Справа №1-146/11 15.01.2015 15.01.2015 15.01.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/784/9/15 Головуючий суду 1-ї інстанції:
Категорія: ч.1 ст. 122 КК України суддя ОСОБА_1
Доповідач апеляційної інстанції:
суддя ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15 січня 2015 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_6 та прокурора прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_8 на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 4 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Троїцьке Новотроїцького району Челябінської області, РФ, громадянина України, проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- засуджено за ч.1 ст.122 КК України до 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.12, ст.49, ч.5 ст.74 КК України, ОСОБА_6 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн., -

В С Т А Н О В И Л А:
Згідно вироку суду, ОСОБА_6 визнано винним в тому, що він, 17 листопада 2007 року близько 18 години, перебуваючи на подвір`ї багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , разом із своїм сином ОСОБА_10 , в ході бійки між ними та потерпілим ОСОБА_9 , що виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно нанесли потерпілому удари руками і ногами, в наслідок чого, завдали останньому тілесні ушкодження у вигляді забиття головного мозку 2-го ступеня, посттравматичного церебро арахноїдиту, забиття м`яких тканин голови, крововиливу лівої навколоочної області, субкон`юктивального крововиливу зліва, підвивиху першого пальця правої кисті в п`ясно фаланговому з`єднанні з перерозтяжінням суглобно капсульного апарату: саден, крововиливів та поверхневих ранок нігтьових фаланг другого та третього пальців правої кисті, чим спричинили потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості.
В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 4 листопада 2014 року відносно нього скасувати, а кримінальну справу закрити.

Вважає, що вирок суду є незаконним та необґрунтованим через невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи.

Посилається на те, що суд, не приймаючи до уваги його покази та покази свідків, дійшов невірного висновку про доведеність його вини у нанесенні тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_9 , лише на свідченнях потерпілого.
Також зазначає, що суд першої інстанції, не дослідив в повній мірі всі обставини справи, а саме, не з`ясував точного часу скоєння злочину.
Крім того, апелянт вважає, що його вина у вчиненні злочину є недоведеною, оскільки жоден із свідків не вказав, що саме він разом з сином спричинили ОСОБА_9 тілесні ушкодження.
Зазначає, що суд не прийняв до уваги той факт, що завідуючий відділенням лікарні, в якій проходив лікування потерпілий ОСОБА_9 , є його родичем, а судово медична експертиза проводилася із записів історії хвороби.
Вважає, що у зв`язку тим, що відсутні докази того, що він разом з сином спричинили тілесні ушкодження потерпілому, не підлягає задоволенню й позов про стягнення з нього моральної шкоди.
В апеляції прокурор просить вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 4 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 , змінити в частині вирішення позову ОСОБА_9 про стягнення моральної шкоди. Визначити солідарний порядок стягнення з ОСОБА_6 заподіяної моральної шкоди.

Не оспорюючи фактичних обставин скоєння ОСОБА_6 злочину, доведеності його вини та правильності кваліфікації дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні через істотні порушення вимог кримінального-процесуального закону при вирішенні позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди.

Зазначає, що на розгляді Баштанського районного суду перебувала кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за ч.1 ст.122 КК України.

У зв`язку з тривалою хворобою, відносно ОСОБА_6 , провадження по справі було зупинено та матеріали стосовно нього виділено в окреме провадження.

Баштанським районним судом від 04.11.2011 року відносно ОСОБА_10 винесено обвинувальний вирок, яким постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 6000 грн.

Зазначає, що фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_10 злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України стосовно ОСОБА_9 , що визнані вироками суду доведеними, свідчать про те, що дії, якими завдано ОСОБА_9 моральну шкоду є взаємопов`язаними, сукупними, поєднаними єдиним наміром.

Тому, апелянт, посилаючись на ст. 174, ст. 451 ЦК України та на п.9,10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», вважає, що спричинена моральна шкода потерпілому, повинна відшкодовуватися в солідарному порядку.

