Справа № 1418/218/12
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2012 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі : Войцеховській О.А.,

за участю прокурора: Каніщук М.В.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.
Ульянівка, Новобузького району,
Миколаївської області, українця,
громадянина України, маючого середню
освіту, одруженого, не працюючого,
раніше не судимого, проживаючого за
адресою: АДРЕСА_1

в скоєні злочину передбаченого ст.
ст. 15 ч.3 -185 ч. 3 КК України -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2011р. близько 04.00 години, ОСОБА_1,
знаходячись за місцем свого
проживання, вирішив скоїти таємне
викрадення силосу, який знаходиться на
території кормового містечка біля МТФ
ПОСП «Золота Нива»на околиці м. Новий
Буг, Миколаївської області. З метою
реалізації своїх злочинних намірів,
ОСОБА_1 взявши з дому 6 (шість)
поліетиленових мішків, близько 05.00
години на велосипеді приїхав до
території МТФ ПОСП «Золота Нива»та
через огорожу таємно проник на
територію кормового містечка, яка
знаходиться під охороною. Знаходячись
на території господарства, біля
силосної ями та впевнившись у
відсутності сторонніх осіб, ОСОБА_1
таємно набрав в шість мішків, які він
приніс з собою, силос загальною вагою 300
кг. по ціні 720грн. за 1 тону, на загальну
суму 216грн.. Але в цей час до нього
підійшли працівники господарства ПОСП
«Золота Нива»і ОСОБА_1 залишивши шість
набраних ним мішків з викраденим
силосом пішов з території кормового
містечка ПОСП «Золота Нива», не довівши
свій злочинний намір до кінця з причин,
що не залежали від його волі.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1
провину визнав, щиро сердечно
розкаявся, суду пояснив, що він
повністю підтверджує викладене в
обвинувальному висновку, однак бажає
пояснити, що мета крадіжки, це
використання у своєму господарстві.
Просив суд строго його не карати.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_1 свою
вину визнав повністю, суд з урахуванням
думки учасників судового розгляду в
порядку ст. 299 ч. 3 КПК України вважає
недоцільним дослідження доказів
стосовно тих фактичних обставин
справи, які ніким не оспорюються,
обмежившись свідченнями підсудного і
характеризуючими даними його
особистості.

Цивільний позов по справі не
заявлений.

Таким чином, суд приходить до
висновку, що вина ОСОБА_1 по ст. ст. 15 ч. 3-
185 ч. 3КК України доказана і його дії,
тобто таємне викрадення чужого майна
(крадіжка), скоєне з проникненням у
сховище, при цьому злочин не було
доведено до кінця з причин, що не
залежали від його волі - кваліфіковані
правильно.

Підсудний ОСОБА_1 в судовому
засіданні суду пояснив, що алкоголь
вже не вживає, залежності не має, тому
примусового лікування не потребує.

Суд вбачає, що ОСОБА_1 хоча і
стоїть на обліку у нарколога з
діагнозом: алкоголізм, однак не
представляє небезпеки для здоров'я
оточуючих та приходить до висновку, що
підстав для проходження підсудним
курсу примусового лікування від
алкоголізму немає.

При визначені виду та міри
покарання підсудному ОСОБА_1 суд
враховує характер і ступінь суспільної
небезпеки скоєного, дані що
характеризують підсудного. Суд вважає,
що скоєний підсудним злочин
відноситься до категорії тяжкої.

Підсудний по місцю проживання
характеризується позитивно.

Обставиною, що пом'якшує
підсудному покарання є щире каяття у
скоєному.

Обставин, що обтяжують покарання
підсудному судом не встановлено.

Враховуючи особу підсудного,
обставини, при яких ним було скоєно
злочин, суд приходить до висновку, що
його виправлення і перевиховання
можливе лише без ізоляції від
суспільства, шляхом призначення
покарання у вигляді позбавлення волі
із застосуванням ст. ст. 68, 75, 76 КК
України.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєні
злочину, передбаченому ст. ст. 15 ч. 3 -185 ч.
3 КК України і призначити покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 3
роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити
засудженого ОСОБА_1 від відбуття
покарання з випробуванням строком на 2
роки.

Відповідно до ст. 76 КК України
зобов'язати засудженого ОСОБА_1 не
виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу кримінально
-виконавчої системи; повідомляти
органи кримінально -виконавчої системи
про зміну місця проживання, роботи;
періодично з'являтись на реєстрацію в
органи кримінально -виконавчої
системи.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 до набуття вироком законної
сили залишити у вигляді підписки про
невиїзд.

Речові докази по справі:

- силос, який знаходиться у шести
мішках, і переданий на відповідне
зберігання у господарстві «Золота
Нива»- повернути останньому за
належністю;

- шість мішків, які належать ОСОБА_1
-знищити.

На вирок може бути подана
апеляція протягом 15 діб з моменту його
проголошення до апеляційного суду
Миколаївської області.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко