У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Синявського О.Г.,

суддів

Пекного С.Д. і Школярова В.Ф.,

за участю прокурора

Колесниченка О.В.,

розглянувши в
судовому засіданні в м. Києві 22 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційною скаргою захисника
ОСОБА_1 на постанову Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14
червня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 серпня
2006 року щодо ОСОБА_2

в с т а н о в и л а :

Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 червня
2006 року скасовано звільнення ОСОБА_2від відбування покарання з випробуванням
і направлено його в місця позбавлення волі для відбування покарання
призначеного вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29
грудня 2004 року у виді позбавлення волі на строк три роки.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської
області від 29 серпня 2006 року вказану постанову щодо ОСОБА_2 залишено без
зміни.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_1 просить судові рішення щодо ОСОБА_2
скасувати, посилаючись на те, що суд першої інстанції допустив порушення вимог кримінально-процесуального законодавства,
розглянувши матеріали щодо ОСОБА_2 який має психічні вади здоров'я, без участі
захисника. Зазначає, що ОСОБА_2 безпідставно направлено для відбування
призначеного покарання, оскільки однією з підстав такого направлення є
систематичне вчинення правопорушень, які потягли адміністративні стягнення
(відповідно до ст. 78 КК України не менше трьох), однак його притягнено до
адміністративної відповідальності лише двічі. Вказує, що в матеріалах справи
відсутні дані, про вручення ОСОБА_2 повісток про його виклик до ВКВІ, постанова
про встановлення днів явки містить виправлення та дописки. Крім того, подання
начальника ВКВІ Луцького району Волинської області датоване 25 червня 2006
року, в той час як постанова про направлення засудженого для відбування призначеного
покарання - 14 червня 2006 року. Апеляційний суд, залишивши його апеляцію без
задоволення, не відповів на її доводи, тим самим допустив порушення вимог
кримінально-процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, думку прокурора про
часткове задоволення касаційної скарги захисника і направлення справи на новий
апеляційний розгляд; перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у
скарзі доводи колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню з
таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 377 КПК в ухвалі апеляційного суду мають бути
зазначені докладні мотиви прийнятого рішення, а в разі залишення апеляції без
задоволення - підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

Як вбачається зі справи, апеляційним судом при розгляді справи не було
дотримано вимог ст. 377 КПК України, які регламентують зміст ухвали суду
апеляційної інстанції.

Так, в порушення п.8 ч.1 вказаної норми процесуального закону, в
описово-мотивувальній частині ухвали не зазначено докладних мотивів прийнятого
рішення, що є неприпустимим.

Зокрема з матеріалів справи вбачається, що захисник ОСОБА_1 в апеляції
порушував питання про скасування зазначеної постанови з мотивів істотного
порушення вимог кримінально-процесуального законодавства та невідповідності
висновків суду фактичним обставинам справи.

Суд апеляційної інстанції повинен був викласти в ухвалі аналіз наявних у
справі доказів і привести мотиви щодо спростування чи прийняття тверджень
апелянтів.

Разом з тим залишаючи апеляцію захисника без задоволення, апеляційний суд
не дав вичерпної відповіді на доводи апеляції і не навів в ухвалі переконливих
підстав прийняття такого рішення.

Зокрема, залишилися поза увагою апеляційного суду доводи захисника про
порушення права ОСОБА_2 на захист.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 2001 року перебуває на обліку
Волинській обласній психіатричній лікарні №1 з приводу легкої розумової
відсталості (а.с. 11).

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 13 Постанови Пленуму Верховного
Суду України №8 від 24 жовтня 2003 року «Про застосування законодавства, яке
забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві» під особами, які через
свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист,
необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо,
а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що
перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Суд вказані обставини не з'ясував, передбачених законом прав засудженого
не роз'яснив і розглянув справу щодо ОСОБА_2 без участі захисника, чим порушив
його право на захист, а апеляційний суд на вказане порушення не звернув уваги.

Крім того, заслуговують на увагу і доводи касаційної скарги захисника про
розбіжності у датах подання начальника ВКВІ Луцького району Волинської області
та постанови суду.

Так, з матеріалів справи вбачається, що подання начальника ВКВІ Луцького
району Волинської області датоване 25 червня 2006 року, в той час як постанова
про направлення засудженого для відбування призначеного покарання - 14 червня
2006 року.

Апеляційний суд при розгляді справи вказані порушення закону проігнорував.

Не перевірено апеляційним судом і інші доводи апеляції захисника, зокрема,
про безпідставність направлення ОСОБА_2 для відбування призначеного покарання,
оскільки підставою для цього є систематичне вчинення правопорушень, які потягли
адміністративні стягнення (відповідно до ст. 78 КК України не менше трьох),
однак його притягнено до адміністративної відповідальності лише двічі. А також
про те, що в матеріалах справи відсутні дані, про вручення ОСОБА_2 повісток про
його виклик до ВКВІ, а постанова про встановлення днів явки містить виправлення
та дописки.

З огляду на
наведене колегія суддів вважає, що касаційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а ухвала
суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_2 - скасуванню, як така, що винесена з
істотним порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства.

Що стосується інших наведених у касаційній скарзі доводів,
то вони можуть бути перевірені під час нового апеляційного розгляду справи.

При новому апеляційному розгляді справи суду необхідно перевірити зібрані у
справі докази, дати їм та висновкам суду першої інстанції належну оцінку,
перевірити доводи апеляції та прийняти законне й обґрунтоване рішення згідно з
вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394-396 КПК України, колегія
суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Волинської області від 29 серпня 2006 року
щодо ОСОБА_2скасувати, а матеріали
справи направити на новий апеляційний розгляд до того ж суду в іншому складі
суддів.

с у д д і:

Синявський О.Г. Пекний С.Д. Школяров В.Ф.