УХВАЛА
Справа № 564/1446/15-к

26 червня 2015 року

Слідчий суддя Костопільського районного суду ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , скаржника ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Костопіль, скаргу адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В судовому засіданні ОСОБА_4 подану скаргу підтримав з підстав зазначених в ній і просив її задовольнити.

Заступник прокурора Костопільського району ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даної скарги, зазначивши при цьому, що ОСОБА_4 безпосередньо до прокуратури Костопільського району із заявою про вчинення злочину не звертався, а його заява від 13.05.2015 року була перенаправлена до прокуратури Костопільського району із прокуратури Рівненської області як звернення і розглядалася в межах Закону України «Про звернення громадян». Крім того зазначив, що в ході розгляду даного звернення проведено повноцінну перевірку зазначених у заяві скаржника обставин та встановлено, що жодних підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань невстановлено.

Заслухавши думку учасників судового засідання та дослідивши надані матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення

Так відповідно до п.1 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Як вбачається з досліджених матеріалів скарги, 13.05.2015 року ОСОБА_4 звернувся в порядку статей 55, 60 КПК України із заявою про кримінальне правопорушення до Генерального прокурора України ОСОБА_5 (а.с.4-5).

21.05.2015 року Генеральною прокуратурою України вищевказана заява адвоката ОСОБА_4 була направлена в Рівненську обласну прокуратуру для розгляду її відповідно до чинного законодавства як звернення (а.с.6).

02.06.2015 року Прокуратурою Рівненської області направлено заяву ОСОБА_4 від 13.05.2015 року до Прокуратури Костопільського району, як звернення громадян.

15.06.2015 року прокурором Костопільського району ОСОБА_6 розглянуто перенаправлену заяву ОСОБА_4 від 13.05.2015 року, в порядку Закону України «Про звернення громадян», як про це було вказано у листі Прокуратори Рівненської області.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, що може свідчить про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

До ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела (ч.5 ст.214 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР.

В (п. 2, 3 ст. 6, п. 1. ст. 7) Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка згідно зі ст. 9 Конституції України є складовою частиною чинного законодавства, застосовується термін «кримінальне правопорушення».

В рішенні, Європейського суду ухваленому у справі «Лауко проти Словаччини» від 2 вересня 1998 р., зазначається: «Для того, аби визначити «кримінальний» характер правопорушення у сенсі Конвенції, важливо спочатку з`ясувати, чи належить закон, який визначає останнє, до галузі кримінального права за правовою системою держави-відповідача, потім потрібно дослідити, маючи на увазі об`єкт і мету статті 6, звичайне значення її понять та право Держав, що домовляються, природу правопорушення, а також характер і ступінь тяжкості санкції, якій може бути піддана зацікавлена особа».

У відповідності до ст. 397 КК України, складом даного злочину є вчинення в будь-якій формі перешкод до здійснення правомірної діяльності захисника чи представника особи по наданню правової допомоги або порушення встановлених законом гарантій їх діяльності та професійної таємниці. Правомірною є така діяльність захисника чи представника особи з захисту особи в процесі досудового розслідування кримінальної справи чи її судового розгляду чи представлення її інтересів у суді, яка здійснюється у передбаченому законом порядку і не забороненими законом засобами.

Згідно ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Як вбачається із змісту скарги, під час здійснення обшуку помешкання ОСОБА_7 20.01.2015 року, який відбувався на підставі ухвали слідчого судді Костопільського районного суду, у адвоката ОСОБА_4 не було жодного передбаченого ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», документа, який би посвідчував його повноваження.

Крім того, у скарзі ОСОБА_4 зазначено, що при виконанні ухвали слідчого судді про обшук, працівниками міліції, було вчинено злочин передбачений ст. 364 КК України.

Статтею 236 КПК України встановлено порядок виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи.

Відповідно до даної статті для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені (частина 1 цієї статті). Слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку. Невиконання цих вимог тягне за собою передбачену законом відповідальність (частина 3 цієї статті).

Згідно ст. 364 КК України, складом даного злочину є зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з корисливих мотивів чи в інших особистих інтересах або в інтересах третіх осіб, використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом правам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб.

Враховуючи, що адвокатом ОСОБА_4 не було надано жодних документів, який би посвідчував його повноваження, працівники міліції мали право не допустити його до приміщення в якому проводилося виконання ухвали про проведення обшуку.

Крім того посилання адвоката ОСОБА_4 на те, що дії працівників міліції з приводу того, що ОСОБА_8 не випускали з квартири під час проведення обшуку є не законним, спростовуються ч.3 ст. 236 КПК України, відповідно до якої слідчий, прокурор має право заборонити будь-якій особі залишити місце обшуку до його закінчення та вчиняти будь-які дії, що заважають проведенню обшуку.

Встановлено, що скаржник ОСОБА_4 до прокурора Костопільського району ОСОБА_6 із заявою про вчинення кримінального правопорушення не звертався, його заява була перенаправлена до прокуратури Костопільського району як звернення громадян.

В той же час, аналізуючи заяву ОСОБА_4 подану на ім`я Генерального прокурора України ОСОБА_5 від 13.05.205 року, слідчий суддя приходить до висновку, що остання не містить в собі наявність фактичних обставин правопорушення, що дали б прокурору підстави для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та попередньо кваліфікувати дане кримінальне правопорушення, а тому Генеральною прокуратурою України і була заява пере направлена нижчестоящим органа як звернення.

На підставі вищевикладеного слідчий суддя, керуючись ст.214, 303, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_4 на бездіяльність прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддяОСОБА_1