справа №4-4/2009
провадження №1-о/176/1/15
УХВАЛА
Іменем України
04 червня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої - судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовті Води заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами,-

за участю прокурора прокуратури м. Жовті Води Дніпропетровської області Сопільника А.Г., заявника ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ:
15.01.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, яку у подальшому доповнив.

Заява мотивована тим, що постановою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 20.01.2009 року скаргу на постанову про порушення відносно ОСОБА_1 кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст.391 КК України залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05.02.2009 року постанова суду від 20.01.2009 року залишена без змін.

05 січня 2015 року заявник отримав висновок №4052-14 судової почеркознавчої експертизи від 24 грудня 2014 року, яким встановлено, що на постанові від 23 вересня 2008 року про перевід до ПКТ засудженого ОСОБА_1 підпис і дата 23.09. виконані не ОСОБА_1 , а імітований його підпис. Зазначений висновок експерта не був відомий суду на час постановлення постанови від 20 січня 2009 року, але мав суттєво вплинути на висновок суду, а тому є нововиявленою обставиною, за якою рішення суду постанова суду від 20 січня 2009 року має бути переглянута.

Під час розгляду його скарги на постанову про порушення кримінальної справи, 20 січня 2009 року, суд відмовився визнавати факт підробки його підпису на постанові від 23 вересня 2008 року.

Заявник вважає, що факт підробки його підпису на постанові від 23 вересня 2008 року має суттєве значення для визнання безпідставним порушення щодо нього кримінальної справи за ст.391 КК України. На його думку, постанова від 23 вересня 2008 року має бути визнана судом неприпустимим доказом його вини, оскільки вона не була оголошена йому в установленому законом порядку і не надано йому право на її оскарження, що є порушенням права на захист. Сам факт винесення йому стягнення (перевід до ПКТ строком на 1 місяць) з порушенням закону є підставою для визнання порушення відносно нього кримінальної справи за ст.391 КК України незаконним.

Доповнюючи заяву ОСОБА_1 зазначив, що головною причиною винесення, на його думку, помилкового рішення судом 20 січня 2009 року, є порушення презумпції невинуватості, оскільки оцінюючі обставини суд надав перевагу органу дізнання - начальнику ЖВК-26, а не звинуваченої особі. При цьому, зазначив на штучному характері приводів і підстав порушення постанови від 28 листопаду 2008. Так, підставами для ухвалення даної постанови були: постанова від 23 вересня 2008 про перевід до ПКТ; постанова від 20 листопаду 2008 р. про винесення стягнення; постанова від 25 листопаду 2008 про винесення стягнення; рапорти співробітників ЖВК-26 за 26 листопаду 2008 р; пояснення засуджених, які були очевидцями подій 26 листопаду 2008 р. У зв`язку з тим, що кваліфікація статті 391 КК України має адміністративну приюдицію, привернув увагу до незаконності кожного стягнення і доказів того, що кожен з перелічених документів свідчить про штучність доказів його вини, що само по собі в силу п.1 ч.І ст. 459 КПК України суд має визнані нововиявленою обставиною, за якою постанова від 20 січня 2009 підлягає перегляду.

Крім того, вважає, що незаконність постанови від 23 вересня 2008 р. підтверджується тим, що у матеріалах містять пояснення осіб з числа засуджених, рапорти і акти співробітників ЖВК-26, які не були свідками подій. При цьому, конфліктна ситуація, пов`язана з нетактовною поведінкою ОСОБА_2 сталась ввечері (близько 17 ) 22 вересня 2008, а документи за 23 вересня 2008 складені виключно зі слів ОСОБА_2 , так серед осіб, які написали пояснення за вимогою останнього був засуджений ОСОБА_3 , який належав до бригади 41 і постійно знаходився на Іму поверсі будівлі, у той час як заявник знаходився у приміщенні бригади 40 на 2-му поверсі будівлі; рапорти складались на підставі слів ОСОБА_2 , що у подальшому підтверджено 14 червня 2012 очними ставками; висновком, що містить постанова від 28 грудня 2010 Жовтоводського міського суду Дніпропетровський області. При цьому вказує, що дослідження матеріалів кримінальній справи судом восени 2009 і в березні-грудні 2010 показало незаконність стягнень накладених 20 і 25 листопаду 2008. Доказами даному, які 20 січня 2009 не були враховані судом, вважає те, що прямої заборони на сон у вільний час для засуджених, які залишилися у жилий зоні ЖВК-26 і не вишли на роботу, не існувало; факт того, що він спав у своєму ліжку підтвердили у судовому розгляді у вересні 2009 свідки, з числа засуджених; при складанні документів для винесення стягнення застосовані в якості очевидців особи, які не були очевидцями подій; визнання ОСОБА_4 факту того, що ОСОБА_1 відмовлявся від повторного виконання стягнення, і зазначення, що заявник сам собі вибрав місце виконання стягнення 22 листопаду 2008 р., хоч це місце закріплене за черговими бригади 40 наказом начальника ЖВК-26 ОСОБА_4 .

