АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у приміщенні суду у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0014627 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Дніпровського району м. Києва ОСОБА_7 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладено на нього обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 393 грн. 12 коп.

Вирішено питання про речові докази відповідно до ст. 100 КПК України.

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_5 визнаний винуватим в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

За встановлених вироком обставин 26 жовтня 2014 року приблизно о 21 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_3 під час словесного конфлікту на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин умисно наніс ОСОБА_8 один удар ножем в область живота, спричинивши останньому тілесне ушкодження.

Згідно висновку експерта № 2101/Е від 9 грудня 2014 року у ОСОБА_8 мало місце тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням попереково-ободової кишки та явищами крововиливу в черевну порожнину, яке відноситься до тяжких тілесних ушкоджень (за критерієм небезпеки для життя).

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5 скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність й невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та ухвалити свій вирок, яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді 6 років позбавлення волі.

За доводами прокурора судом першої інстанції не класифіковано вчинений злочин відповідно до ст. 12 КК України і як наслідок не в повній мірі враховано ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_5 тяжкого злочину. Також судом не враховано конкретні обставини вчиненого злочину та дані про особу обвинуваченого, які вказують на неможливість його виправлення без ізоляції від суспільства. Тому вважає, що судом першої інстанції безпідставно застосовано ст. 75 КК України та звільнено останнього від відбування покарання з випробуванням.

Іншими учасниками судового провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції не подані.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 , доводи обвинуваченого ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні злочину за обставин, наведених у вироку, в апеляційній скарзі не заперечується та судом апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 394 КПК України не перевіряється, оскільки під час судового провадження в суді першої інстанції суд в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 цього Кодексу, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися, і у такому випадку учасники судового провадження позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 121 КК України визначена правильно, і також не оспорюється в апеляційній скарзі.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити в цій частині законний та обґрунтований вирок, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Крім того, згідно з вимогами ст. 75 КК України в разі, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд першої інстанції врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який під наглядом у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, є особою, раніше не судимою в силу ст. 89 КК України.

Судом враховано те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся в скоєному, добровільно відшкодував завданий потерпілому збиток, що обґрунтовано визнано обставинами, які пом`якшують покарання.
Судом враховано обставину, яка обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим ОСОБА_5 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

З огляду на це, а також враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_5 заслуговує покарання у виді позбавлення волі у мінімальному розмірі санкції ч. 1 ст. 121 КК України.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 працює, виключно позитивно характеризується за місцем роботи та за місцем проживання, має сім`ю та приймає участь у вихованні неповнолітньої дитини (а.п. 220, 221, 222).

Також за матеріалами судового провадження потерпілий ОСОБА_8 не наполягав на суворому покаранні обвинуваченого, просив не позбавляти його волі, стверджував про наявність своєї вини у виниклому з обвинуваченим конфлікті.

За таких обставин колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про можливість виправлення ОСОБА_5 без реального відбування покарання та про звільнення його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, призначене ОСОБА_5 судом першої інстанції покарання у межах пред`явленого обвинувачення відповідає вимогам ст. 65 КК України, вчиненому та особі обвинуваченого, а рішення про звільнення його від відбування покарання вимогам ст. 75 КК України.

За наведених підстав колегія суддів визнає апеляційну скаргу прокурора необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року у кримінальному провадженні № 0014627 щодо ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала Апеляційного суду м. Києва набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3