АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа №11-кп/791/23/15 Головуючий у 1-й інст.:
ОСОБА_1
Категорія: ст.286 ч.2 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К

іменем України

13 січня 2015 року м.Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Херсоні апеляційну скаргу прокурора на вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 10.10.2014р. по кримінальному провадженню №0000107 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Погребняково Новгородківського району Кіровоградської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком :

ОСОБА_8
засуджений за ст.286 ч.2 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.86 КК України та п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014р. звільнений від відбування призначеного покарання.

За вироком суду вирішено питання щодо процесуальних витрат по справі.

За вироком суду з ОСОБА_8 стягнено на користь потерпілої ОСОБА_9 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100000 грн., в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу 5000 грн.

ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він 13.03.2014р. близько 23 год. 55 хв., керуючи технічно справним автомобілем «KAMA3-5320», держномер НОМЕР_1 , за допомогою якого буксирував технічно справний причіп «ГБК 8350», держномер НОМЕР_2 , здійснюючи рух на 87-му км. НОМЕР_3 м автомобільної дороги «Мар`янське-Берислав» зі сторони м.Кривій Ріг в напрямку м.Херсон, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 10.1, 11.1, 13.3 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., введених в дію з 1.01.2002р., перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при наявності дорожньої розмітки «1.1», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, не врахував ширину проїзної частини, відповідний напрямок руху у виді заокруглення, габаритів транспортних засобів і безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, здійснив виїзд причепу «ГБК 8350», держномер НОМЕР_2 , на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «SCANIA R114LA380», держномер НОМЕР_4 , який буксирував напівпричіп «ПП TALSON F1020», держномер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У результаті зіткнення ОСОБА_10 помер на місці події, отримавши тілесні ушкодження у вигляді: відкритого осколкового переламу кісток склепіння і основи черепа, лицевого скелета з размозженням довгастого мозку, крововиливом під м`які мозкові оболонки головного мозку, забійні рани і садна обличчя, множинні переломи ребер і кісток тазу, розриви легенів, правої частини печінки, крововилив в клітковину середостіння хвіст і тіло підшлункової залози, відкритий осколковий перелом кісток лівого стегна, гомілки, стопи з размозженням м`язів, судин і нервів, садна кінцівок, грудної клітки і живота, травмовано-рвані рани нижніх кінцівок, передньої черевної стінки, які утворилися незадовго до настання смерті, належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Так, суд в мотивувальній частині вироку необґрунтовано зазначив, що докази перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час вчинення злочину відсутні, безпідставно відкинувши довідку про проведення токсикохімічного дослідження крові ОСОБА_8 , згідно з якою в крові обвинуваченого виявлено алкоголь у кількості 0,41 промилі, суд дійшов помилкового висновку, що така кількість є незначною. В судовому засіданні 13.08.2014р. суд немотивовано відхилив клопотання прокурора про виклик в судове засідання медичного фахівця для роз`яснення вказаної довідки, усунення суперечностей. Ухвалюючи вирок суд належним чином не мотивував своє рішення. Крім того, суд звільнив від призначеного покарання ОСОБА_8 на підставі п.«в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», проте суд належним чином не перевірив факт перебування на утриманні у ОСОБА_8 неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_3 , чи не був обвинувачений позбавлений батьківських прав. Просить вирок скасувати, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, відповідно ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Вислухавши суддю-доповідача; думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив вирок скасувати в частині звільнення від відбування покарання на підставі п.«в» ч.1 Закону України «Про амністію у 2014 році», постановити новий вирок, за яким визнати обвинуваченого таким, що перебував під час ДТП у стані алкогольного сп`яніння, призначити ОСОБА_8 покарання за ст.286 ч.2 КК України у виді 5 років позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, відповідно до ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки; думку захисника ОСОБА_7 та пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що обвинувачений не перебував у стані алкогольного сп`яніння, а тому просили залишити вирок без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення; розглянувши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому задоволенню.

Вина ОСОБА_8 в інкримінованому злочині підтверджується наступними доказами, які були досліджені, перевірені та оцінені судом у сукупності.

В судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину визнав та пояснив, що керуючи транспортним засобом він порушив ПДР України, не врахував закруглення дороги та виїхав причепом на зустрічну смугу. В результаті сталося ДТП, в якому загинув потерпілий. У стані алкогольного сп`яніння не перебував, спиртні напої не вживав.

Показами потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні показала, що 13.03.2014р. в результаті ДТП загинув її чоловік ОСОБА_10 .

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 18.03.2014р., що підтверджує факт смерті ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.3 а.п.115).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи видно, що на трупі ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які відносяться до тяжких за критерієм небезпеки для життя, що перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. Враховуючи характер, локалізацію, механізм утворення вищезазначених тілесних ушкоджень, вони утворились в наслідок ударів об частини салону транспортного засобу під час ДТП (т.1 а.п.12-13).

Згідно з висновками судової експертизи технічного стану систем управління транспортних засобів з фото таблицею, обидва автомобілі, які потрапили в ДТП, знаходилися у справному технічному стані (т.1 а.п.17-29).

Висновок судової трасологічної експертизи транспортних засобів з фототаблицею підтверджує, що автомобіль «SCANIA R114LA380» рухався в межах своєї смуги руху, а причеп «ГБК 8350» рухався з виїздом на зустрічну смугу руху, тобто первісний контакт транспортних засобів відбувся на смузі руху автомобіля «SCANIA R114LA380» (т.1 а.п.30-39).

З висновків судової автотехнічної експертизи вбачається, що водій ОСОБА_10 не мав технічної можливості попередити настання ДТП, на відміну від водія ОСОБА_8 , який мав таку можливість (т.1 а.п.40-41).

Дії ОСОБА_8 за ст.286 ч.2 КК України кваліфіковані правильно, оскільки встановлено, що він скоїв порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи апелянта про те, що суд необґрунтовано відкинув докази перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння злочину, є слушними.

Так, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, що перешкодило ухваленню законного та обґрунтованого судового рішення.

Відповідно до п.2.9 Інструкції про виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС та МОЗ України від 9.09.2009р. № 400/666, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 6.10.2009р. за №931/16947 (далі Інструкція), з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, уповноважена особа Державтоінспекції МВС забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше, ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Суд не зважив на те, що медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_8 проводився 14.03.2014р. о 7 год. 30 хв. (висновок досліджений в судовому засіданні апеляційного суду: т.1 а.п.57), тоді як дорожньо-транспортна пригода сталася 13.03.2014р. о 23 год. 55 хв., тобто всупереч Інструкції лікар оглянув обвинуваченого більше ніж через 7 годин 30 хвилин після ДТП, коли зовнішні ознаки сп`яніння зникли.

Суд безпідставно відкинув докази перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння, а саме: довідку про токсикохімічного дослідження крові ОСОБА_8 №1090 від 21.03.2014р., що проводилось згідно з направленням лікаря від 14.03.2014р., згідно з якою у ОСОБА_8 в крові виявлено алкоголь у кількості 0,41 промилі (довідка досліджена в судовому засіданні апеляційного суду: т.1 а.п.58).

Відповідно до п.2.7 Інструкції: водій керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, якщо показник алкоголю в крові більше 0,2 промилі.

Суд першої інстанції зробив неправильний висновок про перебування обвинуваченого у тверезому стані під час керування автомобілем о 23 год. 55 хв. 13.03.2014р., оскільки навіть більше ніж через 7 годин 30 хвилин у крові водія був виявлений алкоголь у кількості 0,41 промилі.

Таким чином, ОСОБА_8 13.03.2014р. близько 23 год. 55 хв., керуючи технічно справним автомобілем «KAMA3-5320», держномер НОМЕР_1 , за допомогою якого буксирував технічно справний причіп «ГБК 8350», держномер НОМЕР_2 , здійснюючи рух на 87-му км. + 750 м. автомобільної дороги «Мар`янське-Берислав» зі сторони м.Кривій Ріг в напрямку м.Херсон, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 2.9, 10.1, 11.1, 13.3 та 34.1.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001р., введених в дію з 1.01.2002р., керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, перед початком зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечно, проявив неуважність до дорожньої обстановки, при наявності дорожньої розмітки «1.1», яка поділяє транспортні потоки протилежних напрямків руху, не врахував ширину проїзної частини, відповідний напрямок руху у виді заокруглення, габаритів транспортних засобів і безпечного інтервалу при зустрічному роз`їзді, здійснив виїзд причепу «ГБК 8350», держномер НОМЕР_2 , на призначений для зустрічного руху бік дороги, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем «SCANIA R114LA380», держномер НОМЕР_4 , який буксирував напівпричіп «1111 TALSON F1020», держномер НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У результаті зіткнення ОСОБА_10 помер на місці події, отримавши тілесні ушкодження у вигляді: відкритого осколкового переламу кісток склепіння і основи черепа, лицевого скелета з размозженням довгастого мозку, крововиливом під м`які мозкові оболонки головного мозку, забійні рани і садна обличчя, множинні переломи ребер і кісток тазу, розриви легенів, правої частини печінки, крововилив в клітковину середостіння хвіст і тіло підшлункової залози, відкритий осколковий перелом кісток лівого стегна, гомілки, стопи з размозженням м`язів, судин і нервів, садна кінцівок, грудної клітки і живота, травмовано-рвані рани нижніх кінцівок, передньої черевної стінки, які утворилися незадовго до настання смерті, належать до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя, перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Зробивши неправильний висновок про перебування ОСОБА_8 під час вчинення ДТП у тверезому стані, суд безпідставно не визнав обставиною, що обтяжує покарання, - вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Такі помилкові висновки суду потягли за собою незаконне застосування щодо обвинуваченого амністії, оскільки відповідно до ст.8 п.«є» Закону України «Про амністію у 2014 році» амністія не застосовується до осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, що спричинили смерть потерпілого або заподіяли тяжке тілесне ушкодження, вчинене особою у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання, суд обґрунтовано послався на ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких злочинів; особу винного, який характеризується посередньо (т.1 а.п.62); має на утриманні неповнолітню дитину 2003 року народження; обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Разом з тим, з урахуванням вищезазначеного, а також позиції потерпілої, яка просила не позбавляти волі обвинуваченого, колегія суддів приходить до висновку про можливість виправлення ОСОБА_8 без реального відбування позбавлення волі, а тому він на підставі ст.75 КК України має бути звільнений від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки. При цьому, з метою контролю за поведінкою обвинуваченого в період іспитового строку, на нього повинні бути покладені обов`язки, передбачені ст.76 ч.1 п.2, 3, 4 КК України.

Зазначене покарання відповідатиме вимогам ст.65 КК України, та є справедливим, а також необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 , попередження нових злочинів.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що на підставі ст.409 ч.1 п.2, п.4 КПК України вирок в частині призначення покарання та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання згідно зі ст.86 КК України та п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014р. підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині нового вироку, за яким обвинувачений має бути звільненим від відбування основного покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків.

Враховуючи, що вирок суду підлягає скасуванню у вказаній частині, а не повністю, як просить апелянт, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

В решті вирок має бути залишений без змін.

Керуючись ст.ст.404, 407, 409, 418, 420 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Вирок Бериславського районного суду Херсонської області від 10.10.2014р. щодо ОСОБА_8 в частині призначення покарання та звільнення від відбування призначеного покарання згідно зі ст.86 КК України та п.«в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8.04.2014р. скасувати, з ухваленням в цій частині нового вироку.

Призначити ОСОБА_8 за ст.286 ч.2 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 роки. Згідно зі ст.76 ч.1 п.2, п.3, п.4 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання; періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили негайно, на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Учасники судового розгляду мають право отримати в суді копію вироку суду. Засудженому ОСОБА_8 та прокурору копію вироку вручити негайно.

Надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення вироку його копію учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Судді :