Заявник вважає, що суд зобов`язаний визнати недопустимими доказами його вини і істотними порушеннями прав людини безпідставну і незаконну (всупереч вимогам ст.ст. 19, 28, 57 Конституції України, ст. З Конвенції з прав людини, п.2 ч.І ст. 18 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу», ст. 132, 134 КВК України і п.п. 28, 80 ПВР (наказ №275 від 25 березня 2003 Державного Департаменту України з питань виконання покарань) вимогу бувшого начальника відділення СПС №4 Ходуса Г.С. приступити до прибирання приміщення, що закріплено за черговими іншого підрозділу, що свідчили у суді у вересні 2009 р. особи з числа засуджених ( ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ). Право і обов`язок на встановлення конкретного місця прибирання черговій бригаді закріплено за старшим днювальним, а ніяким чином не за начальником відділення.

У заяві також вказано на спотворення подій ранка 26 листопада 2008 р. у тексті оскаржуваної постанови від 28 листопада 2008 р., стосовно того, що заявник був доставлений до медчастини ЖВК-26 в 530, а не о 5 годині, як у довідки лікаря; до черговий частині ЖВК-26 у - 515, а не в 540, про що свідчили очевидці. При цьому, із змісту вказаної постанови вбачається невідповідність зазначеної освіти, що має ОСОБА_1 , його сімейний стан, неправильно зазначені підстави для переводу до ПКТ.

Також заявник зазначає, що він не повинен доказувати свою невинуватість і всі сумніви мають тлумачитись на його користь, тому стягнення за 23 вересня, 20 і 24 листопаду 2008 р., документи про події ранку 26 листопаду 2008 р. повинні бути визнані судом недопустимим доказом, а наведені докази (документи, свідчення і т.д.), які отримані за рахунок судових розглядів восени 2009 і в березні-грудні 2010 не були відомі суду 20 січня 2009 року мають бути визнані нововиявленими обставинами.

Крім того, ОСОБА_1 зазначив на істотному порушенні мого права на захист, яке носило системний характер і полягало у: ненаданні права на оскарження винесених стягнень всупереч вимогам за ч.І3 ст. 134 КВК України; ненаданні права на допомогу захисника до першого допиту за ст. 21 КПК України (1960); ненаданні права на дачу письмових пояснень всупереч вимогам ст.73 КПК України (1960) не по фактам 26 листопада 2008, а за сукупністю подій вересня-листопада 2008 р. на підставі яких порушено кримінальну справу; несвоєчасному врученні копії постанови від 28 листопаду 2008 р.; не інформування рідних про початок порушення кримінальній справи за ст. 391 КК України; незабезпеченні права на особисту участь в апеляційному розгляді справи 5 лютого 2009 р. всупереч наданому клопотанню від 23 січня 2009 р. Дані факти порушення права на захист, вважає, що повинні бути визнані судом нововиявленою обставиною, яка не була відома суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і яка самі по собі разом із раніше виявленими обставинами доводить неправильність постанови від 20 січня 2009 р..

Крім того, ОСОБА_1 вважає, що нововиявленими обставинами повинні бути визнані рішення Конституційного суду України, а саме рішення № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 року у справі № 1-31/2011; рішення № 9-рп/2012 від 12 квітня 2012 року у справі № 1-10/2012.

