490/5476/15-к 18.06.2015
н/п 1-кп/490/435/2015
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5476/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне, Арбузинського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину 2012 р.н., який проходив військову службу на посаді стрільця 3 взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України,
Відповідно до ч.8 ст.4, ч.1 ст.5, ст.10, 11, ч.3 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженого Верховною Радою України, Законом України № 1126-VII від 17.03.2014 р., ст.39 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", 04 квітня 2014 року ОСОБА_4 був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 04 квітня 2014 року № 74 ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця 3 взводу 12 стрілецької роти 4 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 .
19 листопада 2014 року о 09.00 год. солдат ОСОБА_4 , не маючи будь-яких поважних причин для звільнення від обов`язків військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово не виконувати обов`язки військової служби, самовільно залишив місце служби - військову частину НОМЕР_1 , яка дислокується у АДРЕСА_2 , та не виконував обов`язки військової служби до 20 квітня 2015 року до 12.45 год., тобто тривалістю понад один місяць, проводячи час на власний розсуд за місцем свого проживання, не пов`язуючи з виконанням обов`язків військової служби.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 22.04.2015 року № 100 солдата ОСОБА_4 на підставі Указу Президента України № НР 15/2015 від 14.01.2015 року "Про часткову мобілізацію". розпорядження ГУ НГУ від 09.02.2015 року № НР 3/18/2-671, звільнено з військової служби у запас у зв`язку з демобілізацією.
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винним і показав суду, що 04.04.2014 року він був призваний на військову службу за мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_2 , та проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . В листопаді 2014 року погіршився стан здоров`я його дружини, у зв`язку з чим виникла необхідність доглядати за нею, неповнолітньою дитиною та домашнім господарством. Командуванням військової частини НОМЕР_1 йому було надано звільнення терміном на 10 днів, по закінченню якого він до військової частини не прибув, у зв`язку з продовженням догляду за своєю хворою дружиною та неповнолітньою дитиною. 20.04.2015 року він повернувся до військової частини для виконання своїх службових обов`язків. У вчиненому щиро кається.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Дослідив обставини справи, суд вважає доказаною вину ОСОБА_4 в самовільному залишенні військової частини тривалістю понад один місяць, і кваліфікує його дії за ч.3 ст.407 КК України.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, та особу обвинуваченого, який характеризується за місцем проходження військової служби незадовільно, є раніше не судимим, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Як обставини справи, що пом`якшують покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про можливість призначення ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі із звільнення від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.407 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.
Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання з випробуванням.
Іспитовий строк встановити 1 рік.
На підставі ст.76 КК України ОСОБА_4 зобов`язати не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти ці органи про зміну місця проживання.
Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1