Справа № 468/1332/13-к
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
____________________________________________
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

30.07.2013 року Баштанський районний
суд Миколаївської області

в складі судді: Копейка
Т.О.

при секретарі Ганжі
А.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Баштанка кримінальне
провадження № 0000531 по
обвинуваченню

ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця, гр..
України, не працюючого, не одруженого,
з середньо спеціальною освітою, раніше
не судимого,

який обвинувачується за ч. 3 ст. 185, ст. 304
ч. 1 КК України

ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с.
Новоіванівка Баштанського району,
українця, громадянина України, учня
СПТУ - 9 м. Баштанка, мешканця АДРЕСА_2,
раніше не судимого,

який обвинувачується за ч. 3 ст. 185 КК
України

за участю:

прокурора Єгорова
І.М.

обвинувачених ОСОБА_1,
ОСОБА_2

захисника ОСОБА_3, ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

В березні місяці 2013 року, в м. Баштанка
Миколаївської області, обвинувачені
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вступили між собою в
попередню злочинну змову на здійснення
крадіжки металевих виробів з території
складських приміщень, що розташовані в
АДРЕСА_3 і належать потерпілому ОСОБА_5
та в подальшому реалізації викраденого
на металобрухту. Реалізуючи свій
злочинний намір та діючи з корисливих
спонукань, 16.03.2013 року близько 21.30 год.
Обвинувачені ОСОБА_1 та ОСОБА_2 через
огорожу потрапили на територію вище
вказаних складських приміщень. Після
цього через незачинені двері вони
потрапили до складського приміщення,
де були розташовані запчастини до
сільськогосподарської техніки.
Перебуваючи в середині приміщення
обвинувачені таємно викрали корпус
муфти щеплення до трактору марки МТЗ-80,
бувшого у використанні, вартістю 5471
грн.. В подальшому викрадене майно
реалізували, а виручені від реалізації
майна кошти витратили на власні
потреби. Вказаними діями обвинувачених
потерпілому було завдано матеріальних
збитків на суму 5471 грн.

Своїми діями ОСОБА_1 і ОСОБА_2
вчинили кримінальне правопорушення
передбачене ст. 185 ч. 3 КК України -
таємне викрадення чужого майна (
крадіжка), вчинена за попередньою
змовою групою осіб, поєднана з
проникненням у приміщення.

Вчинення підсудними
інкримінованого їм кримінального
правопорушення, передбаченого ст..1 85 ч.3
КК України підтверджується показами
підсудного ОСОБА_2. який винним себе
визнав і пояснив, що дійсно за три дня
до вчинення крадіжки, оскільки в сім'ї
не було коштів, він запропонував ОСОБА_1
вчинити крадіжку виробів з металу, з
території складських приміщень, що
належать ОСОБА_5 Він раніше бував на
території бази, що належить ОСОБА_5 і
знав, що там можна знайти вироби з
металу. Але в той день вони не пішли
здійснювати крадіжку, оскільки зайшла
дівчина ОСОБА_1 і вони припинили
розмову. Через кілька днів до нього
прийшов ОСОБА_1 і сказав « пішли», після
чого вони разом пішли до території, де
знаходяться складські приміщення, що
належать потерпілому. Перелізли через
отвір в заборі на територію, де з одного
з приміщень викрали корпус муфти
щеплення до трактору марки МТЗ-80, який в
подальшому реалізували ОСОБА_6 за 165
грн., а виручені кошти розподілили між
собою. В подальшому викрадений корпус
муфти щеплення до трактору марки МТЗ-80
був повернутий ОСОБА_5 в тому же стані.
Про те, що він є неповнолітнім ОСОБА_1 не
повідомляв. У вчиненому кається. Він
першим запропонував вчинити крадіжку
ОСОБА_1Заявлений цивільний позов
вважає таким, що не підлягає
задоволенню, оскільки викрадене майно
повернуто в натурі.

