Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/701/13-к
номер провадження 1/695/63/13
П О С Т А Н О В А

25.10.2013 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді: Орла С.І.

при секретарі: Біліченко С.В.

з участю:

прокурора : Голубицького В.В.

підсудного : ОСОБА_1

адвоката: ОСОБА_2

потерпілого ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, неодруженого, приватного підприємця, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого, у вчиненні злочину передбаченому ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Орган досудового слідства обвинувачує ОСОБА_1 в тому що він 16 лютого 2005 року близько, 17.30 год., керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 та рухаючись по автодорозі Гельмязів Софіївка, із с. Гельмязів у напрямку с. Гладківщина, перед проїздом нерівнозначного перехрестя, не дав дорогу автомобілю Опель д.н.з. 500 94 KM під керуванням ОСОБА_3, який рухався по головній дорозі в напрямку м. Київ. В результаті чого на перехресті автодороги з с. Гельмязів з автодорогою Бориспіль-Запоріжжядопустив зіткнення з автомобілем Опельд.н.з. 500-94 KM. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Опель ОСОБА_3 отримав тілесні ушкодження у вигляді травми голови і кінцівок (ран і чисельних саден), які супроводжувались явищами струсу головного мозку, які в свою чергу потягли за собою розвиток залишкових явищ. Нанесені ОСОБА_3 пошкодження у звязку з тривалим розладом здоров`я відносяться категорії середньої тяжкості. Згідно висновку експерта авто-технічної експертизи № 4/183 від 28.09.2006 року встановлено, що в дорожній обстановці, що склалася, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 повинен був перед проїздом нерівнозначного перехрестя дати дорогу автомобілю Опель д.н.500-94 KM, який наближався до даного перехрестя по головній дорозі, тобто повинен був діяти у відповідності до вимог дорожнього знаку 2.1. Дати дорогута п.16.11 Правил дорожнього руху України. В момент виникнення небезпеки для руху, водій автомобіля Опельд.н.з. 500-94 КМ ОСОБА_3 не мав технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 шляхом застосування екстреного гальмування. В даному випадку, технічна можливість для водія автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_1 уникнути зіткнення з автомобілем „Опель" д.н.500 94 KM полягала у виконанні ним вимог знаку 2.1. та п. 16.11. Правил дорожнього руху України. В причинному зв"язку з виникненням ДТП, з технічної точки зору, знаходився виїзд автомобіля ЗАЗ-1102 д.н. 193-79 під керуванням ОСОБА_1 з другорядної дороги на смугу руху автомобіля Опель д.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, в момент, коли останній не мав можливості уникнути зіткнення шляхом застосування екстреного гальмування.

Дії ОСОБА_1 органом досудового слідства кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Під час закінчення судового розгляду справи потерпілий ОСОБА_4 заявив клопотання про направлення справи для проведення додаткового досудового розслідування в звязку з винесенням експертами фальсифікованих та заказних висновків по повторній комісійній судово-медичної експертизи № 104/К від 12.10.2011 року, яка проводилась в Київському обласному бюро судово-медичної експертизи де у нього - ОСОБА_3 маються тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості, та по висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи № 140/13 від 19.09.2013 року, яка проводилась в ДУ Головного бюро судово-медичних експертиз Міністерства охорони здоровя України у ОСОБА_3 де також йому встановили тілесні ушкодження легкого ступеню тяжкості.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання потерпілого.

Підсудний ОСОБА_1 та його захистник заперечували проти направлення даної кримінальної справи прокурору для проведення досудового слідства та просили відмовити в даному клопотанні оскільки судом перевірені всі обставини справи, виконані всі вимоги у відповідності до вимог ухвали апеляційного суду Черкаської області по якій проведена повторна комісійна судово медична експертиза Головним управлінням бюро СМЕ міністерства охорони здоровя України яка знову підтвердила , що у потерпілого мало місце легкі тілесні ушкодження в яких немає сумнівів у обєктивності висновків експертів.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, вважає що дане клопотання не підлягає до задоволення, оскільки справа розглядалася судами неодноразово всі обставини на які посилається потерпілий були встановлені та виконані під час судового слідства, шляхом допиту підсудного, потерпілого, свідків, призначення судово-медичних та комісійних судово-медичних експертиз крім того суперечності у висновках стосовно заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень усунуто у відповідності до ухвали апеляційного суду ЧЕРКАСЬКОЇ області від 05 лютого 2013 року та проведено повторну комісійну судово медичну експертизу експертами Головного управління бюро СМЕ Міністерства охорони здоровя України. Висновок повторної комісійної судово-медичної експертизи знову підтвердив , що у потерпілого мало місце легкі тілесні ушкодження.

Суд вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення оскільки у відповідності до Пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 11.02.2005 р. № 2 "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування" передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України 1960 року повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні. Якщо суд має змогу усунути виявлені недоліки досудового слідства під час судового розгляду справи шляхом більш ретельного допиту підсудного, потерпілого, свідків, виклику й допиту нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України 1960 р., вчинення інших процесуальних дій, а також шляхом поновлення порушених під час розслідування справи процесуальних прав учасників процесу, направлення справи на додаткове розслідування є неприпустимим. За необхідності суд може відкласти її розгляд для витребування додаткових доказів (ст. 280 КПК 1960 р.). При цьому, виклик і допит нових свідків, проведення додаткових чи повторних експертиз, витребування документів, давання судових доручень у порядку, передбаченому в ст. 315-1 КПК України 1960 р., на підтвердження чи спростування позицій сторін допускаються тільки за клопотанням сторін.

Суд вважає, що дане клопотання не підлягає до задоволення так як потерпілим не наведено суду підстав істотного порушення органом досудового слідства норм кримінально процесуального законодаства, без усунення яких справа не може бути продовжена розглядом.

Керуючись ст.281,317 КПК України, в редакції 1960 року, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

В клопотанні потерпілому ОСОБА_3 про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України на додаткове розслідування - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: С.І. ОРЕЛ