Справа № 464/5749/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/96/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області в складі

головуючого: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 09 грудня 2014р. , -

ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бісковичі, Самбірського району Львівської області, українця, гр-на України, непрацюючого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 ,

Звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрито.

В своїй апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 вказує, що суд в своїй ухвалі посилається на те, що в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 відмовилась від обвинувачення ОСОБА_8 , просила про закриття кримінальної справи відносно нього у з зв`язку з примиренням між ними, про що подала відповідну заяву. Також в ухвалі здійснено покликання на те, що відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених , зокрема ст.125 КК України. Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках передбачених КПК України, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Вважає, що дані висновки не відповідають матеріалам кримінального провадження та фактичним обставинам, оскільки протерпіла ОСОБА_9 не заявляла клопотань про відмову від обвинувачення відносно ОСОБА_8 , а лише підтвердила той факт, що помирилась з ОСОБА_8 та не має до нього жодних претензій та подала до суду відповідну письмову заяву. Натомість встановлено, що захисник обвинуваченого ОСОБА_10 подав суду клопотання в якому просив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, а кримінальне провадження за ст.125 ч.2 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України. В судовому засіданні ОСОБА_8 дане клопотання підтримав, визнав себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаявся. Це стверджує, що суд неправильно потрактував досліджені в судовому засіданні докази та прийшов до висновків, які не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та доказами дослідженими під час судового розгляду.

Також в своїй ухвалі суд приходить до висновку, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 слід закрити, звільнивши його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою на підставі ст.46 КК України. Вказаний висновок хоча і підтверджується дослідженими під час судового розгляду обставинами кримінального провадження, проте істотно суперечить раніше зробленим судом висновкам про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Ці дві підстави закриття кримінального провадження є зовсім різними за своєю суттю, адже закриття кримінального провадження на підстави відмови потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні приватного обвинувачення має реабілітуючий характер, натомість закриття кримінального провадження у зв`язку з із звільненням особи від кримінальної відповідальності носить нереабілітуючий характер. Крім цього, закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення регулюється п.7 ч.1 ст.284 КПК України, а закриття кримінального провадження у зв`язку з звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України, однак суд в ухвалі не покликався на конкретну норму ст.284 КПК України на підставі якої він закрив провадження про обвинувачення ОСОБА_8 , зробивши лише загальне посилання на цю статтю.

Також, суд в порушення вимог п.1 ч.1 ст.372 КПК України в своєму рішення зазначив прізвище, ім`я та по-батькові обвинуваченого, не зазначивши рік, місяць, день його народження і місце проживання, а також в порушення п.3 ч.1 ст.372 КПК України не зазначив в ухвалі порядок набрання нею законної сили.

На думку прокурора, ці обставини є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що потягло за собою постановлення необґрунтованого, незаконного та такого, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження рішення.

В зв`язку з вищенаведеним, просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що така підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачувався в тому, що маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень, 31.10.2013 року приблизно о 14.50 год., перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_3 , розпочав конфлікт, в ході якого шарпав та наносив удари ОСОБА_9 , в продовження своїх дій він кинув останню на підлогу та сам впав на неї. Перебуваючи на підлозі ОСОБА_8 , взявши правою рукою за шию потерпілу, почав душити її, при цьому одночасно наносив удари колінами ОСОБА_9 в область від тазової частини тіла до колін та в момент, коли остання, намагаючись відштовхнути його, підняла тазову частину тіла, ОСОБА_8 наніс їй удар коліном в область куприка, в результаті чого спричинив їй тілесні ушкодження, а саме: невелике смугасте садно на шиї, яке характерне для подряпання, заподіяної нігтем руки, синці на лобку та стегнах які могли утворитись від ударів тупими предметами із обмеженою поверхнею, до яких належить, наприклад, кулак, лікоть, коліно, тощо, також у ОСОБА_9 зафіксовано кутоподібне відхилення куприка у перед, зсув його до 3 мм. подібно до підвивиху у крижово-куприковому з`єднанні, що відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Під час судового розгляду справи 09.12.2014р. захисником ОСОБА_8 ОСОБА_10 було подано клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.125 ч.2КК України на підставі ст.46 КК України в зв`язку з примиренням з потерпілою та закриття кримінального провадження на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Як вбачається з журналу судового розгляду, головуючим в судовому засіданні 09.12.2014року було оголошено дане клопотання та з`ясовано думки учасників судового розгляду щодо даного клопотання. Потерпіла ОСОБА_9 не заперечувала проти його задоволення, заявила, що претензій до ОСОБА_8 не має. Також головуючою було роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_8 , що у разі задоволення клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілою, таке звільнення буде носити нереабілітуючий характер, на що обвинувачений погодився.

Інших клопотань суд не розглядав.

Після чого, заслухавши думки учасників судового розгляду, головуючий вийшов в нарадчу кімнату, повернувшись з якої оголосив ухвалу про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 та звільнення його від кримінальною відповідальності за ч.2 ст.125 КК України на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Даних, які б свідчили про відмову потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення ОСОБА_8 за ч.2 ст.125 КК України матеріали справи не містять, тому суд помилково покликався на це у мотивах свого рішення.

Колегією суддів не встановлено істотного порушення місцевим судом вимог КПК України при постановленні оскаржуваного рішення.

За наведених обставин апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а ухвалу суду першої інстанції слід змінити рішенням апеляційного суду.

Керуючись ст.ст.404,405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу Сихівського районного суду м.Львова від 09 грудня 2014 року про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України змінити, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 задоволити частково.

Виключити з мотивувальної частини ухвали покликання суду на відмову потерпілої ОСОБА_9 від обвинувачення за ч.2 ст.125 КК України, а також покликання на п.7 ч.1 ст.284 КПК України.

В решті ухвалу залишити без зміни.

Головуючий:

Судді: