Справа № 214/47/15-к
1-кп/214/190/15
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2015 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі кримінальне провадження №0000897 відносно
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого ПП, не одруженого, раніше не судимого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
08 жовтня 2014 року приблизно о 20.00 годині в Саксаганському районі м. Кривого Рогу по сухому асфальтному покриттю проїжджої частини дороги вул. Мелешкіна з боку майдану 30-річчя Перемоги в напрямку майдану Артема рухався автомобіль «Шкода Октавія А5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким в порушення вимог п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, відповідно до якого;
2.9 «Водієві забороняється: a)керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»
керував водій ОСОБА_6 , котрий, відповідно до висновку медичного обстеження № 3402 від 08.10.2014 року, перебував під впливом наркотичних засобів, та в районі швейної фабрики «Полстар», в порушення вимог п. 2.3. «б» « Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого;
2.3. « Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»
відволікся від керування в наслідок чого при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_4 який переходив проїжджу частину дороги вул. Мелешкіна з ліва на право по напрямку руху автомобіля в порушення вимог п. 12.3 «Правил дорожнього руху» України, відповідно до якого;
12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкод»
своєчасно заходів для зменшення швидкості не вжив та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_4 . В наслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_4 був травмований.
Відповідно по висновку судово-медичної експертизи № 2591 від 24.11.2014 року потерпілий ОСОБА_4 отримав травми у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, яка супроводжувалась переломом лобної кістки ліворуч, забою головного мозку, субдуральної гематоми тім`яної області ліворуч, забійної та різаної рани обличчя, закритої травми живота яка супроводжувалась розривом брижі тонкого кишковика, закритого перелому правого стегна, відкритого уламкового перелому кісток правої гомілки, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя.
Між порушенням ОСОБА_6 правил безпеки дорожнього руху в частині виконання вимог п.п. 2.9 «а», 2.3 «б», 12.3 «Правил дорожнього руху» України і наслідками що настали спричинення потерпілому ОСОБА_4 тяжких тілесних ушкоджень вбачається прямий причинний зв`язок.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 286 КК України за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, що керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.
Судом враховані наступні докази на підтвердження встановлених обставин.
Так, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що 08.10.2014 року приблизно о 20-00 годині, він рухався по вул. Мелешкіна на автомобілі «Шкода А5» приблизно зі швидкістю 50 км/год, в напрямку з 95-го кварталу в бік м-ну Зарічний. В автомобілі він був один та їхав до батьків. Він палив цигарку, попіл від якої впав йому на коліна. Трохи пригальмувавши він відволікся, оскільки нахилився подивитись де впав попіл та став збивати попіл з колін на сидіння. Через пару секунд він відчув удар і одразу ж зупинився десь в 3-5 метрах від потерпілого. Коли він підвів голову то побачив, що збив чоловіка, який лежав на землі. Він одразу викликав швидку медичну допомогу. В той день він не вживав ні наркотичних засобів, ні алкогольних напоїв. За день до ДТП його пригостили друзі «амфетаміном», який він прийняв, тому може сказати, що під час керування ТЗ 08.10.2014 року він вважає, що не був в стані наркотичного сп`яніння. Автомобіль належить його компаньйону ОСОБА_7 , за який він сплатив кошти та керував авто без документів, що підтверджують його як власника даного автомобіля, крім того він не був застрахований. Він відшкодовував за лікування потерпілому приблизно 50-70 тис. грн.., про що є розписки в матеріалах кримінального провадження. Він особисто потерпілого після ДТП не бачив, оскільки кошти йому на лікування передавав його компаньйон ОСОБА_8 , так як потерпілі до нього ставились негативно.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 08.10.2014 року біля 20-00 годин він їхав з роботи та вийшов з маршрутку на зупинці по вул.. Мелешкіна. Він вирішив зустрітися з товаришем. Дорогу став не по пішохідному переходу, а просто по проїзній частині. Далі він нічого не пам`ятає, оскільки після ДТП має проблеми з головою. Йому відшкодували за лікування спочатку 20 тис. грн.. Потім, через два місяця йому відшкодовували по 3 тис. грн.. Кошти передавав ОСОБА_8 його дружині. Обвинуваченого ОСОБА_6 він взагалі до суду ніколи не бачив, оскільки останній до нього та в лікарню ніколи не приїздив. В частині покарання покладається на розсуд суду, однак просить не позбавляти волі обвинуваченого.
Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, визнання обвинуваченим ОСОБА_6 вини у вчиненому злочині, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував у учасників судового провадження, чи правильно вони розуміють зміст цих обставин та чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання, суд, у відповідності до положень ст. ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема дані, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому визначаються щиросердне каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставиною, відповідно до ст. 67 КК України, яка обтяжує покарання обвинуваченому, є вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння (Т. 2 а.с. 64).

