АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2015 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря
судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора у провадженні на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03.06.2014 року щодо ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0014204, -

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком:
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою:

раніше судимий: 04.06.2002 року за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік, на підставі ст. 75 КК України; 02.06.2003 року за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, 70, 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 11.01.2008 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК України 4 роки 2 місяці позбавлення волі; 26.02.2014 року за ч. 2 ст. 249 КК України на 1 рік обмеження волі, з конфіскацією знарядь лову та всього добутого, з іспитовим строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України.

Засуджений за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання 3 роки позбавлення волі.
У відповідності до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

По справі вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду 23.11.2013 року, о 12 год. 55 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи ТРЦ «Магелан», що розташований по вул. Академіка Глушкова, 13-Б у м.Києві, зайшов до магазину ТОВ «Край-2», де упевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає таємно викрав чоловічий ремінь «Burberry» вартістю 179 грн. 95 коп. та чоловічі труси «Lele» із забарвленням різних кольорів, загальною вартістю 214 грн. 54 коп., викрадене сховав до кишені куртки, та направився до виходу з магазину, однак довести свій злочинний намір до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий охоронцями магазину.
В апеляційній скарзі прокурор, не оскаржуючи фактичні обставини справи, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання з постановленням нового вироку за яким призначити ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України - 3 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи, що зазначений злочин ОСОБА_5 вчинив до постановлення попереднього вироку від 26.02.2014 року, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією знарядь лову та всього добутого. У відповідності до ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання, з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків передбачених п.п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Такі вимоги апелянт мотивує тим, що при призначенні ОСОБА_5 покарання, за сукупністю злочинів, суд не врахував конфіскації знарядь лову та всього добутого, призначеної вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2014 року. Крім цього, при звільненні ОСОБА_5 від відбування основного покарання, оскаржуваним вироком на останнього покладено обов`язки, передбачені ст. 76 КК України з контролем за їх виконанням неіснуючому контролюючому органу кримінально-виконавчої системи. Проте, у відповідності з внесеними змінами у законодавство, орган на який покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України має назву кримінально-виконавча інспекція. Тому, на думку прокурора, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність.
Заслухавши доповідь судді, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора у провадженні, обвинуваченого, який не заперечував проти її задоволення, провівши судові дебати, вислухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, суд розглянув кримінальну справу у відповідності з вимогами ч.3 ст. 349 КПК України обмеживши дослідження доказів по справі допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, дав детальні пояснення з приводу обставин його вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, відповідно до вимог ч. 2 ст. 394 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини справи ніким не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України, не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.
Таким чином дії, ОСОБА_5 виходячи з визнаних судом доведеними фактичних обставин справи, кваліфіковані за ч.2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна вчинене повторно, та оскільки в апеляційні скарзі не оспорюється, ці обставини апеляційним судом також не перевіряються.
Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про м`якість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх обґрунтованими виходячи з наступного.
Згідно приписів ч.4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.
Частиною 1 ст. 70 КК України встановлено, що при призначенні покарання за сукупністю злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. Згідно ч. 3 цієї ж статті до основного покарання, призначеного за сукупністю злочинів, можуть бути приєднані додаткові покарання, призначені судом за злочини, у вчиненні яких особу було визнано винною.
При цьому згідно рекомендацій, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визнавши підсудного винним у вчиненні кількох злочинів, відповідальність за які передбачена різними статтями (частинами статей) КК, суд повинен призначити додаткове покарання окремо за кожний злочин, а потім остаточно визначити його за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 КК.
У разі призначеного покарання за кількома вироками суд на підставі ст. 71 КК до додаткового покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково те додаткове покарання (або його не відбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.
Таким чином, призначивши покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України суд зобов`язаний був на підставі ст. 70 КК України приєднати не відбуте додаткове покарання, у виді спеціальної конфіскації, призначеної вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2014 року .
Вищевказане неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, та є підставою для скасування вироку суду в частині призначеного покарання з постановлення в цій частині нового вироку з урахуванням положень ч.4 ст. 70 КК України.
Керуючись ст.ст. 414, 420 КПК України, колегія суддів, -

ЗАСУД И Л А :

Апеляційну скаргу заступника прокурора м. Києва задовольнити.
Вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 03 червня 2014 року щодо ОСОБА_5 в частині призначеного покарання скасувати.
Призначити ОСОБА_5 покарання за ч.2 ст.15, ч.2 ст. 185 КК України 3(три) роки позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26.02.2014 року, більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацію знарядь лову та всього добутого.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2(два) роки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на нього такі обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію;

В решті цей вирок залишити без змін.

Вирок суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте на нього може бути подано касаційні скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з моменту його проголошення.

СУДДІ:

___________________ _________________ ________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/796/6/2015 Категорія КК: ч. 2 ст. 185

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_7
Доповідач ОСОБА_1