АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/6630/15-кГоловуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/789/113/15 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - скарга на ухвалу слідчого судді
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2015 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

1)
при секретарі ОСОБА_5
2) з участю прокурора ОСОБА_6
3) підозрюваного ОСОБА_7
4) захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2015 року,-

ВСТАНОВИЛА:
цією ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

1)
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Погреби Глобинського району Полтавської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_7 постановлено рахувати з 23год. 30хв. 17 квітня 2015 року.

Датою закінчення дії ухвали постановлено вважати 23год. 30хв. 15 червня 2015 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17.04.2015р. та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою його місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Направити прокурору Тернопільської області матеріали кримінального провадження від 04.04.2015 р. з метою перевірки законності затримання ОСОБА_7 в період з 07 по 08.04.2015р. та з 16 по 17.04.2015р., працівниками УБОЗ та СУ УМВС України в Тернопільській області.

Вважає ухвалу слідчого судді такою, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, є необґрунтованою, упередженою та такою, що була прийнята з грубим порушенням норм КПК України.
Стверджує, що працівниками УБОЗ було скоєно злочин відносно ОСОБА_7 передбачений ч.2 ст.146 КК України. Так, слідчим суддею не з`ясовано, яким чином доставлений ОСОБА_7 в приміщення Тернопільського міськрайонного суду. Працівниками УБОЗ застосовано несанкціонований привід до підозрюваного ОСОБА_7 в Тернопільський міськрайонний суд, застосовувався психічний та фізичний примус, в період 16 по 17.04.2015р. перешкоджали вільному пересуванню підозрюваного ОСОБА_7 .

Посилається на те, що слідчим суддею порушено право на захист підозрюваного ОСОБА_7 , яке полягає у наступному: слідча суддя проігнорувала клопотання захисту про перенесення розгляду провадження на інший день, на протязі 24 годин, хоча вони просили це зробити, оскільки не могли з`явитися, ОСОБА_8 - з міста Києва, а захисник ОСОБА_9 з м.Тернополя у зв`язку із зайнятістю в навчальному процесі. Про розгляд клопотання ОСОБА_8 була повідомлена о 12 годині 17.04.2015р. Слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора та виніс ухвалу, якою залучив адвоката для здійснення захисту за призначенням, при цьому пославшись на невідкладність розгляду.

Стверджує, що залученому захиснику ОСОБА_11 , для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження було надано 2 години, що на її думку є недостатньо.

Вважає, що при обранні найсуворішого запобіжного заходу слідчим суддею не враховано вимог ст.178 КПК України, а саме відсутність обгрунтованої підозри та наявності належних доказів а також необгрунтовано наявність ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Стверджує, що оскаржена ухвала слідчого судді суперечить ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 16.04.2015 року якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вважає, що порушень Закону можна було б уникнути, якби слідчий об`єднав в одне провадження усі матеріали досудових розслідувань відносно ОСОБА_7 .

Заслухавши суддю-доповідача, захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підозрюваного ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляцію та просять її задовольнити, думку прокурора, який вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а тому підстав для її скасування не вбачає, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція до задоволення не підлягає виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При цьому слідчий суддя, суд, на підставі поданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість можливого покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного обвинуваченого; наявність судимостей тощо.

З клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України в Тернопільській області вбачається, що ОСОБА_7 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України.

16 квітня 2015 року ОСОБА_7 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме в тому, що він підозрюється у вимаганні за попередньою змовою групою осіб, з погрозою заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Слідчий суддя, застосовуючи відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вірно врахував наявні в матеріалах кримінального провадження докази, а саме заяву потерпілого ОСОБА_12 , про вчинення щодо нього кримінального правопорушення; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 16 квітня 2015 року та додаткового допиту від 17 квітня 2015 року, в якому він вказує на вчинення ОСОБА_7 разом з іншими особами відносно нього кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 квітня 2015 року, згідно якого потерпілий ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_7 , як особу, яка вимагала у нього гроші в сумі 1000 доларів США, застосовуючи при цьому фізичну силу та погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень; протоколом огляду предметів від 17 квітня 2015 року, згідно якого було оглянуто диск із записом розмов між підозрюваним ОСОБА_7 та потерпілим ОСОБА_12 , виданий потерпілим під час його допиту та додатками до цього протоколу, в яких міститься стенограма вказаних записів.

Вищевказані докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.189 КК України, та спростовують доводи захисників з цього приводу.

