У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого Міщенка С.М.,суддів
Пузиревського Є.Б., Животова Г.О.,за
участю прокурора Голюги В.В.,захисників
ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши в судовому засіданні в м.
Києві 19 серпня 2014 року кримінальну
справу за касаційною скаргою
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції, на
ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 липня 2013
року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Центрального районного суду м.
Миколаєва від 03 квітня 2012 року
засуджено:

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не судиму,

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 8 років, з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, строком на 3 роки, з
конфіскацією всього належного їй
майна;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 364 КК України до
покарання у виді позбавлення волі на
строк 5 років з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, строком на 3 роки, з
конфіскацією всього належного їй
майна.

На підставі ст. 70 цього
Кодексу за сукупністю злочинів ОСОБА_8
призначено остаточне покарання у виді
позбавлення волі на строк 8 років, з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, строком на 3 роки, з
конфіскацією всього належного їй
майна.

Згідно зі ст. 54 КК України ОСОБА_8
позбавлено звання радника податкової
служби І рангу;

ОСОБА_9,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина Російської Федерації,

раніше не судимого,

за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк 8 років, без позбавленням права
обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю, з конфіскацією ј
частини належного йому майна.

Стягнуто з засудженої ОСОБА_8 на
користь держави 100 000 грн.

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 та ОСОБА_9
визнано винними у вчиненні злочинів за
наступних обставин.

Так, ОСОБА_8, обіймаючи
посаду начальника державної
податкової інспекції у Ленінському
районі м. Миколаєва, маючи спеціальне
звання радника податкової служби І
рангу, виконуючи
організаційно-розпорядчі функції, та
будучи обізнаною про те, що сума
донарахувань у результаті перевірки
фінансово-господарської діяльності
ТОВ «Альтаир-ЮГ» складає 260 000 грн., 23
березня 2011 р. у своєму службовому
кабінеті по вул. Гмирьова, 1/1 у
м. Миколаєві висунула директору
товариства ОСОБА_11 вимогу дати їй хабар
у сумі 100 000 доларів США за
ненарахування штрафних санкцій ТОВ
«Альтаир-Юг». При цьому, ОСОБА_8
довела до відома ОСОБА_11, що за
результатами перевірки ДПІ може у
судовому порядку визнати нікчемними
договори поставок, укладених ТОВ
«Альтаир-Юг», з іншими суб'єктами
господарювання та створити штучні
перешкоди у фінансово - господарській
діяльності товариства.

Тобто ОСОБА_11, будучи
поставленим в умови, за яких будуть
порушені його права та законні
інтереси, бажаючи уникнути настання
негативних наслідків для очолюваного
ним товариства, був змушений
погодитися на дачу хабара начальнику
ДПІ, помилково вважаючи, що їй
необхідно передати 100 000 грн.

ОСОБА_8, побоюючись викриття
правоохоронними органами її злочинної
діяльності, доручила ОСОБА_9 одержати
кошти від ОСОБА_11

Приблизно о 20.10 год. 24 березня 2011 р.
ОСОБА_9, будучи обізнаним про наміри
ОСОБА_8 та сприяючи їй в одержанні
хабара в особливо великому розмірі,
поблизу вул. Спаської у м. Миколаєві в
автомобілі «Фольксваген-Таурег»
отримав від ОСОБА_11 хабар у розмірі
100 000 грн. для подальшої передачі
ОСОБА_8

28 березня 2011 р. ОСОБА_8 у своєму
службовому кабінеті повідомила
ОСОБА_11, що він її неправильно зрозумів
і він повинен передати їй хабар у сумі
100 000 доларів США. Коли ОСОБА_11 заявив, що
немає такої суми грошей, ОСОБА_8
погодилася зменшити суму хабара до 200 000
грн. і тоді сума штрафних санкцій,
застосованих до товариства в акті за
результатами перевірки, складатиме 91 000
грн.

Приблизно о 21.35 год. 05 квітня 2011 року
ОСОБА_9, виконуючи доручення ОСОБА_8, по
вул. Спортивній, 9 у м. Миколаєві в
автомобілі «Фольксваген-Туарег»
отримав від ОСОБА_11 хабар у розмірі
100 000 грн. для подальшої передачі ОСОБА_8,
але одразу був затриманий працівниками
правоохоронного органу.

