П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.08.2013 Справа №607/6183/13-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді Ломакіна В.Є.

за участю секретаря Репетівської В.Р.

прокурора Гульовської О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі матеріали кримінальної справи із повідомленням Головного управління юстиції у Тернопільській області про повернення виконавчого листа,

ВСТАНОВИВ:

Тернопільським міськрайонним судом видано виконавчий лист №1-289/10 від 24 грудня 2010 року, згідно якого судом вирішено речові докази по справі про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 320 КК України пятдесят чотири каністри із соляною кислотою та тридцять девять каністр із сірчаною кислотою передати в дохід держави.

Згідно постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №29269044 від 03 квітня 2013 року виконавчий лист №1-289/10 від 24 грудня 2010 року повернуто стягувачу, з мотивувальної частини якої вбачається, що відповідно п.16 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340 передбачено порядок переробки або знищення (утилізації) майна, яке не підлягає реалізації. Майно, яке є речовими доказами за вироком суду та зазначене у виконавчому документі, відповідно до пункту 16 Порядку обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1998 року № 1340 не підлягає реалізації, а тому вказані у виконавчому листі речові докази підлягають знищенню. При цьому, наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно боржника.

В судовому засіданні прокурор вважає, що речові докази зазначені у виконавчому листі №1-289/10 від 24 грудня 2010 року слід знищити, як це визначено у мотивувальній частині постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у ВП №29269044 від 03 квітня 2013 року.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що в ході досудового слідства було проведено судово-хімічні експертизи 54 каністр із соляною кислотою та 39 каністр із сірчаною кислотою, згідно яких дані речовини відносяться до прекурсорів, стосовно яких встановлюються заходи контролю.

Відповідно до ст. 81 КПК України (в редакції 1960 року), питання про речові докази вирішуються вироком, ухвалою чи постановою суду, при цьому речі, які не можуть бути використанні, знищуються.

Вивчивши матеріали кримінальної справи, повідомлення Головного управління юстиції у Тернопільській області, заслухавши думку прокурора, суд вважає, що речові докази у кримінальній справі про обвинувачення ОСОБА_1 за ч.1 ст. 320 КК України пятдесят чотири каністри із соляною кислотою та тридцять девять каністр із сірчаною кислотою, слід знищити.

Виходячи з вищенаведеного, керуючись ст.ст. 81, 409, 411 КПК України (в редакції 1960 року) та п.11 Розділу ХІ перехідних положень КПК України (в редакції 2012 року) України,

ПОСТАНОВИВ:

Речові докази у кримінальній справі №1-289/10 про обвинувачення ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 320 КК України, а саме, пятдесят чотири каністри із соляною кислотою та тридцять девять каністр із сірчаною кислотою, які здані для тимчасового зберігання в камеру зберігання речових доказів Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільськькій області знищити.

Постанова може бути оскаржена до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом семи діб з моменту її проголошення.

Головуючий В.Є. Ломакін