Крім того, колегія частково враховує заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисника про визначення до ОСОБА_7 цілодобового домашнього арешту по інкримінованій підозрі, тобто застосування до нього запобіжного заходу обрання якого у відповідності до ч.2 ст.177 КПК України здійснюється тільки за наявності обгрунтованої підозри.

Згідно п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 років.

Відповідно до санкції ч.2 ст.189 КК України, яка інкримінується ОСОБА_7 , за вчинення даного злочину передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Даний злочин відповідно до ст.12 КК України є тяжким.

Слідчим суддею вірно враховано існування ризиків в даному кримінальному провадженні, які доведені прокурором, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_7 може перешкоджати здійсненню кримінального провадження, шляхом переховування від органів досудового розслідування чи суду, оскільки він не має постійного місця роботи, місцем реєстрації є будинок його матері, а фактичним місцем його проживання є орендовані квартири, крім того, згідно повідомлення начальника УБОЗ УМВС України у Тернопільській області від 17 квітня 2015 року має намір залишити територію України, незаконно впливати на потерпілого та співучасників вчиненого кримінального правопорушення з метою схилення їх до зміни наданих показів та відмови від дачі показів; вчинити інше кримінальне правопорушення, а відсутність постійного джерела доходу може спонукати ОСОБА_7 до продовження злочинної діяльності.

З огляду на характер злочину та особисті зв`язки підозрюваного з численними свідками, побоювання слідчого судді стосовно того, що в разі звільнення, він буде чинити тиск на свідків або маніпулювати іншими доказами, є обгрунтованим.

Це і зазначив також Європейський Суд з прав людини у справі Контрада проти Італії.

Крім того існує ризик змови з іншими підозрюваними, що згідно з рішенням Європейського Суду у справі Томазі проти Франції, є легітимною підставою для обрання запобіжного заходу тримання під вартою.

Також, слідчий суддя виходячи із санкції ч.2 ст.189 КК України, якою передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років, дійшов до вірного висновку про те, що в даному випадку спокуса уникнути в дальнійшому судової процедури буде значною (рішення Європейського Суду Ван Дер Танг проти Іспанії).

Посилання захисника ОСОБА_8 на те, що ухвала слідчого судді суперечить ухвалі апеляційного суду Тернопільської області від 16.04.2015 року якою підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту, колегія вважає необгрунтованим, оскільки слідчим суддею проводився розгляд зовсім іншого клопотання, яке підтверджене новими доказами щодо підозри у кримінальному правопорушенні за ч.2 ст.189 КК України, санкція статті якого передбачає суворіше покарання (у виді до 7 років позбавлення волі), ніж санкція ч.3 ст.185 КК України (у виді до 6 років позбавлення волі).

З врахуванням вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що застосування іншого, менш суворого запобіжного заходу, не забезпечить виконання ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, а тому доводи захисників в апеляційній скарзі про обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу є безпідставними.

В апеляційній скарзі, захисник ОСОБА_8 , заявила про допущення порушень при доставці, в судове засідання, ОСОБА_7 , у зв`язку із застосуванням несанкціонованого приводу, психічного та фізичного примусу, перешкоджання вільному пересуванню підозрюваного в період 16 по 17.04.2015р. Колегія вважає, що слідча суддя прореагувала на вказане повідомлення і направила інформацію з цього приводу прокурору, а також що слід направити копії заяв захисників прокурору області для реагування в порядку п.2 ч.6 ст.206 КПК України.

Колегією суддів в судовому засіданні оглянуті матеріали, надані прокурором, відносно вказаних доводів, а саме:

- наказ начальника УМВС України №658 від 16.04.2015 р. про відрядження працівників та виділення автомобіля щодо доставки підозрюваноо ОСОБА_7 до місця проживання в м.Кременчук;

- заява-лист №309 на технічне обслуговування автомобіля;

- доручення ст. слідчого від 17.04.2015р. для забезпечення явки підозрюваного ОСОБА_7 в Тернопільський міськрайонний суд.

Твердження захисника ОСОБА_8 про те, що вони зобов`язувались прибути на протязі 24 годин в судове засідання, на що не звернув уваги слідчий суддя, колегія розцінює критично, оскільки як слідує із її апеляційної скарги вона була повідомлена про розгляд о 12 годині 17.04.2015 року і 24 години мало б закінчуватись о 12 годині 18.04.2015 року. В той же час інший захисник ОСОБА_9 заявив клопотання про відкладення розгляду на інший день, не раніше 13 години, тобто вже у строки понад 24 години.