Після припинення правоохоронними
органами злочинної діяльності ОСОБА_8,
за результатами перевірки ТОВ
«Альтаир-Юг» 19 травня 2011 р. було
складено акт № 1652/23-200/36142974, відповідно
до якого зроблено перерахунок грошових
зобов'язань ТОВ «Альтаир-Юг» на
загальну суму 3 648 330 грн, що більше ніж у
250 разів перевищує неоподаткований
мінімум доходів громадян.

Ухвалою Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 липня
2013 року вирок місцевого суду від 03
квітня 2012 року в частині засудження
ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 364 КК України
скасовано, провадження по кримінальній
справі в цій частині закрито на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України 1960
року.

Цей же вирок в частині засудження
ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 КК
України та ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15,
ч. 3 ст. 368 КК України змінено.

Перекваліфіковано дії
ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 на ч. 2 ст.
15, ч. 2 ст. 368 КК України (в редакції
закону, що діяв до набрання чинності ЗУ
№ 3207-VI від 07.04.2011 р.) і призначено їй
покарання за цим Законом у виді
позбавлення волі на строк 5 років з
позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з виконанням
організаційно-розпорядчих та
адміністративно-господарських
функцій, на строк 2 роки, без
конфіскації майна.

Виключено з вироку
суду посилання на ст. 54 КК України щодо
позбавлення ОСОБА_8 звання радника
податкової служби 1 рангу і вказівку
про стягнення з ОСОБА_8 у доход держави
100 000 грн.

Перекваліфіковано дії
ОСОБА_9 з ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 368 на
ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК України (в
редакції закону, що діяв до набрання
чинності ЗУ № 3207-VI від 07.04.2011 р.) і
призначено йому покарання за цим
Законом із застосуванням ст. 69 КК
України у виді позбавлення волі на
строк 3 роки без позбавлення права
обіймати певні посади чи займатися
певною діяльністю, без конфіскації
майна.

Виключено з вироку
вказівку про конфіскацію в доход
держави коштів, що були вилучені під
час огляду автомобіля «Фольксваген
Туареr», повернуто вказані гроші ОСОБА_9

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8
звільнено від відбування основного
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 3 роки та з покладенням
обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК
України.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9
звільнено від відбування основного
покарання у виді позбавлення волі з
випробуванням з іспитовим строком
тривалістю 2 роки та з покладенням
обов'язків, передбачених п.п. 2, 3 ст. 76 КК
України.

В решті вирок залишено без зміни.

У касаційній скарзі прокурор,
посилаючись на істотне порушення
кримінально-процесуального закону,
неправильне застосування
кримінального закону, невідповідність
призначеного покарання тяжкості
злочинів та особам засуджених, порушує
питання про скасування ухвали
апеляційного суду та направлення
справи на новий апеляційний розгляд.
Зазначає, що суд апеляційної інстанції
безпідставно не взяв до уваги
показання потерпілого ОСОБА_11,
внаслідок чого дії засуджених ОСОБА_8
та ОСОБА_9 перекваліфікував на ч. 2 ст. 15,
ч. 2 ст. 368 КК України, також
необґрунтовано призначив покарання із
застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України і
помилково скасував вирок в частині
засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 364
КК України.

В запереченнях на касаційну скаргу
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції,
захисники ОСОБА_6 та ОСОБА_5 просять
ухвалу апеляційного суду залишити без
зміни, а касаційну скаргу - без
задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення
прокурора, який підтримав подану
касаційну скаргу, думки захисників,
котрі заперечували проти її
задоволення, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи, наведені
в касаційній скарзі, колегія суддів
дійшла висновку, що скарга підлягає
задоволенню на таких підставах.

Відповідно до вимог ст.ст. 362 і 365 КПК
України 1960 року суд апеляційної
інстанції зобов'язаний перевірити всі
доводи апеляції, у тому числі при
необхідності і шляхом проведення
судового слідства. Згідно зі ст. 377
КПК України 1960 року в своїй ухвалі суд
апеляційної інстанції зобов'язаний
навести докладні мотиви прийнятого
рішення і, якщо апеляція залишається
без задоволення, зазначити підстави,
через які вона визнана
необґрунтованою.