Наведені аргументи, вважає підтвердженням того, що порушення кримінальній справи стосовно нього за ст. 391 КК України проведено з грубим порушенням вимог закону. При цьому, також звертає увагу, що дізнання до винесення постанови від 28 листопаду 2008 не проводилось, або проводилось з грубим порушенням вимог процесуального права. Факт наявності у матеріалах справи №4-4/2009 повної копії документів на підставі яких винесена оскаржена постанова від 28 листопаду 2008, на думку заявника, свідчить про недотримання порядку порушення кримінальної справи, що також підтверджується недодержанням вимог ст. ст. 21, 53, 60, 73, 84, ст. 982 , 103, 106, 109 КПК України (1960);

Таким чином, заявник ОСОБА_1 , посилаючись на норми ст.ст.459-464 КПК України, ст.ст.236-7 236-8 КПК України (в редакції 1960 року) просить, дослівно:

- прийняти подану ним заяву та доповнення до неї;

- витребувати з архіву суду матеріали справ №4-4/2009 року;

- об`єднати в одне судове провадження матеріали поточної заяви зі справою №4-4/2009 року;

- визнати, що висновок №4052-14 судової почеркознавчої експертизи від 24 грудня 2014, який встановив факт підробки мого підпису на постанові від 23 вересня 2008 про перевід до ПКТ, був обставиною, яка не була врахована судом 20 січня 2009, і має бути визнана нововиявленою обставиною;

- визнати за вимогами за ч.2-3 ст. 87 КПК України факти істотного порушення його прав у якості істотного порушення прав людини: а саме винесення стягнень за 23 вересня, 20 листопаду, 24 листопаду 2008 а. адміністрацією ЖВК-26, які є фактично доказами жорстокого, принижуючого гідність особи поводження; складання документів про порушення зранку 26 листопаду 2008 р. зі спотворенням реальних подій і за рахунок пред`явлення незаконних вимог з боку ОСОБА_2 ; системного порушення права на захист, за викладеними вище обставинами; складання постанови від 28 листопаду 2008 зі спотворенням відомостей про нього та реальних подій.

- визнати складені таким чином документи недопустимими доказами моєї вини;

- визнати на підставі викладеного наявність таких нововиявлених обставин: за п.1 ч.2 ст. 459 КПК України - факти штучного створення доказів його вини, які стали відомі внаслідок проведення досліджень матеріалів кримінальній справи стосовно нього по суті після судового розгляду 20 січня 2009, остаточно за рахунок висновку №4052-14 від 24 грудня 2014 судової почеркознавчої експертизи; за п.4 ч.2 ст. 459 КПК України - рішення Конституційного суду України № 12-рп/2011 від 20 жовтня 2011 у справі № 1-31/2011 і № 9-рп/2012 від 12 квітня 2012 у справі № 1-10/2012, якими підтверджуються факти порушення його прав, які не враховані судом 20 січня 2009; за п.5 ч.2 ст. 459 КПК України - наведені факти невідповідності реальним обставинам документів, на підставі яких порушена кримінальна справа стосовно нього, які (факти) не були відомі суду 20 січня 2009 і у сукупності з іншими доказами доводять неправильність постанови від 20 січня 2009;

- визнати, що порушення 28 листопаду 2008 р. кримінальній справи за ст. 391 КК України стосовно нього відбувалось з істотним порушенням вимог ст.ст. 97, 98 КПК України (у редакції 1960 року, яка діяла на той час), за рахунок не проведення дізнання у встановленому законом порядку;

- скасувати постанову суду м. Жовті Води від 20 січня 2009 про відмову у задоволенні скарги від 18 грудня 2008 р. на постанову від 28 листопаду 2008 р. про порушення кримінальній справи за ознаками злочину за ст. 391 КК України;

- скасувати постанову начальника ЖВК-26 від 28 листопаду 2008 про порушення проти нього кримінальній справи за ознаками злочину за ст. 391 КК України;

- винести постанову про відмову у порушенні кримінальній справи.

У судовому засіданні ОСОБА_1 свою заяву підтримав за обставин викладених в ній.

