 1390 грн.
У поданій апеляції засуджений ОСОБА_1.
просить змінити вирок і призначити покарання із застосуванням ст.75 КК України.
Посилається, що при призначенні покарання суд не повною мірою врахував
сукупність пом'якшуючих покарання обставин (повне визнання своєї вини,
розкаяння) і даних щодо його особи.
В доповненнях до апеляції він
зазначає, що при обранні розміру покарання суд не врахував належним чином як
обставин, які пом'якшують покарання його явку з повинною, щире каяття і
сприяння розкриттю злочину у ході розслідування справи та судового слідства,
відшкодування матеріальної шкоди. Крім того не враховано, що він раніше не
судимий, позитивні характеристики за місцем проживання і служби, наявність на
утриманні малолітньої дитини, а також - дружини й матері, які не працюють. Просить пом'якшити призначене покарання та
звільнити від відбування покарання з випробуванням.
Заслухавши суддю-доповідача,
засудженого ОСОБА_1. і його захисника, які підтримали апеляцію засудженого,
міркування прокурора про залишення вироку без зміни, ознайомившись з
матеріалами кримінальної справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
вважає, що апеляція задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Винність ОСОБА_1. у вчиненні
зазначених злочинів встановлена зібраними в справі доказами, яким суд дав
правильну юридичну оцінку та правильно кваліфікував дії засудженого за ч.2
ст.186 КК України, що не заперечується і в апеляції.
Покарання призначено у відповідності
до вимог ст.ст.65, 69, 70 КК України. При його призначенні суд належним чином
врахував, щире каяття винного і сприяння
розкриттю злочину, наявність на утриманні малолітньої дитини та
позитивні характеристики за місцем проживання і служби, участь у бойових діях
(а.с.135). Зазначені обставини суд визнав пом'якшуючими покарання і такими, що істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, та з урахуванням особи винного, правильно
призначив покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.186
За змістом ст.75 КК України, рішення
про звільнення від відбування покарання з випробуванням, можливе у випадку,
коли суд, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи,
дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
В апеляції засудженого наведено перелік обставин, які пом'якшують покарання, та
дані про особу засудженого, проте істотних доводів про можливість його
виправлення і необхідність звільнення від відбування покарання з випробуванням
За таких обставин підстав для
подальшого пом'якшення покарання і звільнення засудженого від відбування
покарання з випробуванням, не вбачається.
Разом з тим, судова колегія враховує,
що відповідно п.2 ст.91 КПК до судових витрат відносяться суми, які витрачені
слідчими органами і судом при провадженні у справі на зберігання, пересилання і
дослідження речових доказів. Дані про те, що слідчими органами на це було
витрачено зазначену у вироку суму, в матеріалах справи відсутні. Тому з
резолютивної частини вироку слід виключити рішення про стягнення на користь
НДЕКЦ 80 грн. 21 коп. судових витрат.
На підставі наведеного та керуючись
ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -
Вирок Здолбунівського районного суду
від 8 травня 2007 року стосовно ОСОБА_1
в частині призначеного покарання залишити без зміни, а апеляцію засудженого
ОСОБА_1. - без задоволення.

Виключити з резолютивної частини
вироку рішення про стягнення із засудженого ОСОБА_1 на користь
Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в
Рівненській області 80 грн. 21 коп. судових витрат.

В решті вирок залишити без зміни.

С у д д і

підпис О.А.Міщенко підпис Г.О.Горщарук підпис С.В.Гладкий

Згідно

Суддя-доповідач С.В.Гладкий