Сколівський районний суд Львівської області
ВИРОК
іменем України

Справа № 453/1631/14-к

№ провадження 1-кп/453/3/15

02.06.2015 року м. Сколе

Сколівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000230 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого директором ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство», одруженого, несудимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , обіймаючи посаду директора ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство», що розташоване у с. Тухля Сколівського району Львівської області, будучи службовою особою, наділеною організаційно-розпорядчими функціями та повноваженнями щодо прийняття на роботу, умисно, порушуючи вимоги ст. 43 Конституції України, ст. ст. 24, 94, 115, 253 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про оплату праці» з жовтня 2013 року по квітень 2014 року не оформив трудові відносини з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , чим вчинив грубе порушення законодавства про працю, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 172 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України не визнав та пояснив, що обіймає посаду директора ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство». Потерпілим, які виконували роботи на підприємстві він одразу повідомляв про те, що офіційне оформлення трудових відносин можливе лише у разі запуску виробництва, до цього часу вони виконуватимуть підготовчі роботи, за що будуть отримувати кошти за фактично виконану роботу та фактично відпрацьований робочий час.

Однак, винуватість ОСОБА_4 у грубому порушені законодавства про працю ґрунтується на наступних доказах.

Показами потерпілого ОСОБА_9 , котрий у судовому засіданні показав, що з середини грудня 2013 року він працював різноробочим в цеху на підприємстві, директором якого був ОСОБА_4 , котрий приїжджав на роботу декілька раз в тиждень. За його відсутності роботою керував ОСОБА_13 , який визначав обсяг робіт, вів облік робочого часу, виплачував заробітну плату йому та іншим працівникам з грошових коштів, які передавав ОСОБА_4 . Зазначив, що трудові відносини з підприємством він не оформляв, на даний час існує по заробітній платі заборгованість, яка частково була погашена ОСОБА_4 після відкриття даного кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що працював на підприємстві ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство» у с. Тухля Сколівського району Львівської області з грудня 2013 року. Директором вказаного підприємства був ОСОБА_4 , безпосередньо роботою цеху керував ОСОБА_13 , який також виплачував заробітну плату йому та іншим працівникам. Декілька разів заробітну плату виплачував сам ОСОБА_4 . Вказав, що трудові відносини з підприємством у визначеному трудовим законодавством порядку не були оформлені.

Потерпілий ОСОБА_10 у судовому засіданні показав, що з 18 листопада 2013 року він працював оператором пресувального станка на підприємстві ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство» у с. Тухля Сколівського району Львівської області, директором якого був ОСОБА_4 , котрий і приймав його на роботу, проте, трудові відносини не були оформлені відповідно до вимог трудового законодавства. При цьому ОСОБА_4 обіцяв офіційне працевлаштування у разі запуску виробництва паливних брикетів. Вказав, що заробітну плату працівникам виплачував сам ОСОБА_4 , за його відсутності ОСОБА_13 , котрий виконував обов`язки начальника цеху. Зазначив, що заборгованість по заробітній платі була йому виплачена ОСОБА_4 після відкриття кримінального провадження у даній справі.

Потерпілий ОСОБА_12 під час судового розгляду справи показав, що з грудня 2013 року працював у цеху Тухлянського лісопромислового підприємства без офіційного оформлення на роботі. Директором даного підприємства був ОСОБА_4 , майстром цеху рахувався ОСОБА_13 , заробітну плату отримував безпосередньо від ОСОБА_4 , котрий обіцяв офіційне працевлаштування у разі запуску виробництва. Вказав, що його заборгованість по заробітній платі становить близько 4000 гривень.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що два місяці працював в цеху лісопромислового підприємства, директором якого був ОСОБА_4 . За відсутності ОСОБА_4 роботою керував ОСОБА_13 , який визначав обсяг робіт, вів облік робочого часу. Зазначив, що трудові відносини з підприємством він не оформляв, перестав виходити на роботу, коли перестали виплачувати кошти, заборгованість по заробітній платі становить 500 гривень.