В ухвалі апеляційного суду повинні
бути проаналізовані і співставлені з
наявними в справі і додатково поданими
матеріалами всі доводи апеляції і на
кожний з доводів дана вичерпна
відповідь. Ухвала, що не містить
висновків з питань про доведеність або
недоведеність обвинувачення,
кваліфікацію злочину, про міру
покарання, не відповідає вимогам ст. 377
КПК України 1960 року.

Суд апеляційної інстанції при розгляді
даної справи не дотримався цих вимог
закону.

Так, апеляційний суд, приймаючи рішення
про виключення з обвинувачення ОСОБА_8
та ОСОБА_9 епізоду від 24 березня 2011 року
щодо отримання хабара в розмірі 100 000
грн., усупереч вимогам ст. 377 КПК України
1960 року належним чином не мотивував
своєї ухвали і прийшов до передчасного
висновку про необхідність
перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 2 ст.
15, ч. 3 ст. 368 на ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368 КК
України та ОСОБА_9 з ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15,
ч. 3 ст. 368 на ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 368
КК України.

В обґрунтування зазначеного рішення
апеляційний суд послався на
відсутність вказівки про передачу 100 000
грн. хабара ОСОБА_8 через ОСОБА_9 у заяві
потерпілого ОСОБА_12 до правоохоронних
органів, однак апеляційним судом не
надано оцінки показанням останнього
під час досудового та судового
слідства, що є послідовними, детальними
і не спростовані іншими доказами у
справі, зокрема, і наданими в суді
апеляційної інстанції.

При цьому ОСОБА_12 під час допиту на всіх
стадіях розгляду справи, в тому числі і
в суді апеляційної інстанції
стверджував, що 23 березня 2011 року
ОСОБА_8 повідомила йому, що за 100 000 грн.
сума донарахувань внаслідок перевірки
ТОВ «Альтаир - Юг» буде зменшена, в
результаті наступного дня він через
ОСОБА_9 передав ОСОБА_8 100 000 грн. хабара,
але 28 березня 2011 року ОСОБА_8 сказала
йому, що мала на увазі 100 000 доларів, а не
гривен, після чого він і вимушений був
звернутися до правоохоронних органів.

Апеляційний суд, переглядаючи справу,
зазначив, що за результатами
проведення оперативно-технічних
заходів зафіксована тільки розмова про
вимагання ОСОБА_8 у ОСОБА_12 200 000 грн. та
про передачу ОСОБА_9 100 000 грн., при цьому
не взято до уваги, що 23 та 24 березня 2011
року оперативно-розшукові заходи з
цього приводу ще не проводилися,
оскільки ОСОБА_12 звернувся з заявою про
злочин лише 29 березня 2011 року.

Таким чином, колегія суддів дійшла
висновку про те, що рішення
апеляційного суду про зміну вироку в
частині засудження ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за
ст. 368 КК України є передчасним,
оскільки судом не надано оцінки всім
доказам у справі у їх сукупності.

Заслуговують на увагу і твердження
прокурора про те, що призначене
засудженим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 покарання
з урахуванням обставин справи є м'яким,
яке не відповідає вимогам ст. 65 КК
України.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що у зв'язку з істотним
порушенням кримінально-процесуального
закону, неправильним застосуванням
кримінального закону та
невідповідністю призначеного
покарання тяжкості злочинів та особам
засуджених ухвала апеляційного суду
підлягає скасуванню, а справа -
направленню на новий апеляційний
розгляд.

Під час нового апеляційного розгляду
суд повинен ретельно перевірити усі
доводи касаційної скарги прокурора, в
тому числі і щодо скасування вироку в
частині засудження ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 15,
ч. 3 ст. 364 КК України, і якщо при цьому
обсяг обвинувачення не зміниться, не
будуть встановлені інші обставини, які
можуть вплинути на висновки суду щодо
покарання ОСОБА_8 та ОСОБА_9, то
призначене останнім покарання
апеляційним судом є неприпустимим
внаслідок м'якості.

Керуючись пунктами 11, 15 розділу ХІ
«Перехідні положення» КПК України та
статтями 394 - 396 КПК України 1960 року,
колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційну скаргу прокурора, який брав
участь у розгляді справи судом першої
інстанції, задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду
Миколаївської області від 18 липня 2013
року щодо ОСОБА_8 та ОСОБА_9 скасувати, а
справу направити на новий апеляційний
розгляд.

Судді:

________________ ____________________
________________

С.М. Міщенко Є.Б. Пузиревський Г.О.
Животов