№ провадження 11-кп/781/629/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 185 (81, 86-1, 140) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.06.2015 року. м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кіровограді кримінальне провадження №0000610 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Знам`янка Кіровоградської області, українця, громадянина України, не одруженого, з неповною середньою освітою, не працюючого, раніше судимого: 01.11.2007 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч.1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік; 28.03.2014 року Кіровським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до 1 року позбавлення волі, ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 24.06.2014 року звільнений від відбування покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , постійного місця проживання не має

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК Українита та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки міста Поронайськ Сахалінської області, Російської Федерації, громадянки України, не заміжньої, з середньою освітою, не працюючої, в силу ст. 89 КК України така, що не має судимості, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_3

засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця міста Южно-Сахалінськ Сахалінської області, Російської Федерації, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, інваліда третьої групи з дитинства по неврологічному захворюванню, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3

засуджено за ч.3 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України звільнено відбуття призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_9 .

Вироком суду ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 визнано винними та засуджено за те, що вони 25 січня 2015 року в світлу пору доби перебували біля будинку АДРЕСА_4 . В цей момент ОСОБА_6 побачив підвальне приміщення, яке примикало до вищевказаного будинку та у останнього виник умисел на таємне викрадення майна з даного підвального приміщення. Він запропонував ОСОБА_7 та ОСОБА_8 прийти вночі та проникнувши до підвалу вищевказаного будинку, викрасти цінності, які там зберігаються, на що останні добровільно погодилися, тим самим вступивши з ОСОБА_6 в злочинну змову. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна 25 січня 2015 року о 23.26 годині ОСОБА_6 разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_7 умисно, за попередньою змовою групою осіб, прийшли до будинку АДРЕСА_4 , де підійшовши до підвального приміщення, ОСОБА_6 та ОСОБА_8 почали розбирати стіну та дах. Після чого, ОСОБА_8 через утворений отвір в даху проник до підвального приміщення зазначеного будинку. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 , полегшуючи ОСОБА_8 можливість виносити викрадене майно на поверхню, розібрали дерев`яну конструкцію даху. Після чого ОСОБА_8 , впевнившись в тому, що їх ніхто не бачить, таємно викрав майна на загальну суму 10192,05 грн. Після чого ОСОБА_6 разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з місця скоєння злочину зникли, викраденим розпорядились на власний розсуд, чим спричинили громадянину ОСОБА_10 матеріальну шкоду на вказану суму.

В апеляційній скарзі прокурор, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції просить змінити вирок районного суду в частині відшкодування судових витрат та стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати на користь держави в розмірі 131,04 грн., з кожного. Свої вимоги обґрунтовує тим, що судові витрати в кримінальній справі покладаються на засуджених. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених. Таким чином, вважає, що вирок потребує зміни в частині стягнення з обвинувачених судових витрат на користь держави в рівних частках.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбачених ч.3 ст.185 КК України за викладених у вироку обставин, за який їх засуджено, ґрунтуються на зібраних по справі та досліджених в судовому засіданні доказах, які досліджені судом першої інстанції у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

При цьому районний суд дотримав вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинувачених та роз`яснив їм наслідки застосування такої норми закону, зокрема неможливість оскаржити такі обставини в апеляційному порядку, і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ст.404 ч.1 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, стосовно яких, відповідно до вимог ст.349 ч.3 КПК України докази не досліджувались.

За таких обставин районний суд обґрунтовано визнав ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, кваліфікувавши їх дії, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який не працює; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та повне відшкодування шкоди; обставини, що обтяжують покарання не встановлено, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_6 можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання.

Призначаючи міру покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченої, яка не працює; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та повне відшкодування шкоди; обставини, що обтяжують покарання не встановлено, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання.

Призначаючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, який є тяжким злочином; особу обвинуваченого, який не працює; на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, інвалід ІІІ групи; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття та повне відшкодування шкоди; обставини, що обтяжують покарання не встановлено, а тому обґрунтовано дійшов висновку, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства та призначив покарання, яке у даному випадку буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, та відповідатиме цілям покарання.

Разом з тим, слушними є доводи прокурора щодо зміни вироку в частині судових витрат.

Так, на підставі п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Згідно з вимогами п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 07.07.1995 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», судові витрати в кримінальній справі покладаються на засуджених. У справі, в якій засуджено декілька осіб, судові витрати мають визначатися в певних частках з урахуванням ступеня вини та майнового стану кожного із засуджених.

Таким чином, колегія суддів погоджується з доводами прокурора і вважає за необхідне змінити резолютивну частину вироку Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.04.2015 в частині відшкодування судових витрат та стягнути в рівних частках з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати на користь держави в розмірі 131,04 грн., з кожного.

Будь-яких інших порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли обов`язкове скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині відшкодування судових витрат змінити.

Стягнути з обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 судові витрати на користь держави в розмірі 131,04 грн., з кожного.

В решті вирок суду залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді: (підписи)
Згідно з оригіналом
Суддя Апеляційного суду
Кіровоградської області ОСОБА_2