Крім того, захисник ОСОБА_9 знаходився в цей час у м.Тернополі на заняттях у Галицькому коледжі до 16 години 20хв. і ніщо йому не заважало прийняти участь у розгляді такого провадження. Крім того, про це свідчить і те, що розгляд кримінального провадження розпочався, після призначення підозрюваному ОСОБА_7 захисника для проведення окремої процесуальної дії, о 18 год. 55 хв., і жодних доказів, що він не мав реальної можливості зробити це, він не надав.

Таким чином, у захисника ОСОБА_9 були всі можливості прийняти участь у розгляді кримінального провадження з метою захисту прав та інтересів ОСОБА_7 , однак він не скористався ним.

При цьому в апеляційній інстанції захисники визнали, що ознайомившись із записом процесу, вони прийшли до переконання про професійність захисника, який виступав за призначенням та належне виконання ним своїх обов`язків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КПК України слідчий суддя зобов`язаний забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні у випадках, якщо підозрюваний заявив клопотання про залучення захисника, але з інших об`єктивних причин не може залучити його самостійно.

Згідно до ч.1 ст.53 КПК України слідчий суддя залучає захисника для проведення окремої процесуальної дії в порядку, передбаченому ст.49 цього Кодексу, виключно у невідкладних випадках, коли є потреба у проведенні невідкладної процесуальної дії за участю захисника, а завчасно повідомлений захисник не може прибути для участі у проведенні процесуальної дії чи забезпечити участь іншого захисника або якщо підозрюваний, обвинувачений виявив бажання, але ще не встиг залучити захисника або прибуття обраного захисника неможливе.

Так, відповідно до практики Європейського суду з питання права використовувати правову допомогу захисника, обраного на власний розсуд (у справі Імбріо скія проти Швейцарії), головним аргументом про те, що не було порушено ст.6 Конвенції з прав людини, є те, що хоча на попередньому слідстві адвоката було замінено, підозрюваний мав змогу консультуватись зі своїм новим адвокатом.

Сам факт відсутності чи недопущення адвоката до участі у допитах або інших процесуальних діях на початковому етапі розслідування, ще не є формальною достатньою підставою для суду, аби визнати наявність порушення вказаної статті Конвенції.

Таким чином, адвокат ОСОБА_11 , який представляв інтереси підозрюваного ОСОБА_7 , запрошений з центру надання безоплатної правової допомоги був присутній в процесі при обранні запобіжного заходу. При цьому ОСОБА_7 до нього не мав жодних питань, не ставив під сумнів його кваліфікацію.

Крім того впродовж розгляду провадження, адвокат користувався всіма процесуальними можливостями захисту в суді першої інстанції.

Твердження захисника ОСОБА_8 в апеляційній скарзі про те, що захиснику ОСОБА_11 було надано недостатньо часу для ознайомлення з матеріалами провадження, колегія вважає необгрунтованими, в зв`язку з тим, що захисник ОСОБА_11 жодних скарг з цього приводу не подавав. Крім того, на думку колегії, виходячи з обсягу матеріалів, часу для їх ознайомлення було достатньо.

Також, виходячи із змісту ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться затримана особа, зобов`язаний забезпечити додержання її прав.

За змістом частини 4 цієї статті слідчий суддя повинен забезпечити в найкоротший строк розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування запобіжного заходу розглядаються слідчим суддею невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний перебуває на свободі.

Призначаючи провадження щодо розгляду клопотання слідчий суддя діяв відповідно до вимог наведеного вище національного законодавства, так і до п.3 ст.5 Конвенції, згідно якої кожен має негайно стати перед судом, головна ідея якої полягає в тому, що людина повинна в найкоротший строк постати перед суддею без зайвого зволікання.

Питання об`єднання кримінальних проваджень слідчим, про що ставить питання в апеляційній скарзі захисник, не є в компетенції суду.

Таким чином всі із вищевказаних захисником в апеляційній скарзі обставин не забороняли слідчому судді розглядати клопотання по суті.

За таких обставин, підстав для скасування оскарженої ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає та приходить до висновку, що ухвала про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту є законною та обґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись ст.176, 177, 178, 183, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Апеляцію захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 квітня 2015 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Інформувати прокурора Тернопільської області про повідомлення захисником про вчинення працівниками УБОЗ в період з 16 по 17.04.2015р. кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.146 КК України, а саме: перешкоджання вільному пересуванню ОСОБА_7 ; несанкціонований привід в Тернопільський міськрайонний суд 17.04.2015р., чим апеляцію захисника в цій частині задовольнити.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_2