Апеляційний суд Житомирської області
Справа № 11/0690/644/11
Стаття ч. 2 ст. 186 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого.................................... ОСОБА_1

суддів.................................. ОСОБА_2, ОСОБА_3

з участю прокурора..........................ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_5Є та засудженого ОСОБА_6 на вирок Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2011 року, яким засуджено

ОСОБА_5 Єв?генійовича, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов'язаного, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого:

- 5 липня 2010 року Богунським районним судом м. Житомира за ч.1 ст. 190 КК України до 200 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

За ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком від 5 липня 2010 року Богунського районного суду м. Житомира та остаточно визначено ОСОБА_5 покарання 4 роки 10 днів позбавлення волі.

Запобіжний захід - змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту. Взято його під варту в залі судового засідання.

Початок строку покарання з 11 травня 2011 року.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, невійськовозобов'язаного, проживаючого в ІНФОРМАЦІЯ_6, раніше судимого:

- 16 червня 2010 року Богунським районним судом м. Житомира за ч. 1 ст. 185 КК України до 150 годин громадських робіт;

- за ч. 2 ст. 186 КК України на 4 (чотири) роки позбавлення волі;

Запобіжний захід - змінено з підписки про невиїзд на взяття під варту. Взято його під варту в залі судового засідання.

Початок строку покарання з 11 травня 2011 року.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 800 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 800 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в солідарному порядку на користь ОСОБА_7 10 грн. матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судові витрати в сумі 103 грн. 20 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області судові витрати в сумі 103 грн. 20 коп.

Речові докази: мобільний телефон марки «Соні Еріксон» моделі К 750І залишити у ОСОБА_7; картку мобільного оператора «Лайф» повернути ОСОБА_7

Згідно вироку 9 жовтня 2010 року близько 22 години ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 перебували в подвірї ЗОШ № 1 по вулиці Каракульна, 13 в м. Житомирі, де побачили раніше не знайомого їм ОСОБА_9, який тримав в руках мобільний телефон, торгівельної марки «Соні-Еріксон», моделі К 750 І. В цей же день, час та місці, за вказаних обставин у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна мобільного телефону торгівельної марки «Соні Еріксон» моделі К 750І, який належить ОСОБА_7, із застосуванням при цьому насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я останнього, про який він поділився з ОСОБА_5, на що останній погодився. Таким чином, ОСОБА_6 вступив в попередню злочинну змову з ОСОБА_8

Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я, ОСОБА_6 з ОСОБА_5 підбігли зі сторони спини до ОСОБА_9, де ОСОБА_6 обома руками штовхнув ОСОБА_9 в область спини, від якого останній не втримався на ногах та впав обличчям на землю, чим спричинив ОСОБА_9 фізичного болю.

ОСОБА_5, в свою чергу, притримував ОСОБА_9 обома руками в області спини в лежачому положенні, долаючи, таким чином, волю потерпілого до опору. Не припиняючи своїх спільних злочинних дій, ОСОБА_6, шляхом ривка вирвав з правої руки ОСОБА_9, мобільний телефон, торгівельної марки «Соні Еріксон», моделі К 750І та з місце скоєння злочину зникли.

Таким чином, ОСОБА_6 за попередньою змовою з ОСОБА_5, повторно, відкрито із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя та здоров'я потерпілого, викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_7: мобільний телефон торгівельної марки «Соні Еріксон», моделі К 750І, вартістю 1500 грн., в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Лайф» за № НОМЕР_1, вартістю 30 грн., на рахунку якої знаходились гроші для розмов в сумі 10 грн., чим спричинили потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 1540 грн.

В апеляції засуджений ОСОБА_5, не оскаржуючи обставин вчинених злочинів та їх кваліфікацію, просить помякшити покарання. Вважає вирок занадто суворим, та вказує на те, що під час розгляду справи не враховано ряд помякшуючих обставин, а саме: визнання своєї вини, щире каяття, що він має хвору матір, яка потребує догляду. Вказує на те, що зробив для себе висновок, погоджується виплатити завдані збитки та моральну шкоду потерпілому, а також судові витрати.

В апеляції засуджений ОСОБА_6 не оскаржуючи обставин вчинених злочинів та їх кваліфікацію просить вирок змінити, помякшити покарання, відповідно до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, покласти обовязки передбачені ст. 76 КК України.

Вважає, що судом першої інстанції порушено вимоги ст. 334 КПК України, при врученні йому копії вироку у передбачений законом триденний строк. Вказує, що копію вироку отримав 18 травня 2011 року.

Зазначає, що судом не враховано, всіх обставин, що помякшують покарання, а саме: щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, що не ухилявся від суду та слідства, давав правдиві свідчення, добровільно відшкодував заподіянні збитки, не враховано сімейний стан, що він має на утриманні хвору матір, яка потребує догляду, малолітнього брата, вважає, що перестав бути суспільно небезпечною особою.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, який вважає апеляції такими, що не підлягають задоволенню, засуджених ОСОБА_5Є та ОСОБА_6, які підтримали апеляції, обговоривши доводи апеляцій та перевіривши матеріали кримінальної справи відповідно до вимог ст. 365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляції засуджених не підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Вина засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кваліфікація їх дій за ч. 2 ст. 185 КК України обґрунтовані належним чином у вироку, ніким не оспорюються та не викликають сумніву у судової колегії.

У вироку судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 враховано помякшуючі обставини по справі, а саме: щире каяття, зявлення із зізнанням, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання по справі не встановлено. Також судом враховано, що ОСОБА_5 скоїв умисний злочин не відбувши попереднє покарання за вироком суду, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

При призначенні покарання ОСОБА_6, судом враховано такі помякшуючі обставини: щире каяття, добровільне часткове відшкодування завданої шкоди. Обставин, що обтяжують покарання по справі не встановлено. Також судом враховано, що ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення умисного злочину, не працює, характеризується за місцем проживання посередньо.

Враховуючи, що даний тяжкий злочин ОСОБА_5 вчинено під час відбуття покарання за попереднім вироком, а ОСОБА_6 в короткий термін після відбуття покарання за попередній злочин, що свідчить про їх небажання стати на шлях виправлення, стійку тенденцію до правопорушень та підвищену суспільну небезпечність, судова колегія вважає, що підстави для застосування ст.ст. 69 та 75 КК України відсутні.

Оскільки покарання призначене кожному з них за санкцією ч.2 ст.186 КК України є мінімальним, то відсутні також підстави для його помякшення.

Призначене кожному із засуджених покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є необхідним і достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Порушення вимог статті. 344 КПК України про трьохденний термін вручення засудженим копій вироків також не дає підстав для помякшення покарання.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування чи зміни відсутні.

З уваги на наведене, керуючись ст.ст. 365,366 КПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляції засуджених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Богунського районного суду м.Житомира від 11 травня 2011 року щодо ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без змін.

Судді: