АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/764/14 к
Номер провадження 11-сс/786/56/14
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретаря ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
представника підозрюваного адвоката ОСОБА_7
слідчої ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою підозрюваної ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2014 року, якою накладено арешт на її рухоме і нерухоме майно, а саме: автомобіль volkswagen polo 1,4 д.н.з. НОМЕР_1 та житловий будинок (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), що належать їй на праві приватної власності.
За постановою суду, старший слідчий слідчого управління в УМВС України в Полтавської області звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з клопотанням про арешт майна підозрюваної у кримінальному провадженні за фактом привласнення бюджетних коштів службовими особами Сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молоко-Миргород» та вчинення службового підроблення, за ознаками ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України., оскільки своїми умисними діями ОСОБА_9 завдала великої матеріальної шкоди державі на суму 177 810 грн., що в 331 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
16.01.2014 року ОСОБА_9 оголошено підозру за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України.
Взявши до уваги, що ОСОБА_9 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, яким завдано шкоди в великих розмірах, з метою забезпечення можливого цивільного позову та відшкодування завданих збитків, слідчий суддя дійшов висновку накласти арешт на майно, що належить підозрюваній.
При цьому слідчий суддя вказав, що в разі не накладення арешту на майно, ОСОБА_9 може розпорядитися ним на власний розсуд і уникнути відповідальності по відшкодуванню збитків, завданих кримінальним правопорушенням. Про це свідчить факт дарування підозрюваною належного їй автомобіля після оголошення їй підозри та під час знаходження даного клопотання слідчого на розгляді в суді.
В апеляції ОСОБА_9 просить ухвалу скасувати як незаконну та скасувати арешт на автомобіль volkswagen polo 1,4 д.н.з. НОМЕР_1 та житловий будинок (що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ), мотивуючи свої доводи тим, що цивільний позов у справі не заявлено, відшкодування збитків повинно бути покладено на СВК «Молоко-Миргород», а не на неї.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, адвоката ОСОБА_7 в інтересах скаржниці ОСОБА_9 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, міркування прокурора про законність ухвали слідчого судді і безпідставність апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Так, слідчий суддя керувався вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України, де зазначено, що арешт може бути накладений на нерухоме і рухоме майно підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна або цивільного позову.
Як вбачається із оголошеної ОСОБА_9 підозри за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, остання підозрюється у завданні великої матеріальної шкоди державі на суму 177 810 грн., що в 331 разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.
Тому її твердження, що цивільний позов повинен відшкодовуватись не нею, а СВК «Молоко-Миргород», не є на даний час підставою не застосовувати накладення арешту на її майно.
Відтак, задовольняючи клопотання про арешт майна ОСОБА_9 , слідчий суддя правильно з метою забезпечення кримінального провадження у відповідності до вимог ст. ст. 170, 172, ч. 2 ст. 173 КПК України, та з дотриманням вимог ч. 5 ст. 173 КПК України ухвалив рішення про задоволення клопотання та накладення арешту на майно останньої.
Таким чином, ухвала про арешт майна ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. ст. 170, 172, 173 КПК України і підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст. ст. 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 29 січня 2014 року - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді про накладення арешту на її майно - залишити без зміни.
СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3