Справа № Провадження №11-331/12 11/1090/1472/12 Головуючий у І інстанціїСаган
Категорія42Доповідач у 2 інстанції Колокольникова
УХВАЛА

Іменем України

29 березня 2012 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області в складі :

Головуючого-судді - Шроля В.Р.

суддів - Колокольнікової Н.М., Авраменка М.Г.

прокурора - Тарасюк Т.В.

захисника - ОСОБА_1

представника потерпілого - ОСОБА_2

потерпілого - ОСОБА_3, ОСОБА_4

засудженого - ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями засудженого ОСОБА_5, прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції на вирок Бориспільського районного суду Київської області від 23 грудня 2011 року щодо

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, на утриманні знаходиться неповнолітня дитина - син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, військовозобов»язанного, приватного підприємця, раніше не судимого,

- засудженого за ч. 2 ст. 286 КК України - 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь:

-НДЕКЦ МВС України 750, 72 грн. за експертні роботи.

Вироком вирішено питання щодо речових доказів.

Згідно вироку, 29.11.2009 року близько 21.00 год., ОСОБА_7, керуючи власним технічно справним автомобілем марки "Мерседес-200 С", державний номер НОМЕР_1, що йому належить на праві приватної власності та перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, рухаючись зі швидкістю більше 100 км/год. по автошляху Бортничі - Рогозів Бориспільського району Київської області в напрямку з с. Ревного до с. Мартусівки, на заокругленні дороги ліворуч, грубо порушив ОСОБА_8 дорожнього руху України /далі ПДР/, не вибрав безпечну швидкість та не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та безпечність не впорався з керуванням автомобіля, виїхав за межі проїздної частини дороги на праве узбіччя, де допустив зїзд даного автомобіля в кювет, від чого відбулось його перекидання, в наслідок чого пасажир ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а пасажир ОСОБА_9 загинув на місці пригоди. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення ОСОБА_8 дорожнього руху засудженим , а саме : -п. 1.3 ПДР - де зазначено, що учасники дорожнього руху зобовязані знати й неухильно виконувати вимоги цих ОСОБА_8, а також бути взаємовічливими; -п. 1.5 ПДР - про те, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровлю громадян, завдавати матеріальних збитків; -п. 2.3 б ПДР- згідно якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов'язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну; -п.2.9 а ПДР- згідно якого водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного спяніння або перебувати під впливом наркотичних чи токсичних речовин; -п. 12.1 ПДР - де вказано, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. Вказані порушення ОСОБА_8 дорожнього руху водієм ОСОБА_5І, знаходиться в прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і спричиненими наслідками, де пасажир автомобіля - потерпілий ОСОБА_3, який знаходився на задньому сидінні отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, середньої та тяжкі тілесні ушкодження. Пасажир автомобіля - потерпілий ОСОБА_9, який знаходився на передньому пасажирському сидінні отримав легкі та тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

В апеляції засуджений ОСОБА_7 просить вирок суду змінити та застосувати до нього Закон України «Про амністію»від 08.07.2011 року, а також, на підставі ст. 6 п. 4 КПК України, закрити порушену кримінальну справу за ч.2 ст. 286 КК України, оскільки на його утриманні перебуває малолітній син ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4, злочин, який йому інкримінується, відноситься до категорії тяжких, вчинених з необережності. Твердження про те, що він перебував в стані алкогольного спяніння, є надуманим, не ґрунтується на фактичних даних, зібраних в матеріалах справи і не відповідає дійсності.

Крім того, вважає, що судом не виконанні вимоги Апеляційного суду Київської області, а саме : не встановлено причинний зв'язок між порушенням правил дорожнього руху і наслідками, що настали; не проведено передбачену ст. 194 КПК України слідчу дію відтворення обстановки та обставин подій, внаслідок чого залишились незясованими обставини, які могли мати значення для правильного рішення у справі, в тому числі і при проведенні комплексної автотехнічної судово медичної експертизи.

В апеляції прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, не оспорюючи в частині доведеності вини засудженого, просить вирок суду скасувати у звязку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості злочину, особі засудженого внаслідок мякості та постановити новий вирок, яким призначити покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 286 КК України 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 роки.

Вказує, що протягом досудового слідства та судового розгляду ОСОБА_7 вину в інкримінованому злочині не визнавав, з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин давав неправдиві показання про те, що виїзд автомобіля за межі проїжджої частини стався внаслідок умисних дій потерпілого ОСОБА_9, який сам потягнув рульове колесо /т.2 а.с. 106/, але ці покази спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_3 /т. 2 а.с. 110-110зворот/.

