Справа № 703/650/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

розглянувши в підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт № 0000005 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Васильків, Київської області, українця, громадянина України, одруженого, військовослужбовця, з вищою освітою, на утриманні має 2 неповнолітніх дітей жителя АДРЕСА_1 , несудимого,

у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 410 КК України, з угодою про визнання винуватості укладеною 04 лютого 2015 року, -

встановив:

Обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 який обвинувачується у вчиненні злочинів, що передбачені ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 410 КК України із угодою про визнання винуватості надійшов від прокурора Військової прокуратури Черкаського гарнізону Центрального регіону України до суду 05 лютого 2015 року.

Ухвалою суду від 09 лютого 2015 року по вказаному обвинувальному акту було призначено підготовче судове засідання.

Проаналізувавши умови укладеної сторонами провадження угоди про визнання винуватості суд вважає що вона не може бути затверджена судом, а кримінальне провадження має бути повернуте прокурору для продовження досудового розслідування виходячи з наступного.

Згідно з ст.. 474 КПК України суд перед ухваленням рішення про затвердження угоди має перевірити її на відповідність вимогам КПК України і відмовляє у затвердженні угоди якщо її умови не відповідають інтересам суспільства.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у своєму інформаційному листі від 15 жовтня 2012 року «Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод» вказує що при перевірці угоди на відповідність діючому законодавству у разі узгодження сторонами кримінального провадження із застосуванням ст..69 КК України покарання яке за своїм видом і та розміром не відповідає характеру тяжкості вчиненого діяння та особі винного суд має визнати умови цієї угоди такими що не відповідають інтересам суспільства, відмовити у її затвердженні та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування якщо угоди було досягнуто під час досудового розслідування.

Під час підготовчого судового засідання суд, перевіряючи відповідність угоди вимогам КПК України та відповідність інтересам суспільства встановив що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів серед яких тяжкий, відповідальність за який передбачена ч.2 ст.410 КК України санкція якої передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. При цьому сторони, погоджуючи призначення покарання, узгодили застосування ст..69 КК України про призначення покарання нижчого від найнижчої межі вказаної в санкції ч.2 ст. 410 КК України, - 2 роки позбавлення волі. На підставі ст..70 КК України узгодили 2 роки позбавлення волі, а потім на підставі ст..58 КК України - заміну цього покарання на службове обмеження для військовослужбовців на той самий строк тобто 2 роки з проведенням відрахування із суми його грошового забезпечення в дохід держави 20 відсотків. Тим самим фактично узгодили покарання яке за своїм розміром не відповідає характеру , тяжкості вчинених діянь та особі винного який будучи військовою посадовою особою Збройних Сил України обвинувачується у викраденні державного майна на суму 199045 гривень 68 копійок у поєднанні із складанням і видачею завідомо неправдивих офіційних документів (ч.1ст.366 УКК України). Тому суд має визнати умови цієї угоди такими що не відповідають інтересам суспільства та відмовити у її затвердженні. Крім того сторони не обгрунтувавши, погодили не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю що передбачене санкцією ч.1 ст.366 КК України як обов`язкове , що не відповідає інтересам суспільства вимогам Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції» щодо попередження вчинення особою інших злочинів, не врахували характер вчинених злочинів.

Тому така угода не може бути затверджена судом як така що порушує вимоги ч.7 ст.474 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 291, 314-315, 372,474 КПК України,

ухвалив:

У затвердженні угоди про визнання винуватості укладеної заступником військового прокурора Черкаського гарнізону ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 4 лютого 2015 року у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст.366, ч.2 ст.410 КК України відмовити.

Кримінальне провадження № 0000005 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочинів передбачених ч.1 ст. 366, ч.2 ст. 410 КК України повернути Військовому прокурору Черкаського гарнізону для продовження досудового розслідування

Запобіжний захід ОСОБА_4 залишити дотеперішній особисте зобов`язання.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1