Обвинувачений ОСОБА_1 в судовому
засіданні пояснив, що 16.03.2013 року він
разом з ОСОБА_2 і за пропозицією,
останнього вчинили крадіжку корпусу
муфти щеплення до трактору марки МТЗ-80
з території, що належить ОСОБА_5 Раніше
він на території бази, звідки здійснили
крадіжку він не бував. Пропозиція про
вчинення крадіжки виходила саме від
ОСОБА_2 Про те, що ОСОБА_2 є
неповнолітнім він достеменно не знав.
Його віком не цікавився. Заявлений
цивільний позов не визнає, оскільки
викрадене майно повернуто в натурі. Про
те, що ОСОБА_2 є неповнолітнім не знав.
Винним себе по ст.185 ч.3 КК України
визнає, а за ст.. 304 ч.1 КК України не
визнає.

Вина підсудних у вчинені
інкримінованого кримінального
правопорушення передбаченого ст.. 185 ч.3
КК України також підтверджується
показами потерпілого ОСОБА_5, який
пояснив, що 11.04.2013 року, він прийшов на
територію, де розташовані його
складські приміщення і виявив
відсутність муфти щеплення до трактору
МТЗ -80. В послідуючому йому стало
відомо, що крадіжку вчинили ОСОБА_2 і
ОСОБА_1. 22.04.2013 року корпус муфти
щеплення до трактору марки МТЗ-80 йому
було повернуто, але незважаючи на це
просить стягнути на відшкодування
завданої йому матеріальної шкоди 6000
грн. ОСОБА_2 раніше неодноразово бував
на території де знаходяться належні
потерпілому складські приміщення.
Оскільки приходив допомагати батькові,
який інколи працював у потерпілого.
ОСОБА_1 він раніше не знав.

З показів свідка ОСОБА_6 встановлено, що
в березні місяці ОСОБА_1 і ОСОБА_2
ввечері прийшли до нього додому і
запропонували придбати корпус муфти
щеплення до трактору марки МТЗ-80. Він
погодився і придбав її за 165 грн. Вага
корпуса становить близько 100-120 кг.
Через кілька тижнів до нього приїхав
ОСОБА_7 і запитав, чи не придбавав він
корпус муфти щеплення до трактору
марки МТЗ-80. Він повідомив, що дійсно
придбав вказану запчастину і показав
її ОСОБА_7 ( «ОСОБА_7 «). Після цього
ОСОБА_7 забрав вказаний корпус, а через
деякий час приїхав ОСОБА_5 разом з яким
були ОСОБА_1 і ОСОБА_2. Він повідомив
ОСОБА_5 що саме у обвинувачених він
придбав корпус муфти щеплення до
трактору марки МТЗ-80.

Вина підсудних у вчиненому також
підтверджується письмовими доказами
по справі, а саме :

- Протоколом усної заяви
потерпілого ОСОБА_5 про вчинення
злочину від 25.06.2013 року.

- Протоколом огляду місця події
від 26.06.2013 року, відповідно до якого в
гаражі домоволодіння, розташованого по
АДРЕСА_4, що належить ОСОБА_5,
знаходиться корпус муфти щеплення до
трактору марки МТЗ-80.;

- - довідкою від 26.06.2013 року,
відповідно до якої вартість корпусу
муфти щеплення до трактору марки
МТЗ-80бувшого у користуванні станом на
11.04.2013 року становить 5471 грн.

Органом досудового розслідування
обвинуваченому ОСОБА_1 також
інкриміновано, що він усвідомлюючи, що
ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4, є неповнолітнім,
шляхом підмови та обіцянки, щодо
грошової винагороди, підмовив
неповнолітнього ОСОБА_2 на вчинення
крадіжки металевих виробів у ОСОБА_5 з
території складських приміщень, що
розташовані в АДРЕСА_3, на що останній
неповнолітній підсудний дав свою
добровільну згоду та в подальшому
реалізували свій злочинний намір.
Таким чином ОСОБА_1 втягнув
неповнолітнього ОСОБА_2 в злочинну
діяльність.

Органом досудового розслідування дії
ОСОБА_1 кваліфіковано за ст.. 304 ч.1 КК
України як втягнення неповнолітнього у
злочину діяльність.

Оцінивши дослідженні в судовому
засіданні докази, суд вважає, що вина
обвинуваченого ОСОБА_1 у вчиненні
злочину передбаченого ст.. 304 ч.1 КК
України в судовому засіданні не
доведена.