В запереченні на апеляцію засудженого ОСОБА_6 прокурор прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_8 , просить відмовити в задоволенні вимог апеляції засудженого ОСОБА_6 .

Зазначає, що розходження в свідченнях свідків щодо часу вчинення злочину, може бути пояснено тим, що з моменту вчинення злочину до розгляду справи по суті пройшло близько 7 років. Крім того, сам ОСОБА_6 не заперечує той факт, що між ним, його сином ОСОБА_10 та невідомою, з його слів, особою цього дня відбулася бійка.

Вважає, що правові підстави для скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а призначене засудженому ОСОБА_6 покарання є законним, справедливим та таким, що відповідає фактичним обставинам скоєного злочину.

В запереченні на апеляцію прокурора засуджений ОСОБА_6 зазначає, що не погоджується з твердженнями прокурора про доведеність його вини в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

Також не погоджується з вимогами прокурора про стягнення з нього на користь ОСОБА_9 моральної шкоди в сумі 6000 грн., так як вважає, що його вина недоведена, а за таких обставин позов не може бути задоволений.

В запереченні на апеляцію прокурора потерпілий ОСОБА_9 просить вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 4 листопада 2014 року, залишити без змін.

Зазначає, що стягнення моральної шкоди з ОСОБА_10 , згідно вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2011 року, свідчить про спричинення моральної шкоди ОСОБА_9 , саме ОСОБА_10 , встановлюючи її розмір, суд виходив з ступеню участі засудженого у заподіянні шкоди.

Що стосується стягнення з ОСОБА_6 згідно вироку Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.11.2014 року моральної шкоди на користь ОСОБА_9 , зазначає, що дійшовши висновку про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_6 та визнаючи її розмір, суд виходив з ступеню участі саме ОСОБА_6 у заподіянні шкоди.

Тому, суд, встановивши участь кожного в спричиненні моральної шкоди, визначив і ступінь відповідальності кожного із засуджених.

Тому потерпілий вважає, що твердження прокурора про те, що дії ОСОБА_10 та ОСОБА_6 взаємопов`язані, а тому моральну шкоду необхідно стягнути тільки з ОСОБА_10 при цьому звільнивши від відшкодування моральної шкоди ОСОБА_6 , не відповідають вимогам закону та порушують його права, як потерпілого на отримання належного відшкодування від кожного з своїх кривдників.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; думку прокурора, який вважав, що апеляція засудженого ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а вирок суду скасуванню та просив задовольнити апеляцію прокурора прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_8 ; засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які просили вирок суду скасувати, а провадження по справі закрити, та вважали, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню; вивчивши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засудженого та прокурора не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Незважаючи на невизнання своєї вини засудженим ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.122 КК України, його вина підтверджується зібраними по справі та дослідженими в суді першої інстанції доказами.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 , підтвердив те, що за встановлених обставин, 17.11.2007 року у вечірній час, йому було нанесено тілесні ушкодження саме ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , після чого його було госпіталізовано до Баштанської ЦРЛ, де він проходив лікування. Конфліктів з будь-якими іншими особами того дня чи напередодні він не мав.
Крім того вина ОСОБА_6 підтверджується показами свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що 17.11.2007 року у вечірній час, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 здійснювали йому доставку придбаного холодильника, а в подальшому він дізнався, що в той день, особи, що здійснювали доставку, спричинили тілесні ушкодження ОСОБА_9 , якого він знав, оскільки вони проживають в одному багатоповерховому будинку.
Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що 17.11.2007 року біля 18 години, ОСОБА_6 та ОСОБА_10 привезли їй додому придбану в магазині «Комфі» побутову техніку.
З показів свідка ОСОБА_10 вбачається, що дійсно 17.11.2007 року після 17 години, він разом із ОСОБА_6 привозили придбану в магазині «Комфі» побутову техніку ОСОБА_11 , який проживає в багатоповерховому будинку АДРЕСА_2 .
З показів свідка ОСОБА_13 вбачається, що в листопаді 2007 року у вечірній час, йому зателефонував ОСОБА_10 та просив допомоги розібратися з чоловіком, з яким він побився у дворі багатоповерхового будинку по АДРЕСА_3 .
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що 17.11.2007 року біля 18 години бачила, як двоє чоловіків наносили ОСОБА_9 , який проживає у тому ж багатоповерховому будинку що й вона, удари руками і ногами по різним частинам тіла.
Вина засудженого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.122 КК України також підтверджується письмовими доказами справи, а саме:

