Справа № 190/2155/13-к
Провадження №1-кп/190/10/15
ЄРДР №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2015 року м. П`ятихатки

Колегія суддів П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002036 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч. 3, 289 ч. 2 КК України,

в с т а н о в и л а:
ОСОБА_8 22 жовтня 2013 р. приблизно о 01.00 год., знаходячись в с. Івашинівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, з метою заволодіння майном приватного підприємства «Дон» вирішили проникнути на частково огороджену територію його господарської ділянки на АДРЕСА_3 , та, скориставшись тим, що стояла нічна пора доби, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, одягнули на обличчя заздалегідь приготовлені та пристосовані маски, виготовлені з в`язаних шапок з отворами для очей, пройшли до приміщення сторожки, яка розташована на відстані приблизно 300 метрів від шлагбауму, що знаходиться при в`їзді на територію підприємства. Зайшовши до приміщення будівлі через двері, які на той час були не заперті, ОСОБА_8 та невстановлена досудовими розслідуванням особа, помітили ОСОБА_9 , який на той час фактично працював в ПП «Дон» охоронцем. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ПП «Дон», ОСОБА_8 та невстановлена слідством особа, застосовуючи насильство, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, почали наносити удари потерпілому руками, а також за допомогою дерев`яної палиці, яку вони знайшли у приміщенні сторожки. Так, невстановлена слідством особа нанесла один удар правою рукою, кулаком в область обличчя потерпілого. Після цього вони впали на підлогу і почали боротися. ОСОБА_8 у свою чергу, взявши дерев`яну палицю, яку знайшов в приміщенні сторожки, наніс нею лежачому на підлозі потерпілому ОСОБА_9 не менше семи ударів по різних частинах тіла, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_9 у вигляді закритого перелому малої гомілкової кістки лівої гомілки в верхній третині, які за висновком експерта № 137 «Е» від 25.11.2013 р. віднесені до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців навколо очей, рвано-забитої рани в ділянці перенісся, які за висновком експерта № 137 «Е» від 25.11.2013 р. віднесені до категорії легких тілесних ушкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. Після цього, здолавши опір потерпілого, зв`язали ОСОБА_9 за допомогою липкої стрічки, яку знайшли в приміщенні сторожки. При цьому, з метою запобігання руху з боку ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, поклали ОСОБА_9 на підлогу обличчям донизу та поставили зверху диван, який знаходився в приміщенні будівлі. В цей же час, побачивши, що на столі, в приміщенні кімнати знаходився мобільний телефон марки «Нокіа - 1661-2» вартістю 150 гривень, який належав ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що ОСОБА_9 знаходиться в приміщенні сторожки та спостерігає за його діями, відкрито заволодів майном останнього, після чого разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою покинули приміщення будівлі, заподіявши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 150 грн., а викраденим розпорядився на власний розсуд.
Тим самим, ОСОБА_8 із невстановленою слідством особою виконали усі дії, які вважали необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаного з проникненням до іншого приміщення.
Крім того, ОСОБА_8 повторно 22 жовтня 2013 р. приблизно о 01.30 год., знаходячись в с. Івашинівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, на частково огородженій території господарської ділянки ПП «Дон» по вул. Черешньова, 18 в с. Івашинівка П`ятихатського району Дніпропетровської області, діючи умисно з метою використання в якості засобу пересування, підійшов до автомобіля марки ВАЗ-2109 державний номер НОМЕР_1 , білого кольору, належного відповідно до довіреності ВТС № 828614 ОСОБА_6 , при цьому не маючи права або дозволу на керування та розпоряджання вказаним автомобілем, ігноруючи права потерпілого, відчинивши водійські двері, які в той час були не замкненні, сів до салону автомобіля та за допомогою ключа, який знаходився в замку запалення, привів у дію двигун автомобіля. Перебуваючи в салоні автомобіля, ОСОБА_8 почав рух на автомобілі та поїхав на ньому у власних справах через с. Радгоспне П`ятихатського району Дніпропетровської області в бік м. Жовті Води Дніпропетровської області. Таким чином, ОСОБА_8 , перебуваючи за кермом автомобіля проїхав близько 20 км., витративши на це близько 40 хв.. Після цього він залишив даний автомобіль на узбіччі автодороги неподалік від м. Жовті Води Дніпропетровської області з метою приховування автомобіля, чим незаконно заволодів транспортним засобом та спричинив ОСОБА_6 згідно висновку автотоварознавчої експертизи № 58/37-348 від 23.11.2013 р. матеріальної шкоди на суму 19980 грн..
Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину в інкримінованих йому злочинах, передбачених ст.ст. 187 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, визнав повністю і скористався правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, відмовившись від показань у судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_6 підтримав правову позицію прокурора в частині призначення покарання.