Вказує, що ОСОБА_7 заперечував вживання ним алкогольних напоїв перед вчиненням дорожньо транспортної пригоди /т.2 а.с. 107-108зворот/, хоча цей факт підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 /т.2 а.с. 114-115 зворот/, ОСОБА_12 /т.2 а.с. 116-117/, ОСОБА_13 /т.2 а.с. 116-117/, потерпілого ОСОБА_3 /т.2 а.с. 111/.

В доповненнях до апеляції прокурор просить вирок суду скасувати та повернути справу на новий судовий розгляд, оскільки висновок суду про те, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_3 про відшкодування заподіяних злочином збитків не випливає з предявленого обвинувачення, тому залишив його без розгляду, не відповідає ст. 28 КПК України, оскільки потерпілому ОСОБА_3 внаслідок ДТП заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, в результаті чого він зазнав матеріальних та моральних збитків.

В запереченнях захисник ОСОБА_1 в інтересах засудженого просить апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без розгляду, а в разі прийняття апеляції до провадження та розгляду по суті - залишити без задоволення, оскільки твердження прокурора, що ОСОБА_7 не визнав вину в інкримінованому йому злочинові з метою уникнення кримінальної відповідальності і давав неправдиві показання, є надуманими, не відповідають дійсності і не ґрунтуються на матеріалах кримінальної справи. В ході досудового слідства та судового розгляду, окрім припущень свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, а також потерпілого ОСОБА_3 не зібрано фактичних доказів того, що ОСОБА_7І перебував в стані алкогольного спяніння, оскільки в матеріалах справи відсутня будь-яка медична довідка про освідування ОСОБА_5 на стан алкогольного спяніння.

Вказує, що в медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 7548 з Київської міської лікарні № 7, куди його було доставлено після ДТП не зазначено, що він перебував в стані алкогольного спяніння, а також в ході досудового слідства та судового розгляду він наполягав на тому, що перебував за кермом свого автомобіля, будучи тверезим, крім того, не допитано лікарів з Київської міської клінічної лікарні № 7.

Також, ОСОБА_7 частково визнав свою вину і вчинення вказаного злочину стало великою помилкою в його житті, в чому він в черговий раз кається, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, що підтверджується наявними характеристиками, вжив всіх заходів з метою відшкодування потерпілим шкоди, завданої злочином, але потерпілі категорично відмовились від чисельних пропозицій ОСОБА_5

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляцію з доповненнями та заперечував проти задоволення апеляції засудженого, потерпілих ОСОБА_9, ОСОБА_3, представника потерпілих ОСОБА_14, які просили вирок суду залишити в силі, апеляції прокурора та засудженого - без задоволення, захисника ОСОБА_1 та засудженого ОСОБА_5, які підтримали свою апеляцію та просили застосувати ЗУ «Про амністію», перевіривши матеріали кримінальної справи та доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню, апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню виходячи із наступних підстав.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого злочину доведена сукупністю наведених у вироку та досліджених у судовому засіданні доказів, а саме : частково показами самого засудженого, який свою вину визнав частково та показав, що 29.11.2009 року він з друзями, в т.ч. і з потерпілими, після повернення з полювання, вечеряли. Інші вживали спиртні напої, але він в той день спиртних напоїв, крім півпляшки пива, не вживав. Коли потемніло, потерпілий ОСОБА_9 попросив його підвезти додому в с. Мартусівка на автомобілі, на що він погодився. Під час руху автомобіля потерпілий ОСОБА_9 знаходився на передньому пасажирському сидінні, а ОСОБА_3 - на задньому. Назустріч рухався мікроавтобус, який виїхав на його смугу руху, від чого він прийняв вправо та з'їхав на обочину двома колесами. В цей час потерпілий ОСОБА_9 схопив його за руку, яка тримала кермо. Чи заважали вказані дії потерпілого, вирівняти автомобіль стверджувати не може. Потім відчув удар в автомобіль, від чого його повело в сторону і відбулося зіткнення з деревом. Причиною ДТП вважає факт виїзду зустрічного автомобіля на його смугу його руху з перевищенням швидкості та неможливість повернути кермо тому, що за руку тримав потерпілий. Коли він опритомнів, виявив себе лежачим біля автомобіля. По мобільному телефону викликав кума та попросив відвезти його додому, що той і зробив.