Прокурор в судовому засіданні висловив думку, що заява ОСОБА_1 є необґрунтованою та безпідставною. Просив у її задоволенні відмовити, вказавши при цьому, що постанова про порушення стосовно ОСОБА_1 кримінальної справи за ст. 391 КК України скасована.

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали заяви, матеріали справи 4-4/2009, приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Частини 1 та 2 статті 459 КПК України визначили, що судові рішення, які набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; зловживання слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду під час кримінального провадження; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; визнання Конституційним Судом України неконституційності закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Відповідно до ч.1 ст. 461 КПК України, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

Заявник ОСОБА_1 посилається на те, що 05 січня 2015 року він отримав висновок №4052-14 судової почеркознавчої експертизи від 24.12.2014 року, який, на його думку, є нововиявленою обставиною для перегляду постанови суду від 20.01.2009 року.

З огляду на те, що про зазначену обставину ОСОБА_1 дізнався 05.01.2015 року, заява про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами подана ним в строк, встановлений ч.1 ст.461 КПК України.

Що стосується вимог заявника ОСОБА_1 по суті поданої ним заяви, то суд вважає необхідним зазначити наступне.

З дослідженої в судовому засіданні справи за скаргою ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ст.391 КК України вбачається, що 13.01.2009 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області зі скаргою на постанову про порушення відносно нього кримінальної справи.

Свою скаргу мотивував тим, що Жовтоводською виправною колонією №26 28.11.2008 року незаконно порушено відносно нього кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ст.391 КК України. Матеріали справи містять фальсифіковані документи, порушення справи проведено з грубим порушенням матеріального та процесуального права. Фальсифікація документів полягає в тому, що його підпис на документах підроблена працівниками ЖВК-26. Він жодним чином не відмовлявся від виконання призначених йому робіт, а відтак від законних розпоряджень адміністрації колонії. Викладені в рапортах працівників ЖВК-26 події керівництво належним чином не перевіряло, для дачі пояснень його не викликали. Вважає, що керівництво ЖВК-26 діє умисно і на фальсифікованих доказах порушило кримінальну справу фактично за ознаками малозначних діянь.

За результатами розгляду скарги ОСОБА_1 20 січня 2009 року Жовтоводським міським судом ухвалено пстанову, якою його скаргу залишено без задоволення (а.п. 3-4).

Своє рішення суд обґрунтував тим, що, розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи суддя повинен перевірити чи були наявними на час порушення справи приводи та підстави до порушення кримінальної справи, передбачені ч.1 ст.94 КПК України, чи мала особа, яка порушила справу, достатньо даних, що вказували на наявність ознак злочину; чи компетентна особа прийняла рішення про порушення кримінальної справи і чи було додержано нею встановлений для цього порядок (ст.98 КПК України) та законність джерел отримання даних, які стали приводом і підставою для винесення постанови. Водночас, суддя не вправі розглядати та вирішувати заздалегідь ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінальної справи по суті, давати оцінку доказам чи ревізувати текст постанови про порушення кримінальної справи.

Розглядаючи скаргу ОСОБА_1 , суд відхилив його вимоги щодо закриття кримінальної справи на підставі п.1 ст.6 КПК України 1960 року, оскільки суд на цій стадії розгляду скарги не наділений повноваженнями закриття кримінальної справи.

Окрім того, суд відхилив доводи скаржника стосовно дачі оцінки можливих, на його думку, фальсифікацій при складанні матеріалів, підроблення його підпису на документах, оскільки зазначені доводи стосуються відсутності вини ОСОБА_1 та відсутності складу злочину, яке інкримінується останньому, а це, у свою чергу, є правовою оцінкою доказів.

Суд, при розгляді скарги ОСОБА_1 , прийшов до висновку, що у посадової особи Жовтоводської виправної колонії №26 були підстави та приводи для порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_8 за ознаками злочину, передбаченого ст.391 КК України.

На думку суду, матеріали, що зібрані органом дізнання 28.11.2008 року /рапорти працівників ЖВК-26, висновки розслідування та постанови про накладення дисциплінарних стягнень на засудженого/, не можуть ставити під сумнів право адміністрації ЖВК-26 збирати дані документи, так як останні діяли відповідно до своїх прав та обов`язків, передбачених кримінально-виконавчим кодексом України.

