Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/5410/14-к
Провадження № 1-в/553/12/2015
У Х В А Л А
Іменем України
20.01.2015м. м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника ПВК ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування амністії, -

В С Т А Н О В И В:
У грудні 2014 року захисник ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про застосування амністії, посилаючись на те, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 10.05.2012 року та остаточно призначено покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили була залишена міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Апеляційна скарга на вирок засудженим не подавалась і у встановлений строк він набрав законної сили. Разом з тим, після набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не був направлений для відбування покарання до виправної установи у зв`язку із захворюванням на туберкульоз та направленням на лікування до обласного туберкульозного диспансеру.

Згідно довідки Полтавської ЦРЛ № 63 від 29.12.2014 року ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні від туберкульозу з 24.09.2012 року по 23.05.2013 року та з 03.12.2013 року по 02.06.2014 року. У проміжках між лікуванням постійно проживав за місцем реєстрації, перебував під наглядом працівників міліції, режиму не порушував, до адміністративної та кримінальної відповідальності не притягувався.

У грудні 2014 року ОСОБА_4 було затримано співробітниками Полтавського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області та доставлено до ITT ПМУ, звідки його було доправлено до Полтавського СІЗО.

З 26 грудня 2014 року ОСОБА_4 перебуває у Полтавській виправній колонії № 64 УДПтС України в Полтавській області, куди його було направлено для відбування покарання.

Разом з тим, захисник вважає, що ОСОБА_4 підлягає повному звільненню від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2014 році» від 8 квітня 2014 року № 1185 VII з наступних підстав.

Так пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей - інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

ОСОБА_4 має доньку - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій на день набрання чинності цим законом не виповнилось 18 років, про що свідчить копія свідоцтва про народження.

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої виконкомом Микільської сільської ради від 29.12.2014 року № 2698, ОСОБА_7 зареєстрована та проживає разом з батьком ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .

Згідно інформації Полтавського районного суду Полтавської області гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 батьківських прав не позбавлявся, що підтверджується довідкою, виданою Полтавським районним судом Полтавської області №20/15 від 05.01.2015 року.

Тому захисник вважає, що до засудженого ОСОБА_4 необхідно застосувати амністію та звільнити від відбування покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі, призначеного вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2014 року, на підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання свого захисника підтримав та просив його задовольнити, проти застосування до нього амністії не заперечував.

Представник ПВК та прокурор заперечували щодо задоволення клопотання , посилаючись на його безпідставність.

Судом встановлено, що вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14 листопада 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 3 (три) роки позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України до покарання призначеного за новим вироком було частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Машівського районного суду Полтавської області від 10.05.2012 року та остаточно призначено покарання 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі. До набрання вироком законної сили була залишена міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Апеляційна скарга на вирок засудженим не подавалась і у встановлений строк він набрав законної сили.

Так, вироком Машівського районного суду Полтавської області від 10.05.2012 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. З ст. 185 КК України на 3 (три) роки 3 (три) місяці позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України з випробувальним строком 2 (два) роки. До закінчення визначеного судом іспитового строку ОСОБА_4 знову вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, за який його і було засуджено вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 14.11.2012 року.

З 26 грудня 2014 року ОСОБА_4 перебуває у Полтавській виправній колонії № 64 УДПтС України в Полтавській області, куди його було направлено для відбування покарання.

У відповідності до статті 8 ЗУ «Про амністію у 2014 році», амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб:

в) які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин; Пункт "в" статті 8 в редакції Закону № 1246-VII від 06.05.2014.

Разом з тим, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, вчинений ОСОБА_4 до закінчення визначеного судом іспитового строку, відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Пунктом «в» статті 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачена звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, засуджених за умисні злочини, які не тяжкими або особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, та за злочини, вчинені з необережності, які не є особливо тяжкими відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України, осіб, не позбавлених батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей - інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.

Проте, відповідно до ст.3 Закону України «Про амністію у 2014 році» передбачає звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, зазначених у статті 1 цього Закону, засуджених за умисні злочини, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше десяти років, якщо на день набрання чинності цим Законом вони відбули не менше половини призначеного строку основного покарання.

Тому судом не вбачається підстав для звільнення засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, оскільки на день набрання чинності цим Законом він не відбув половини призначеного строку основного покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.1, 3, 8 Закону України «Про амністію у 2014 році»,Закон України «Про застосування амністії в Україні», ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :
Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_4 про застосування амністії.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом семи діб з моменту її проголошення, а засудженим в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію ухвали суду.

Суддя Ленінського районного суду м. ПолтавиОСОБА_1