Потерпілий ОСОБА_9 про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності через стан здоров`я (а.с. 50).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає.

Оцінюючи в сукупності вищенаведене суд дійшов висновку, що ОСОБА_8 вчинив злочин проти власності, віднесений відповідно до ст. 12 ч. 5 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, та злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту, який згідно ч. 4 ст. 12 цього Кодексу є тяжким злочином, а його дії вірно кваліфіковані за частиною третьою статті 187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний з проникненням у інше приміщення, та за частиною другою статті 289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Призначаючи покарання ОСОБА_8 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_8 є таким, що не має судимості, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, зарахований у запас П`ятихатським ОРВК 28.10.2008 р. та знятий з військового обліку (а.с. 70-74, 78-79).

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, які б згідно ст.. 67 цього Кодексу обтяжували його покарання, суд не встановив.

Враховуючи зазначені обставини суд вважає, що ОСОБА_8 слід обрати покарання у виді позбавлення волі з ізоляцією від суспільства, що є необхідним і достатнім для досягнення мети покарання та його виправлення і попередження нових злочинів. При цьому суд враховує правову позицію прокурора, потерпілого ОСОБА_6 , який погодився з запропонованою мірою покарання і бажають призначення суворого покарання у вигляді позбавлення волі. Відповідно до ст.. 66 КК України щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. ОСОБА_8 протягом судового слідства свою вину у обсязі пред`явленого йому обвинувачення визнав, хоча і не давав показання у суді, але у судових дебатах і останньому слові критично оцінив свою поведінку і просив вибачення у потерпілого.
Колегія суддів у відповідності до ст. 100 КПК України вирішує долю речових доказів у справі і дійшла висновку, що мобільний телефон марки «Нокіа - 1661-2», визнаний постановою слідчого від 26.10.2013 р. речовим доказом і переданий під розписку потерпілому, слід залишити законному володільцю ОСОБА_9 (а.с. 75-76), а дерев`яний держак, фрагмент скотчу (спецпакет № 0397411), фрагмент скотчу (спецпакет № 0397405), рулон скотча (спецпакет № 0397393), фрагмент скотчу (спецпакет № 0397404), передані по квитанції № 162945 від 22.11.2013 р. на зберігання в камеру схову речових доказів П`ятихатського РВ ГУМВС України (а.с. 80-81), підлягають знищенню, оскільки не мають ніякої цінності і не можуть бути використані.
Крім того, суд вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат і вважає, що витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи № 58/37-348 від 25.11.2013 р. в розмірі 97,80 грн., судової трасологічної експертизи від 21.11.2013 р. № 14/02-34 у сумі 244,50 грн. (а.с. 82, 83) у відповідності до ст. 124 ч. 2 КПК України слід покласти на обвинуваченого, стягнувши ці витрати на загальну суму 342,30 грн. на користь держави.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373-376 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:
ОСОБА_8 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за статтями 187 ч. 3, 289 ч. 2 КК України, і призначити покарання:

· за ст. 187 ч. 3 КК України 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

· за ст. 289 ч. 2 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ст. 70 ч. 1 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна з поміщенням у кримінально-виконавчу установу закритого типу.

Застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, взявши під варту негайно в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 06 лютого 2015 року.

Речові докази: мобільний телефон «Нокіа - 1661-2» залишити законному володільцю ОСОБА_9 , дерев`яний держак, фрагмент скотчу (спецпакет № 0397411), фрагмент скотчу (спецпакет № 0397405), рулон скотча (спецпакет № 0397393), фрагмент скотчу (спецпакет № 0397404) - знищити.
Стягнути з ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) на користь держави 97 гривень 80 копійок за проведення судової автотоварознавчої експертизи № 58/37-348 від 25.11.2013 р., 244 гривні 50 копійок за проведення судової трасологічної експертизи від 21.11.2013 р. № 14/02-34 на загальну суму 342 (триста сорок дві) гривні 30 копійок.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Обвинуваченому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому і прокурору копію вироку вручити негайно.

Головуючий

Судді