- рапортом оперативного чергового Баштанського РВ УМВС про надходження з Баштанської ЦРЛ повідомлення про звернення до приймального покою ОСОБА_9 з тілесними ушкодженнями, які йому були завдані в результаті бійки;

- протоколом огляду місця події, згідно якого місцем події є територія подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 ;
- заявою потерпілого ОСОБА_9 від 23.11.2007 року про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_10 і ОСОБА_6 за спричинення йому тілесних ушкоджень;
- висновком судово медичної експертизи № 233/84 від 27.11.2008 року про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, наявних у потерпілого ОСОБА_9 ;
- висновком додаткової судово медичної експертизи № 2 від 29.01.2009 року про характер, механізм утворення та тяжкість тілесних ушкоджень у потерпілого;
- протоколом відтворення обстановки та обставин подій від 26.01.2009 року за показами потерпілого ОСОБА_9 , де останній показав обставини спричинення йому тілесних ушкоджень 17.11.2007 року, в тому числі і ОСОБА_6 .
Проведення судово-медичної експертизи за медичною картою стаціонарно хворого не суперечить як законодавству, так і відповідним відомчим документам, на підставі яких була проведена експертиза на предмет тяжкості отриманих тілесних ушкоджень потерпілим.
Твердження засудженого про те, що суд поклав в основу вироку неправдиві показання свідків, є безпідставними і суд першої інстанції, дослідивши їх в сукупності, а також в сукупності з письмовими доказами, дав їм належну оцінку.
Отже, викладені докази повністю спростовують твердження засудженого ОСОБА_6 про те, що його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1ст.122 КК України, є недоведеною.
Крім того, не знайшли свого підтвердження, й твердження засудженого про невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, оскільки колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про винність ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, усі обставини справи досліджені судом всебічно, повно й об`єктивно, зібраним доказам дана належна правова оцінка в їх сукупності.

Що стосується твердження прокурора в своїй апеляції про істотні порушення судом першої інстанції вимог кримінального-процесуального закону при вирішенні позову потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів знаходить їх безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що потерпілим ОСОБА_9 заявлений та підтриманий в судовому засіданні цивільний позов про відшкодування йому моральної шкоди в сумі 20 000 грн. Суд на підставі ст.1167 ЦК України, дійшов висновку про часткове задоволення позову на суму 6000 грн.

Крім того, як вбачається з матеріалів кримінальної справи, 4 листопада 2011 року, Баштанським районним судом Миколаївської області постановлено вирок, згідно якого ОСОБА_10 , який 17.11.2007 року, спричинив разом з ОСОБА_6 тілесні ушкодження ОСОБА_9 , визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, цим же вироком постановлено стягнути з ОСОБА_10 на користь потерпілого ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 6000 грн.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 січня 2012 року, зазначений вирок суду залишено без змін, вирок набрав законної сили.

А тому, відшкодування ОСОБА_6 та ОСОБА_10 спричиненої моральної шкоди потерпілому ОСОБА_15 в солідарному порядку, є неможливим.

На підставі вище викладеного, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому підстав для задоволення апеляцій засудженого ОСОБА_6 та прокурора не вбачає.

Керуючись ст.365, ст.366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляції засудженого ОСОБА_6 та прокурора прокуратури Баштанського району Миколаївської області ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 4 листопада 2014 року відносно ОСОБА_6 без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку на протязі трьох місяців до колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: