Номер провадження: 11/785/556/14
Номер справи місцевого суду: 499/916/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24.12.2014 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю прокурора: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією старшого прокурора прокуратури Іванівського району Одеської області ОСОБА_5 на постанову Іванівського районного суду Одеської області від 22.10.2014 року, якою кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України повернена прокурору Іванівського району Одеської області на додаткове розслідування,-

встановила
ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що він 24 жовтня 2011 року близько 14 години 00 хвилин своїми умисними діями, корисливо, знаходячись поблизу кафе Європа, розташованого по вул. Бориса Дерев`янка в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області, відкрито заволодів мобільним телефоном марки LG, який належав ОСОБА_7 тим самим заподіявши останньому матеріальну шкоду в розмірі 100 гривень 00 копійок.

22.10.2014 року Іванівським районним судом Одеської області в ході проведення попереднього розгляду по справі, прийняте рішення та винесена постанова про повернення кримінальної справи за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст.186 КК України прокурору Іванівського району Одеської області на додаткове розслідування.

Приймаючи зазначене рішення суд послався на допущені органом досудового слідства процесуальні порушення, а саме порушення права на захист обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Так суд вказав, що протоколи роз`яснення прав ОСОБА_6 складалися формально, в зазначених протоколах наявні прізвища інших осіб, право на побачення з захисником при вирішенні питання про відмову від захисника обвинуваченому забезпечено не було.

Крім того суд вказав, що в обвинувальному висновку не сформульовані обставини усвідомлення обвинуваченим суспільної небезпеки свого діяння, слідчим у протоколах слідчих дій не зазначені адреси осіб, відносно яких проводилися слідчі дії.

Також при прийнятті зазначеного рішення, суд послався на невиконання слідчим вимог ч.3 ст.132 КПК України ( в редакції 1960 року), щодо негайного направлення прокурору постанови про притягнення ОСОБА_6 як обвинуваченого.

Вважає, що встановлені при проведенні попереднього розгляду порушення вимог кримінально-процесуального закону перешкоджають призначенню справи до розгляду і не можуть бути усунуті в ході судового розгляду, а у відповідності до вимог ст.370 КПК України можуть слугувати підставою для скасування прийнятого судом рішення.

На вказану постанову прокурором подана апеляційна скарга в якій він зазначив, що вважає судове рішення незаконним, необґрунтованим, невмотивованим, винесеним з порушенням вимог ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року), та таким, яке підлягає скасуванню на підставі п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 367 КПК України, у зв`язку з однобічністю, невідповідністю висновків суду першої інстанції, викладених у постанові, фактичним обставинам справи та істотним порушенням кримінально-процесуального закону (ст.ст. 368, 369, 370 КПК України).

Так прокурор послався на те, що при ознайомленні обвинуваченого з процесуальними правами як в якості підозрюваного так і в якості обвинуваченого ОСОБА_6 , останній відмовився від захисника та власноруч написав відмову, в зв`язку з чим слідчим винесені постанови про прийняття відмови від захисника, оскільки у слідчого були відсутні підстави для його призначення. Під час досудового розслідування та по його закінченню від ОСОБА_6 будь-яких клопотань, заяв та скарг не надходило.

Вважає, що слідчим не були допущені порушення вимог кримінально-процесуального закону, які унеможливлюють призначення судом справи до розгляду, в зв`язку з чим просить постанову скасувати та повернути справу на новий судовий розгляд в іншому складі суду.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив скасувати постанову, а справу повернути на новий судовий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, судова колегія вважає доводи апеляції прокурора обгрунтованими виходячи з наступного:

У відповідності до ст.246 КПК України (в редакції 1960 року), при попередньому розгляді справи, суддя має право за власної ініціативи, або за клопотанням інших учасників процессу, повернути справу на додаткове розслідування у випадках, коли під час порушення кримінальної справи, провадження дізнання чи досудового слідства були допущені такі порушення, вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, справа була розглянута судом першої інстанції і 12.06.2013 року відносно ОСОБА_6 був постановлений обвинувальний вирок (а.с.169-173), який в подальшому переглянутий апеляційним судом Одеської області та ухвалою цього суду від 17.09.2013 року залишений без змін (а.с. 194-196).

В подальшому за касаційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8 , ухвалою судової колегії Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.07.2014 року, вирок суду та ухвала апеляційного суду були скасовані, справа направлена на новий судовий розгляд (а.с.221-222).

Підставою для скасування вироку суду порушення судом першої інстанції вимог ч.1 ст.334 КПК України, а саме не сформулювання судом обвинувачення, яке було визнане доведеним у суді.

В ході нового судового розгляду, при його попередньому розгляді, захисником обвинуваченого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_8 22.10.2014 року було подано клопотання з проханням повернення справи прокурору на додаткове розслідування, з підстав порушення права обвинуваченого на захист і судом була заслухана думка захисника стосовно допущених на його думку органами досудового слідства порушень вимог кримінально-процесуального закону.

Як видно з протоколу судового засідання (а.с.253-254), розглядаючи зазначене клопотання, суддею була заслухана думка обвинуваченого ОСОБА_6 , який підтримав клопотання, однак обставини порушення права обвинуваченого на захист у нього взагалі не вияснялися та не перевірялися, останньому як судом так і учасниками процессу не поставлено жодного запитання стосовно обставин викладених захисником у клопотанні, які він вважав є підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

З протоколів роз`яснення ОСОБА_6 як підозрюваному та обвинуваченому права на захист (а.с.34-37, 45-48) видно, що під час проведення досудового розслідування, останньому були роз`яснені належним чином його права, про що в зазначених протоколах маються зроблені обвинуваченим записи про ознайомлення його з цими правами.

В матеріалах справи (а.с.38, 49) в наявності є протоколи про відмову ОСОБА_6 від участі захисника, в яких він особисто зазначив, що відмовляється від участі захисника і свій захист буде здійснювати самостійно. Крім того, постановами органу досудового розслідування (а.с.39,50) відмова ОСОБА_6 від участі захисника була слідчим прийнята.

Після закінчення досудового розслідування про справі, ОСОБА_6 був ознайомлений з матеріалами справи, зауважень та клопотань не заявляв, порушення його права на захист не оскаржував.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду судом справи, по результатам якої відносно ОСОБА_6 був постановлений обвинувальний вирок від 12.06.2013 року, ні обвинувачений, ні його захисник не звертали уваги на нібито допущені органом досудового розслідування порушення права на захист ОСОБА_6 .

Ці обставини також не були предметом розгляду судом апеляційної і касаційної інстанції.

За таких обставин, приймаючи до уваги встановлені фактичні дані, судова колегія приходить до висновку, що під час проведення досудового розслідування право обвинуваченого ОСОБА_6 на захист порушено не було.

У п.3 роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11.02.2005 року Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення справ на додаткове розслідування, зазначений перелік порушень КПК, без усунення яких справа не може бути призначена до судового рорзгляду, а також зазначені обставини, які необхідно враховувати при їх оцінці.

При вирішенні питання про те, чи перешкоджає виявлене порушення закону призначенню справи до судового розгляду враховується, наскільки істотним воно було, до ущемлення яких прав та інтересів воно привело та чи є можливість поновити ці права та інтереси.

Допущені на думку суду, порушення вимог кримінально-процесуального закону, на які суд послався у своїй постанові, а саме формального роз`яснення процесуальних прав ОСОБА_6 наявність у цих протоколах прізвищ інших осіб та нероз`яснення йому права на побачення з захисником при вирішенні питання про відмову від захисника обвинуваченому, у відповідності з нормами кримінально-процесуального закону не є сутт`євими та не можуть слугувати підставою для повернення справи на додаткове розслідування вихордячи з наступного:

Так, з протоколів роз`яснення прав ОСОБА_6 видно, що останній відмовився від участі захисника, в зв`язку з чим нероз`яснення йому права на побачення з захисником при вирішенні питання про відмову від захисника обвинуваченому не можна визнати порушенням його права на захист.

Зазначені в цих протоколах прізвища інших осіб необхідно вважати технічною опискою, оскільки з протоколів видно, що саме ОСОБА_6 був ознайомлений з цими правами, а не інші особи, прізвища яких додатково зазначені у протоколах.

Що стосується посилання суду на невиконання слідчим вимог ч.3 ст.132 КПК України (в редакції 1960 року), щодо негайного направлення прокурору постанови про притягнення ОСОБА_6 як обвинуваченого, то зазначене питання на думку судової колегії є відповідною компетенцією прокурора, який взагалі не звернув уваги на нього як на порушення вимог кримінально-процесуального закону, що на думку судової колегії свідчить про відсутність такого порушення.

З матеріалів справи взагалі не вбачається, чи була направлена постанова слідчого прокурору, однак навіть з урахуванням припущення, щодо такого порушення, у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону, воно не є суттєвим та не може слугувати підставою для повернення справи на додаткове розслідування прокурору.

Що стосується висновку суду про неналежне формулювання обставин усвідомлення обвинуваченим суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, то такий висновок не грунтується на законі, оскільки у відповідності до вимог ст. 132 КПК України, зазначення цих обставин при викладені обвинувачення не передбачено.

Не зазначення слідчим у протоколах слідчих дій адрес осіб, відносно яких проводилися слідчі дії також не можна вважати суттєвим порушенням вимог кримінально-процесуального закону, оскільки ці порушення можливо усунути в ході судового розгляду в тому числі шляхом надання відповідних судових доручень у порядку ст.315-1 КПК України.

Повертаючи справу на додаткове розслідування, суд не прийняв до уваги вищезазначені вимоги кримінально-процессуального закону та Пленуму Верховного Суду України, які зазначені у п.2,3 постанови "Про практику застосування судами України законодавства, яке регулює повернення справ на додаткове розслідування" від 11.02.2005 року №2 та безпідставно повернув справу прокурору для проведення додаткового розслідування.

Таким чином, судова колегія вважає, що повертаючи зі стадії попереднього розгляду справу прокурору для проведення додаткового розслідування на підставах, зазначених у постанові, суд допустив неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, грубо порушив вимоги кримінально-процесуального закону, в зв`язку з чим постанова підлягає скасуванню, а справа поверненню до суду першої інстанції на новий розгляд в іншому складі суду зі стадії попереднього розгляду.

Керуючись ст. 365, 366, 367 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Одеської області,-

ухвалила
Апеляцію старшого прокурора прокуратури Іванівського району Одеської області ОСОБА_5 задовільнити.

Постанову Іванівського районного суду Одеської області від 22.10.2014 року якою кримінальна справа за обвинуваченням ОСОБА_6 в скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України повернена прокурору Іванівського району Одеської області на додаткове розслідування скасувати, а справу направити на новий розгляд зі стадії попереднього розгляду в той же суд, в іншому складі суду.

Обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд - залишити попередній.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_2 .

ОСОБА_9