Не дивлячись на те, що засуджений, вину свою визнав частково його вина у скоєнні інкримінованого злочину підтверджується:

- показами потерпілого ОСОБА_3 про те, що 29.11.2009 року ввечері він розпивав спиртне разом з іншими особами, в т.ч. з потерпілим ОСОБА_9 та засудженим ОСОБА_7, який із спиртного пив коньяк. Після розпиття спиртного вирішили поїхати в с. Мартусівку. Засуджений був за кермом в стані алкогольного сп'яніння. На заокруглені дороги зустрічного транспорту не було. Автомобіль рухався на великий швидкості. Він побачив, що засуджений не справляється з керуванням і автомобіль не може ввійти в поворот. При цьому за руку засудженого ніхто не тримав. Відчув, що автомобіль рухається по обочині, далі втратив свідомість і прийшов до тями вже зверху на автомобілі, який був перевернутий;

Аналогічні покази дав ОСОБА_3 в ході очної ставки між ним та засудженим /а.с. 126- 130/;

- потерпілого ОСОБА_4 про те, що коли після 21-00 год. він приїхав на місце ДТП, потерпілого ОСОБА_3 та засудженого вже не було. Бачив збитий бетонний стовпчик та перевернутий автомобіль, в якому знаходився його син ОСОБА_9, який був мертвим. Сина хотіли витягнути з автомобіля, але не могли тому, що його зажало. Збитки йому не відшкодували;

- показами свідка ОСОБА_15 про те, що в той вечір проїжджав біля місця ДТП. Бачив, що автомобіль лежав на даху. Поряд з автомобілем лежала людина, на задньому та передньому пасажирському сидіннях було ще двоє чоловіків;

- показами свідків ОСОБА_16 ОСОБА_17, які підтвердили, що 29.11.2009р. на дорозі бачили автомобіль засудженого в перевернутому стані. Засуджений лежав біля автомобіля, всередині знаходились потерпілі, ОСОБА_9 - на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_3 - на задньому;

-показами свідка ОСОБА_11 про те, що 29.11.2010р. він разом з засудженим та іншими особами перебував на полюванні, а потім в недобудованому магазині, який належить засудженому вживали спиртні напої. При цьому, засуджений сам вжив пляшку коньяку;

- свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13, дали аналогічні покази показам свідка ОСОБА_11, додавши при цьому, що на полюванні засуджений з потерпілим ОСОБА_9 випили невелику пляшку коньяку, а в магазині всі також пили пиво;

- показами свідка ОСОБА_18 про те, що в той вечір він випадково опинився на місці ДТП. Бачив перевернутий автомобіль, поряд засудженого та потерпілих всередині автомобіля. На прохання засудженого він повіз останнього до нього додому, після чого той попросив його повернутись на місце ДТП, повідомивши, що він з батьками поїде в лікарню;

- показами свідка ОСОБА_19, який дав аналогічні покази, оскільки приїхав на місце ДТП разом з ОСОБА_18

Покази вищенаведених потерпілих та свідків суд обґрунтовано поклав в основу обвинувального вироку, оскільки вони взаємоузгоджуються як між собою, так і з об»єктивними доказами по справі, а саме :

- даними протоколів огляду місця події з схемою та фототаблицями, за якими оглянута ділянка дороги з ознаками ДТП, сліди виїзду автомобіля за межі смуг руху та оглянуто потерпілого ОСОБА_9 /а. с. 11-34/, даними протоколів огляду автомобіля, в ході якого була вилучена подушка безпеки /а.с. 35-42/, даними постанови про приєднання автомобіля та подушки безпеки до справи в якості речових доказів /а.с. 46/, даними довідок Бориспільської лікарні та Київської клінічної лікарні № 1 від 29.11.2009р. та від 16.12.2009р. про наявність у потерпілого ОСОБА_3 тілесних ушкоджень /а.с. 51,52/, даними копії свідоцтва про смерть ОСОБА_9М./а.с. 55,56/, даними висновків судово-медичних експертиз № 8 д від 28.01.2010р. та 334/263 від 22.12.2009р., за якими відповідно у потерпілих ОСОБА_3 і ОСОБА_9 виявлені тілесні ушкодження, які могли утворитись при вищевказаних обставинах та від яких настала смерть останнього /а.с. 150-158/, даними відповідно акту судово - медичного дослідження трупа ОСОБА_9 № 263 від 22.12.2009р. /а.с. 159/, даними висновку авто технічної експертизи № 84 А від 11.02.2010р. за яким автомобіль засудженого перед ДТП знаходився в справному стані /а.с. 169,179/, даними витягу з бази даних ДАІ Київської області про реєстрацію вищевказаного автомобіля, власником якого є засуджений /а.с.43/, даними висновку комплексної судово- медичної та автотехнічної експертизи № 17 к від 17.02.2010р., відповідно до якого потерпілий ОСОБА_9 під час вчинення ДТП найбільш вірогідно перебував на передньому пасажирському сидінні автомобіля. Дані про те, що останній в цей же час руками тримав руку особи, яка тримала кермо автомобіля, відсутні /а.с. 187-189/, речовими та іншими дослідженими судом доказами, яким судом дана належна оцінка та вірно кваліфіковані дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи засудженого, що судом не виконанні вимоги Апеляційного суду Київської області, а саме : не встановлено причинний зв'язок між порушенням правил дорожнього руху і наслідками, що настали; не проведено передбачену ст. 194 КПК України слідчу дію відтворення обстановки та обставин подій, внаслідок чого залишились незясованими обставини, які могли мати значення для правильного рішення у справі, в тому числі і при проведенні комплексної автотехнічної судово медичної експертизи, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними матеріалами справи.

