Справа № 750/5450/13-к
Провадження № 1-кс/750/803/13
У Х В А Л А

08.06.2013 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова Григор'єв Р.Г., при секретарі Латенко О.В., з участю прокурора Потапенка В.Ю., захисника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання слідчого СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста Щорс, Чернігівської області, українця, громадянина України, пенсіонера, не працюючого, має статус "дитина війни", раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, АДРЕСА_1, -

в с т а н о в и в:

Слідчий СВ ЧМВ УМВС України в Чернігівській області Бойко Д.І., за погодженням з прокурором прокуратури міста Чернігова Соборою С.Б., звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою у відношенні ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, у зв'язку з чим є достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, продовжувати злочинну діяльність.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав.

Захисник, підозрюваний в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні клопотання та застосувати більш м'який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доводи прокурора, захисника, підозрюваного, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити, з огляду на таке.

Слідчим відділом ЧМВ УМВС України в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003302, порушеному за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

За матеріалами кримінального провадження, ОСОБА_2 підозрюється в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5

07.06.2013 року ОСОБА_2 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та в цей же день йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з клопотанням, слідчий наводить як єдиний та вирішальний фактор необхідності застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту, тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_2

Відповідно до Резолюції Комітету міністрів Ради Європи № 11 від 9 квітня 1965 року "Взяття під варту" і Рекомендації R 11 від 27 червня 1980 року "Про взяття під варту до суду", взяття під варту не повинно бути запобіжним заходом, що застосовується в обов'язковому порядку, судовий орган повинен приймати рішення з урахуванням фактів та усіх обставин справи.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення може змусити судові органи взяти підозрюваного під варту і тримати його там, щоб запобігти будь-якій спробі вчинення нових злочинів, але потрібно, крім інших умов, щоб небезпека була ймовірною і захід відповідав обставинам справи і, зокрема, біографії й особистим якостям відповідної особи.

Аналогічна позиція міститься і у ст. 178 КПК України, де зазначено, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу суд зобов'язаний оцінити не лише тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, а і інші обставини, що характеризують цю особу.

Звідси, тяжкість злочину сама по собі не є єдиною самостійною обставиною на користь застосування найсуворішого запобіжного заходу у виді взяття під варту, а лише є однією з таких, передбачених ст.ст. 177,178 КПК України, які також мають враховуватися при застосуванні вказаного запобіжного заходу.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_2 не має судимостей, раніше до адміністративної відповідальності не притягувався, є особою похилого віку, має статус "дитини війни", в судовому засіданні висловив жаль з приводу інкримінованого йому злочину, має зареєстроване місце мешкання за адресою: АДРЕСА_1, де постійно проживає з 1960 року, має дорослу доньку та онуку, які проживають в іншій частині будинку та з якими підтримує стосунки.

Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не доведені ризики того, що після викриття і затримання підозрюваного, останній продовжить вчиняти кримінальні правопорушення, незаконно впливати на потерпілу та свідків, в інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженню, а лише міститься абстрактне припущення такого, що і підтвердив в судовому засіданні прокурор.

В самому ж клопотанні слідчого, передбачені ст. 177 КПК України ризики лише перераховані без розкриття їх змісту, наведення конкретних доказів на користь кожного з них, як і не доведено прокурором в судовому засіданні, що інші більш м'які запобіжні заходу не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов'язків.

За таких обставин, суд не знаходить достатніх підстав для застосування до ОСОБА_2 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, що є підставою для відмови у задоволенні клопотання.

За приписами ч.4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м'який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов'язки, передбачені частиною п'ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З урахуванням наведених вище обставин, особи підозрюваного, наявності у нього постійного місця проживання, тяжкості покарання, що загрожує йому, ризику переховування від органу досудового слідства та суду, приходжу до висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Заборону ОСОБА_2 залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 слід визначити на певний період, а саме кожного дня з 12 години 00 хвилин та до 07 години 00 хвилин наступного дня, що пов'язане з необхідністю придбання продуктів харчування, одягу та предметів першої черговості.

Згідно вимог ч.5 ст. 194 КПК України необхідно покласти на ОСОБА_2 наступні обов'язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із міста Чернігова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого. прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176 - 178, 182, 183, 193, 194 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1, кожного дня з 12 години 00 хвилин та до 07 години 00 хвилин наступного дня.

Покласти строком до 05 серпня 2013 року включно на ОСОБА_2 наступні обов'язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду із встановленою періодичністю; не відлучатися із міста Чернігова без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого. прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Строк закінчення дії ухвали - 05 серпня 2013 року.

Роз'яснити підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з'являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов'язаних із виконанням покладених на неї зобов'язань, використовувати електронні засоби контролю.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області протягом п'яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя Р. Г. Григор'єв