УХВАЛА

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

27 лютого 2008 року

м.Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в
складі:

головуючого
Вотьканича Ф.А.,

суддів
Лізанця П.М. і Сімаченко Л.І.,

з участю прокурора Фотченка С.І., адвоката ОСОБА_1,
засудженої ОСОБА_2 і потерпілого ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією засудженої ОСОБА_2 на вирок Хустського районного суду від
25 липня 2007 року, яким

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженку і
мешканку АДРЕСА_1, громадянку України, приватного підприємця, раніше не судиму,

засуджено за ч.1 ст.342 КК України на 2 роки обмеження волі.

На
підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з встановленням їй іспитового строку 1 рік.

На
підставі ст.76 КК України на ОСОБА_2 покладено обов'язок повідомляти органи
кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, роботи або навчання
та періодично з'являтись на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний
захід ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили постановлено залишити підписку
про невиїзд.

Згідно
вироку суду - «підсудна ОСОБА_2 обвинувачується в тому, що 31 січня 2007
року приблизно об 11 годині вона під час здійснення державним виконавцем
Державної виконавчої служби в Хустському районі ОСОБА_3 опису иайна належного
боржнику АДРЕСА_1 вчинила опір йому як представнику влади, що виражався в
виштовхуванні його з-за прилавка та намаганні сховати товар, що підлягав опису».

У апеляції засуджена ОСОБА_2 порушує питання про
скасування вироку суду і закриття кримінальної справи щодо неї на підставі ст.6
п.2 КПК України, за відсутністю у її діях складу злочину.

В обгрунтування апеляції ОСОБА_2 посилається на те, що її
вина у вчиненні злочину нічим не доведена, а дана справа є сфабрикованою і
побудованою на неправдивих свідченнях ОСОБА_3. ОСОБА_2 важає, що дії державного
виконавця ОСОБА_3 були незаконними, бо він проводив виконання всуперечи вимог
Закону України «Про виконавче провадження» : неповідомив боржника про час
вчинення виконання, про можливість сплати коштів у добровільному порядку, не
запропонував боржнику надати майно для першочергового опису та вилучення,
поводив себе незаконно та зухвало і мав намір одразу вилучити майно, а не
описати його і накласти арешт.

Засуджена ОСОБА_2 вказує також у апеляції на відсутність
доказів її вини у вчиненні опору державному виконавцю ОСОБА_3. Висновок суду
про її винуватість грунтується на суперечливих показаннях свідків та незрозумілого
відеозапису, який є змонтованим із уривків.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду Закарпатської
області, пояснення засудженої ОСОБА_2 і її захисника ОСОБА_1, які
підтримали апеляцію, міркування
прокурора і потерпілого ОСОБА_3, які апеляцію просять залишити без задоволення,
а вирок суду без зміни, дослідивши матеріали справи й обговоривши доводи
апеляції, апеляційний суд приходить до переконання, що вона підлягає
задоволенню частково, з наступних підстав.

Вирок суду підлягає скасуванню через допущені
судом істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

За змістом ч.1 ст.334 КПК мотивувальна частина
обвинувального вироку повинна починатися з викладу формулювання обвинувачення
визнаного судом доведеним.

Формулювання обвинувачення, що визнано судом доведеним,
слід викладати у категорично-ствердній формі, зазначаючи, хто, де коли, в який
спосіб, з яких мотивів і які саме дії вчинив та які наслідки від чого настали.

Вирок суду щодо ОСОБА_2 вказаним вимогам
кримінально-процесуального закону не відповідає.

Так, у мотивувальній частині вироку відсутній висновок
суду які саме дії, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ст.342 КК
України вчинила ОСОБА_2, а тільки констатовано про те, що «ОСОБА_2
обвинувачується у вчиненні опору представнику влади під час здійснення
державним виконавцем ОСОБА_3 опису майна належного боржнику».

Судом допущено істотні суперечності,
зокрема, з протоколу судового засідання вбачається, що суд видалився в нарадчу
кімнату 25 липня 2007 року, а повернувся з нарадчої кімнати і проголосив вирок
26 липня 2007 року, однак із дати вказаній у вироку вбачається, що він
постановлений 25 липня 2007 року. Ці суперечності позбавляють судову колегію
зробити висновок, про час постановлення вироку і непрямо вказують на порушення
судом таємниці нарадчої кімнати.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України
порушення судом таємниці нарадчої кімнати є істотним порушенням вимог
кримінально-процесуального закону і є безумовною підставою для скасування
вироку.

Таким чином, при розгляді даної справи
судом першої інстанції допущені такі істотні порушення
кримінально-процесуального закону, які виключали можливість постановлення
вироку, а тому справа підлягає поверненню на новий судовий розгляд в суд першої
інстанції.

При новому розгляді справи суду слід у
повному обсязі дослідити наявні у справі докази, на які органи досудового
слідства посилаються, як на доказ вини ОСОБА_2, а також перевірити доводи
засудженої ОСОБА_2 викладені в апеляції, і в залежності від встановленого,
вирішити питання про доведеність чи недоведеність її вини за обвинуваченням у
вчиненні опору представникові влади під час виконання ним службових обовязків.

З урахуванням наведеного, керуючись
статтями 365 та 366 Кримінально-процесуального кодексу України, колегія суддів,
-

у
х в а л и л а :

Апеляцію
засудженої ОСОБА_2
задовольнити частково.

Вирок
Хустського районного
суду від 25 липня
2007
року відносно ОСОБА_2 скасувати, а
справу повернути до того ж суду на новий судовий розгляд іншим суддею.

Головуючий

Судді