ОСОБА_6 , котрий був допитаний як потерпілий, під час судового розгляду справи показав, що працював кочегаром в цеху лісопромислового підприємства, директором якого був ОСОБА_4 , за відсутності якого роботою цеху керував ОСОБА_13 , відомий йому як майстер. Вказав, що умови прийому на роботу він безпосередньо обговорював з ОСОБА_4 , котрий обіцяв офіційне оформлення на роботу після запуску виробництва паливних брикетів. Кошти на виплату заробітної плати, заборгованість з якої становить приблизно 4000 гривень, видавав ОСОБА_13 ОСОБА_4 .

Потерпілий ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що з січня 2014 року працював в цеху лісопромислового підприємства у с. Тухля Сколівського району Львівської області електриком. На роботу його запросив ОСОБА_13 , котрий повідомив йому, що директором даного підприємства є ОСОБА_4 , який виплачував заробітну плату відповідно до відомостей про вихід на роботу, наданих йому ОСОБА_13 . Вказав, що трудові відносини з підприємством у визначеному трудовим законодавством порядку не були оформлені. Зазначив, що існує заборгованість по заробітній платі.

Потерпілий ОСОБА_13 у судовому засіданні показав, що у жовтні 2013 року ОСОБА_4 , котрий був директором ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство» у с. Тухля Сколівського району Львівської області, запропонував йому роботу майстра цеху по виробництву паливних брикетів. Саме з ОСОБА_4 він обумовив умови праці та свої обов`язки, в які входило підбір робітників та організація робіт, пов`язаних з запуском виробництва, всі свої дії він погоджував з ОСОБА_4 . Вказав, що оклади працівників встановлював безпосередньо ОСОБА_4 , саме він надавав кошти на оплату заробітної плати, які видавав він, ОСОБА_13 , в присутності директора, про що працівники розписувались. Вказав, що його трудові відносини не були оформлені відповідно до вимог трудового законодавства. Перестав виходити на роботу в цех, коли почався простій у виробництві, яке так і не запрацювало у повному обсязі через часті поломки обладнання. Заборгованість по його заробітній платі становить приблизно 3000 гривень.

Свідок ОСОБА_14 судовому засіданні показала, що нею за постановою слідчого Сколівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області було проведено перевірку дотримання вимог законодавства про працю у ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство» у с. Тухля Сколівського району Львівської області, під час якої було виявлено, що на вказаному підприємстві має місце неофіційне працевлаштування робітників, відсутні накази про прийняття на роботу, табелі обліку робочого часу, відсутні відомості щодо нарахування заробітної плати та її виплати, про що було складено акт, директору ОСОБА_4 внесено припис на усунення порушень.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 у судовому засіданні показали, що офіційно працювали на лісопромисловому підприємстві, директором якого був ОСОБА_4 , в цеху безпосередньо керував ОСОБА_13 , який рахувався майстром цеху.

Із наказу по ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство» №1-к від 01 березня 2011 року вбачається, що ОСОБА_4 з 01 березня 2011 року приступив до виконання обов`язків директора ТзДВ «Тухлянське лісопромислове підприємство»

Невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України суд розцінює як позицію захисту, обрану ним з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Його покази спростовуються поясненнями потерпілих, свідків та іншими матеріалами справи, які перевірені в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження.

На підставі вищенаведеного, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження, прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчинені ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 172 КК України, як грубе порушення законодавства про працю.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінальних правопорушення, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення невеликої тяжкості.

За місцем проживання характеризується задовільно.

Розглядаючи кримінальне провадження в межах пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, з урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового слідства в сукупності з поясненнями обвинуваченого з урахуванням його поведінки під час та після вчинення кримінального правопорушення, суд переконаний, що для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання підсудному слід призначити покарання у виді штрафу, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення підсудним нових злочинів.
Речових доказів по справі немає.

Цивільний позов не заявлений.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальних витрат по справі немає.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 680 гривень.
Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити засудженому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, або з моменту вручення копії вироку засудженому, який перебуває під вартою через Сколівський районний суд Львівської області.

Суддя