Судом першої інстанції достовірно та вмотивовано встановлено, що порушення засудженим ОСОБА_8 дорожнього руху України, а саме : -п. 1.3, 1.5, 2.3 б, 2.9 а, 12.1 ПДР знаходиться в прямому причинному зв'язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і спричиненими наслідками, де пасажир автомобіля - потерпілий ОСОБА_3 отримав легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, середньої та тяжкі тілесні ушкодження. Пасажир автомобіля - потерпілий ОСОБА_9 отримав легкі та тяжкі тілесні ушкодження, від яких настала його смерть.

Довід засудженого про те, що він не перебував в стані алкогольного спяніння, є надуманим, не ґрунтується на фактичних даних, зібраних в матеріалах справи і не відповідає дійсності, оскільки факт перебування засудженого в стані алкогольного спяніння достовірно встановлений судом першої інстанції, а саме: підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11 /т.2 а.с. 114-115 зворот/ про те, що засуджений сам вжив пляшку коньяку, ОСОБА_12 /т.2 а.с. 116-117/, який дав аналогічні покази свідка ОСОБА_11 додавши при цьому, що на полюванні засуджений з потерпілим ОСОБА_9 випили невелику пляшку коньяку, а в магазинні всі також пили пиво, ОСОБА_13 /т.2 а.с. 116-117/, який дав аналогічні покази ОСОБА_12, потерпілого ОСОБА_3 /т.2 а.с. 111/, про те, що 29.11.2009 року ввечері він розпивав спиртне разом з іншими особами, в тому числі з потерпілим ОСОБА_9 та засудженим ОСОБА_7, останній із спиртного пив коньяк, які вмотивовано визнано достовірними.

Твердження захисту про те, що в медичній картці стаціонарного хворого ОСОБА_5 № 7548 з Київської міської лікарні № 7, куди його було доставлено після ДТП не зазначено, що він перебував в стані алкогольного спяніння, надумане, оскільки відповідного обстеження на предмет наявності чи відсутності алкогольного сп»яніння хворого ОСОБА_5 в лікарні не проводилось.

Відповідно до ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. При цьому, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні засудженому покарання суд в достатній мірі врахував тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який частково визнав свою вину, раніше не судимий, займається суспільно корисною працею, по місцю проживання характеризується позитивно та має на утриманні сина ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_4. Також, апеляційний суд враховує думку потерпілих з приводу міри покарання та те, що засуджений до цього часу шкоду обом потерпілим не відшкодував.

Обставин, що помякшують покарання засудженого судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання засудженого, суд першої інстанції обґрунтовано визнав вчинення злочину в стані алкогольного спяніння та тяжкі наслідки, заподіяні злочином.

Враховуючи вищенаведене, судом першої інстанції ОСОБА_5 призначено покарання, що відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є домірним скоєному та достатнім для виправлення засудженого.

Підстав для застосування Закону України «Про амністію»від 08.07.2011 року, колегія судів не знаходить, оскільки на момент вчинення злочину ОСОБА_7 керував транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, отже відповідно до п. «з»ч.1 ст. 7 ЗУ «Про амністію»від 08.07.2011 року він не може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст.1 цього Закону.

Істотних порушень вимог кримінального та кримінально-процесуального закону, які б могли вплинути на прийняте рішення, підстав для скасування вироку чи направлення справи на додаткове розслідування, апеляційний суд не вбачає.

Колегія суддів вважає, що вирок в частині цивільного позову підлягає скасуванню з поверненням справи на новий судовий розгляд в порядку цивільного судочинства, оскільки висновок суду про те, що цивільний позов, який знаходиться в матеріалах справи підлягає залишенню без розгляду, так як він не випливає з предявленого обвинувачення є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону.

В решті вирок суду є законним, вмотивованим та обґрунтованим,

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Київської області, -

У х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції задовольнити частково, засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бориспільського районного суду Київської області від 23 грудня 2011 року щодо ОСОБА_5 в частині цивільного позову скасувати, справу в цій частині направити на новий судовий розгляд до того ж суду в іншому складі в порядку цивільного судочинства.

В решті вирок суду - залишити без зміни.

Головуючий

Судді