З досліджених матеріалів доданих до заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами вбачається, що прокуратурою Дніпропетровської області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000001 від 09.01.2013 року за зверненням ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, ч.1 ст.365, ч.2 ст.366, ч.1 ст.367, ч.1 ст.375, ч.1 ст.384 КК України відносно посадових осіб прокуратури Дніпропетровської області, виправних колоній за фактом незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності.

В рамках даного кримінального провадження слідчим, 03.12.2014 року, призначено судову почеркознавчу експертизу на предмет можливої підробки документів від імені засудженого ОСОБА_1 , які містяться в матеріалах особової справи на засудженого. Предметом експертного дослідження стала постанова від 23.09.2008 року про переведення засудженого ОСОБА_1 до ПКТ.

Згідно висновку експерта № 4052-14 від 24.12.201 року, судової почеркознавчої експертизи вбачається, що підпис у графі Постанову мені оголошено у постанові від 23.09.2008 року про переведення до ПКТ засудженого ОСОБА_1 виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою з наслідуванням справжнього підпису ОСОБА_1 .

Аналізуючи вище наведені обставини, суд приходить до наступного.

Доводи заявника ОСОБА_1 щодо визнання висновку судової почеркознавчої експертизи від 24.12.2014 року нововиявленою обставиною, яка є підставою для перегляду постанови суду від 20.01.2009 року, суд не приймає до уваги.

Так, нововиявленими обставинами слід вважати обставини, які об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи, не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та хоча б одній особі, яка брала участь у справі. Наявність обох цих умов для визнання обставинами нововиявленими є обов`язковою.

До нововиявлених обставин, передбачених ч.2 ст.459 КПК України, Закон відносить, окрім іншого, сфальсифіковані докази. Штучне створення або підроблення доказів, на яких ґрунтується вирок, можуть бути підставою для перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами, якщо вони спричинили постановлення необґрунтованого або незаконного судового рішення.

Таким чином, законодавець визначив, що підроблення доказів як нововиявлена обставина, може бути підставою для перегляду, якщо вони спричинили ухвалення необґрунтованого або незаконного судового рішення.

В даному випадку предметом перегляду є постанова суду, постановлена за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на постанову про порушення кримінальної справи відносно нього за ст.391 КК України.

Суд, розглядаючи зазначену скаргу ОСОБА_1 , на цій стадії процесу, не давав і не міг давати правову оцінку доказам винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 , а лише перевіряв достатність підстав та приводів для порушення кримінальної справи відносно останнього. Судом, у постанові від 20.01.2009 року, належним чином обґрунтовано своє рішення про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення та наведені мотиви прийнятого рішення.

По суті, постанова суду від 20.01.2009 року є обґрунтованою та законною, що виключає її перегляд за нововиявленими обставинами.

Висновок експерта, як і інші факти на докази, на які посилається заявник ОСОБА_1 , а саме істотне порушення його прав, створення доказів його вини, порушенням вимог ст.ст. 97, 98 КПК України (у редакції 1960 року, яка діяла на той час), як на нововиявлену обставину, може бути взято до уваги під час розслідування кримінальної справи відносно нього.

Згідно постанови від 13 березня 2015 року, винесеної слідчим СВ Жовтоводського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області кримінальне провадження № 0000089 відносно ОСОБА_1 за ст. 391 КК України закрито у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення. При цьому, прийняттю даного рішення передувало проведення ряду слідчих дій у кримінальному провадженні (що здійснені органом досудового розслідування після ухвалення оскаржуваної постанови Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області), а саме проведення судової почеркознавчої експертизи (висновок від 24.12.2014 року), проведення очних ставок, допити свідків.

З огляду на зазначене, безпідставними є вимоги заявника про скасування постанови начальника ЖВК-26 від 28 листопаду 2008 про порушення проти нього кримінальній справи за ознаками злочину за ст. 391 КК України та винесення постанови про відмову у порушенні кримінальній справи.

За викладених обставин, суд вважає, що у задоволенні вимог ОСОБА_1 , викладених у заяві про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.371, 372, 376, 459-467 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ
Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська