Дата документу Справа № 243/9/14
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/778/455/15
Єдиний унікальний № 243/9/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 309 ч. 3 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, дистанційно в режимі відеоконференції, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003526, за апеляційними скаргами прокурора, який брав участь у провадженні, та обвинуваченого ОСОБА_7 , на вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, українця, громадянина України, не працюючого, з середньою освітою, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 29.09.2003 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 185 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, 26.08.2005 року звільнений за відбуттям покарання;

- 05.03.2007 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту, 05.04.2007 року звільнений за відбуттям покарання;

- 27.11.2008 року Бузьким районним судом Львівської області за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі, 05.03.2010 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 10 днів;

- 28.10.2010 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч. 2, ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 11.07.2011 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч. 2, ст. 70 ч. 4 КК України до 2 років 5 місяців позбавлення волі, 23.08.2013 року звільнений за відбуттям покарання;

- 19.03.2014 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України до вказаного покарання частково приєднане покарання, призначене за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2014 року, і остаточно до відбуття призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

До набуття вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишено у виді тримання під вартою. Строк відбування покарання ухвалено обчислювати з 28 вересня 2014 року.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 20.09.2014 року приблизно о 12 годині, ОСОБА_7 , знаходився на земельній ділянці, що розташована у дворі будинку АДРЕСА_1 , де зірвав кущі рослини роду конопель, які раніше особисто висадив, з метою подальшого вирощування та вживання.

Маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, не маючи відповідного дозволу, в порушення вимог Закону України Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори від 15 лютого 1995 року, діючи умисно, незаконно зірвав гілки коноплі, і переніс їх до місця свого мешкання, чим незаконно придбав та почав зберігати особливо небезпечний наркотичний засіб - каннабіс, загальною масою 6868 г. (в перерахунку на суху речовину загальною масою 5004 г.) для власного вживання без мети збуту.

28.09.2014 року, в період часу з 04 год. до 05 год., в ході проведення огляду домоволодіння АДРЕСА_1 , де мешкає ОСОБА_7 , у будинку, на горищі було виявлено і вилучено речовину рослинного походження в грубо подрібненому вигляді загальною масою 6868 г. (в перерахунку на суху речовину загальною масою 5004 г.), яка є особливо небезпечним наркотичним засобом - каннабісом, який ОСОБА_7 повторно, незаконно придбав і зберігав за місцем свого мешкання для особистого вживання, без мети збуту. Маса виявленого наркотичного засобу, згідно з наказу МОЗ № 634 від 29.07.2010 року, відноситься до особливо великого розміру.

В апеляційних скаргах:

- прокурор, який брав участь у провадженні, посилаючись на незаконність вироку через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність зазначає, що призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не врахував, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у даному провадженні вже після постановлення стосовно нього попереднього вироку 19.03.2014 року, а тому безпідставно застосував норми ч. 4 ст. 70 КК України, замість ч. 1 ст. 71 КК України.

Внаслідок цього просить вирок суду першої інстанції змінити та зазначити, що до призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 309 КК України, згідно до ч. 1 ст. 71 КК України необхідно частково приєднати невідбуте покарання за попереднім вироком від 19.03.2014 року, остаточно визначивши обвинуваченому покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- обвинувачений ОСОБА_7 просить врахувати наявність у нього батьків похилого віку, які є інвалідами і потребують його допомоги, зокрема і по відновленню житла зруйнованого внаслідок АТО, та застосувати до нього ст. 69 КК України.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора та обвинуваченого, зокрема в останньому слові, які підтримали апеляційні скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 і прокурора, який брав участь у провадженні, підлягають задоволенню, а вирок зміні в частині призначеного покарання з огляду на наступне.

Оскільки в апеляційних скаргах не оскаржуються висновки суду першої інстанції щодо доведеності винуватості і кваліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів, відповідно до вимог ст. 404 КПК України не досліджує і не перевіряє вирок суду першої інстанції в зазначеній частині.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_7 за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 ч. 3 КК України, всупереч положенням ст. 66 ч. 2 КК України, не визнав обставинами, що пом`якшують покарання той факт, що у ОСОБА_7 є батьки похилого віку, які потребують піклування, про що в матеріалах провадження є відомості в анкеті арештованого на а.п. 51, а також у акті обстеження умов проживання ОСОБА_8 , 1931 року народження та ОСОБА_9 , 1936 року народження, що наданий суду апеляційної інстанції. Оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 визнав себе винуватим у повному обсязі та щиросердно покаявся у вчиненому злочині, колегія суддів вважає, що наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, значно знижує ступінь тяжкості і суспільної небезпеки скоєного злочину і є підставою до застосування положень ст. 69 КК України, тобто призначення ОСОБА_7 покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті обвинувачення. Колегія суддів приходить висновку, що з урахуванням зазначених обставин доцільно зменшити строк покарання, призначеного ОСОБА_7 за ст. 309 ч. 3 КК України до трьох років позбавлення волі.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що доводи скарги прокурора також підлягають задоволення, оскільки суд першої інстанції при призначенні покарання за сукупністю злочинів, помилково послався на необхідність застосування ст. 70 ч. 4 КК України. Оскільки ОСОБА_7 був засуджений 19.03.2014 року Слов`янським міськрайонним судом за ст. 309 ч. 2 КК України, а дії, за які останній засуджений вироком від 11 грудня 2014 року, вчинив з 20 до 28 серпня 2014 року, йому належить обрати остаточне покарання за правилами ст. 71 КК України, про що йдеться у скарзі прокурора.

Оскільки прокурор, що подав апеляційну скаргу зазначив лише на незастосування закону, який підлягає застосуванню і не висловлювався щодо суворості чи м`якості призначеного покарання, колегія суддів задовольняє його доводи в повному обсязі і на підставі ст. 71 КК України призначає остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

Керуючись ст. ст. 336, 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у провадженні, задовольнити;

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11 грудня 2014 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 змінити, на підставі ст. 69 КК України знизити термін покарання у виді позбавлення волі, призначеного ОСОБА_7 за ст. 309 ч. 3 КК України, до трьох років.

На підставі ст. 71 КК України з урахуванням вироку Слов`янського міськрайонного суду від 19.03.2014 року призначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, в той самий строк, - з моменту отримання копії судового рішення.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3