Обвинувачений ОСОБА_6 по відношенню до інкримінованого йому кримінального правопорушення підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України (Т. 2 а.с.61).

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховуючи ступінь тяжкості скоєного злочину, особистість обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку в ОКЗ «Психоневрологічний диспансер» у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває (Т. 2 а.с. 61-62).

Таким чином, суд, враховуючи вище викладені обставини у своїй сукупності вважає, що обвинуваченому ОСОБА_6 повинно бути призначено покарання у виді позбавлення волі, з позбавленням права керувати транспортними засобами, однак із застосуванням ст. 75 КК України, без ізоляції від суспільства, оскільки маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.
Виходячи із всіх встановлених по справі обставин, керуючись ст. 75 КК України, суд вважає за доцільне встановити обвинуваченому ОСОБА_6 випробувальний термін, при цьому покласти на останнього обов`язки передбачені п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції , повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання та періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових злочинів. При цьому суд не погоджується з позицією сторони захисту щодо незастосування до обвинуваченого додаткового покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами, оскільки саме керування останнім транспортним засобом сприяло вчиненню злочину та призвело до тяжких наслідків. При цьому суд також враховує позицію потерпілого.

При цьому, суд звертає увагу на наслідки, у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення та ставлення останнього до вчиненого, ставлення потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні.

Розглядаючи питання про призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення обвинуваченого права керування транспортними засобами, та враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 зі змінами Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті де йдеться про те, що при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного, оскільки він є водієм та керування транспортним засобом не є джерелом доходу та засобом для існування обвинуваченого, тому суд вважає, за доцільне застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами строком на три роки.
Суд вважає, що призначення ОСОБА_6 такого покарання є справедливим і необхідним для виправлення обвинуваченого та для запобігання скоєння ним правопорушень у сфері безпеки руху в майбутньому.
Підстави для призначення покарання, яке необхідно відбувати реально, відсутні.
Підстав для застосування ст. 69 КК України судом не встановлено.

У справі потерпілий ОСОБА_4 заявив цивільний позов про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 суми заподіяної моральної шкоди в результаті злочину.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що моральну шкоду оцінює в сумі 100 000 гривень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги потерпілого визнав в повному обсязі.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі ст.ст. 16, 1166 ЦК України, відповідно до ст.ст. 61, 368 КПК України, позовні вимоги ОСОБА_4 про відшкодування заподіяної моральної шкоди підлягають задоволенню.
Суд приходить до висновку про наявність у потерпілого ОСОБА_4 протягом тривалого періоду часу моральних страждань і переживань, оскільки у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями останній став інвалідом 2-ї групи, втратив місце своєї роботи. Всі ці обставини негативно позначилися на моральному стані потерпілого.
У зв`язку з характером і глибиною душевних, емоційних, моральних страждань, які переніс потерпілий ОСОБА_4 , їх тривалістю, ґрунтуючись на принципах розумності і справедливості суд вважає, що заявлена сума 100 000 гривень в якості компенсації моральної шкоди, на підставі ст.ст. 23, 1167 ЦК України і відповідно до ст.ст. 61, 368 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілого.
Крім того суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової авто-технічної експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 40 копійок (Т. 2 а.с. 30).
Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, з позбавлення правом керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 3 (три) роки.
Відповідно до п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
- періодично з`являтися до кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації.
Запобіжний захід обраний відносно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін до набрання вироком чинності.
Позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) гривень 00 копійок.

Речовий доказ автомобіль «Шкода Октавія А5» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходиться у ОСОБА_8 залишити у розпорядженні останнього, дозволивши користуватися та розпоряджатися на власний розсуд (Т.2 а.с.17, 39).
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави, витрати пов`язані з проведенням судової експертизи в сумі 491 (чотириста дев`яносто одна) гривня 40 копійок (Т. 2 а.с. 30).
На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Дніпропетровської області через Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1