З показів обвинувачених ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 в судовому засіданні
встановлено, що ОСОБА_1 не був обізнаний
про неповнолітній вік обвинуваченого
ОСОБА_2, а крім того пропозиція щодо
вчинення крадіжки надійшла саме від
ОСОБА_2. Доказів щодо здійснення ОСОБА_1
психічного або фізичного впливу на
ОСОБА_2 з метою схиляння його до
вчинення злочину, а також підмови та
обіцянки, щодо грошової винагороди, при
судовому розгляді справи не
встановлено.

Відповідно до ст.. 92 КПК України
обов'язок доказування обставин,
передбачених ст. 91 КПК України
покладається на слідчого прокурора.

Відповідно до ст.. 240 КПК України
слідчий експеримент проводиться з
метою перевірки і уточнення
відомостей, які мають значення для
встановлення обставин кримінального
правопорушення, шляхом відтворення
дій, обстановки , обставин певної події,
проведення необхідних дослідів і
випробувань.

Відповідно до ст. 94 КПК України , кожний
доказ оцінюється судом з точки зору
належності, допустимості ,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів а з точки зору достатності для
прийняття відповідного процесуального
рішення. Жоден доказ немає наперед
встановленої сили.

Відповідно ч.4 ст.. 95 КПК України суд
може обґрунтовувати свої висновки лише
на показаннях, які він безпосередньо
сприймав під час судового засідання.
Суд не вправі обґрунтовувати судові
рішення показаннями наданими слідчому
прокурору, або посилатися на них.

За такого оцінивши докази сторони
обвинувачення щодо інкримінованого
ОСОБА_1 злочину передбаченого ст.. 304 ч.1
КК України, щодо обізнаності про
неповнолітній вік ОСОБА_2, які
містяться в протоколі слідчого
експерименту за участю ОСОБА_1, суд
вважає, його недопустимим.

Інших належних, достатніх, достовірних
доказів, які б підтверджували вчинення
ОСОБА_1 злочину передбаченого ст.. 304 ч.1
КК України в судовому засіданні не
досліджувалось.

Відповідно суд усі сумніви щодо
доведеності вини обвинуваченого
тлумачить на його користь, та вважає
необхідним обвинуваченого виправдати
в зв'язку з недоведеністю вчинення ним
кримінального правопорушення
передбаченого ст.. 304 ч.1 КК України.

При призначені покарання підсудним
суд враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину, повне визнання
підсудними своєї вини і сприяння в
розкритті злочину, роль кожного з
обвинувачених у вчинені злочину,
молодість ОСОБА_1 і неповнолітній вік
обвинуваченого ОСОБА_2, що за місцем
проживання обвинувачені
характеризуються посередньо, а за
місцем навчання ОСОБА_2, негативно і що
він виховувався в неповні сім'ї, стан
здоров'я ОСОБА_1 , повернення
викраденого майна потерпілому і
вважає, що необхідним і достатнім
покаранням для виправлення підсудних в
попередження вчинення ними нових
злочинів буде покарання у межах
санкції ст.. 185 ч.3 КК України з
випробуванням з іспитовим строком.

Заявлений по справі цивільний позов
потерпілим ОСОБА_5 про відшкодування
матеріальної шкоди на суму 6 000 гривень,
суд вважає не доведеними та таким, що не
підлягає задоволенню, оскільки
викрадене майно повернуто потерпілому
в натурі.

На підставі викладеного та
керуючись ст.. 373, 374 КПК України суд,

ПРИСУДИВ:

Визнати ОСОБА_1 і ОСОБА_2 винними у
вчиненні кримінального правопорушення
передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України та
призначити їм за цією статтею
покарання по 3 (три ) роки позбавлення
волі кожному.

На підставі ст.. 75 КК України ОСОБА_1 від
відбування призначеного за вироком
суду покарання звільнити з
випробуванням з іспитовим строком в 2 (
два) роки.

На підставі ст.. 75. 104 КК України ОСОБА_2
від відбування призначеного за вироком
суду покарання звільнити з
випробуванням з іспитовим строком в 1 (
один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на
засуджених обов'язок повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи
про зміну місця проживання.

В задоволенні позову ОСОБА_5 -
відмовити.

ОСОБА_1 по ст.. 304 ч.1 КК України -
виправдати.

Апеляційна скарга на вирок суду
першої інстанції може бути подана
учасниками кримінального провадження
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення.

СУДДЯ: