АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №11кп/790/34/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Справа №613/30/14-к Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.152 КК України

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі ОСОБА_6 ,

за участю: прокурора ОСОБА_7 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_9 ,

потерпілої ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

обвинуваченого ОСОБА_12
розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_13 , законного представника потерпілої ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_12 на вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 25.07.2014р.-
В С Т А Н О В И Л А :
Указаним вироком
ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Богодухова Харківської області, українець, громадянин України, з професійно-технічною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, -
визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України та йому призначено покарання 8 років позбавлення волі.
Постановлено стягнути з обвинуваченого:
- на користь держави судові витрати за проведення судово-психологічної експертизи у сумі 7400грн.;
- на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000грн. та в рахунок відшкодування матеріальних збитків 491,25грн.
Вирішено долю речових доказів у порядку ст.100 КПК України.
Як встановив суд, ОСОБА_12 10 листопада 2013 року близько 03-00 год., знаходячись в приміщенні спальної кімнати квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, переслідуючи намір, направлений на задоволення статевої пристрасті, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні насоілки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, до ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являється неповнолітньою, вступив з останньою у статевий зв`язок природним способом, застосовуючи при цьому фізичне насилля, яке виразилося в притриманні руками та за допомогою ваги власного тіла, подолавши опір потерпілої, діючи проти її волі, внаслідок чого задовольнив свою статеву пристрасть природним способом із застосуванням насильства, спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді гематоми зовнішніх статевих органів зліва, які за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю більше десяти днів, але не більше трьох тижнів.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати у зв`язку з м`якістю призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання 10 років позбавлення волі. В обґрунтування зазначає, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає його особі та характеру вчинених ним дій, оскільки останній не визнав свою вину, вчинив особливо тяжкий злочин відносно неповнолітньої особи при обтяжуючих обставинах (у стані алкогольного сп`яніння), не працює, веде антисоціальний спосіб життя.
В апеляційній скарзі ОСОБА_9 в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_10 просить вирок скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та в частині вирішення цивільного позову, ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_12 покарання 10 років позбавлення волі та стягнути з останнього на користь ОСОБА_10 у якості відшкодування моральної шкоди 50000грн.
Апелянт посилається на те, що обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого не встановлено, натомість судом недостатньо враховані обставини справи, а саме те, що обвинувачений заздалегідь готувався та створив необхідні умови для вчинення злочину, заподіяв легкі тілесні ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров`я потерпілої, яка в силу психологічних особливостей своєї особистості не могла чинити спротиву діям обвинуваченого. Просить врахувати, що вчинений обвинуваченим злочин є особливо тяжким, вчинений стосовно неповнолітньої особи, свою вину ОСОБА_12 не визнав, у скоєному не розкаявся, спричинену матеріальну шкоду та матеріальні збитки не відшкодував навіть частково.
Крім того, апелянт вважає, що при визначенні розміру моральної шкоди та матеріальних збитків суд не в повній мірі врахував обставини, викладені у позовній заяві потерпілої та її пояснення щодо ступеню її душевних страждань та фізичного болю, а також те, що з моменту вчинення злочину минуло більше 9 місяців, однак збитки ОСОБА_10 не відшкодовані, що посилює її душевні страждання.
Обвинувачений в апеляційній скарзі просить вирок скасувати та закрити кримінальне провадження за відсутністю в його діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Вважає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки не були взяті до уваги докази, які могли вплинути на її вирішення. Зазначає, що потерпіла постійно працювала в кафе «Орхідея» в м.Богодухів до 24год, тому зробити висновок про її неповнолітній вік він не мав підстав, так як раніше з нею не був знайомий. Як зазначає обвинувачений, в ході досудового розслідування потерпіла вказувала, що про свій вік вона не повідомляла, до того ж в ту ніч вона була запропонована йому в якості дівчини для інтиму подругою, яка є свідком по справі. Обвинувачений вказує, що направляючись у квартиру за місцем його проживання, потерпіла повністю усвідомлювала мету їхньої зустрічі, по дорозі позбулася своєї співробітниці, яка проживає з нею по сусідству, щоб остання не повідомила її матері про її пізні прогулянки, добровільно сіла в автомобіль. Як вказує обвинувачений, в квартирі потерпіла вживала спиртні напої, без будь-якого примусу пройшла з ним до окремої кімнати з ліжком, яким перед ними скористалась її подруга зі знайомим. На думку обвинуваченого, жодною з проведених експертиз не було доведено факту його статевих зносин з потерпілою з застосуванням фізичного насильства, її білизна та одяг пошкоджені не були. Відсутність тілесних ушкоджень у нього та потерпілої підтверджують, на думку обвинуваченого те, що потерпіла взагалі не чинила опору, що повністю виключає будь-яке фізичне насильство. Крім того, обвинувачений посилається на показання судово-медичного експерта, згідно з якими, визначити, чи жила потерпіла до цього статевим життям, неможливо, а гематома її зовнішніх статевих органів могла статися незалежно від застосування фізичного насильства. Обвинувачений також вказує, що суд безпідставно визнав в якості доказу по справі показання свідка ОСОБА_14 про те, що вона чула, як ОСОБА_10 відмовляла йому, оскільки, як вказує обвинувачений, сама ОСОБА_14 під час тих подій перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Інші ж свідки, які були допитані в суді, прямими очевидцями подій не були, а тому, на думку обвинуваченого, нічого конкретного повідомити не могли.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу обвинуваченого з викладених в ній підстав та заперечували проти апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої; потерпілу, її представника та законного представника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_9 та прокурора та заперечували проти апеляційної скарги обвинуваченого; прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який брав участь в розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_12 у зґвалтуванні неповнолітньої ОСОБА_10 , із застосуванням фізичного насильства обґрунтований сукупністю досліджених в судовому засіданні й наведених у вироку доказів, яким суд дав належну оцінку.
Колегія суддів критично відноситься до стверджень обвинуваченого про його необізнаність про неповнолітній вік потерпілої, а також про незастосування фізичного насильства до неї, оскільки вони спростовуються доказами у кримінальному провадженні.
Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла не говорила, що вона неповнолітня і не заперечувала проти статевих зносин спростовуються показаннями самого обвинуваченого, який при допиті в якості підозрюваного вказував, що йому було відомо про те, що ОСОБА_10 в кафе «Орхідея» проходить практику, а також показаннями потерпілої та свідків, а також висновками судово-медичних експертиз.
Так, в показаннях потерпіла ОСОБА_10 вказувала, що 10.11.2013р. в приміщенні квартири на запитання ОСОБА_12 вона йому повідомляла про те, що їй 16 років, ОСОБА_12 пропонував їй вступити у інтимні відносини, на що вона відмовилась. Коли їй стало зле після вживання спиртних напоїв, вона лягла на диван, до неї підійшов обвинувачений, всупереч її волі став обіймати, цілувати, роздягатися сам, вона просила цього не робити, кликала на допомогу свою подругу свідка ОСОБА_15 , яка знаходилась в сусідній кімнаті, при цьому психологічний примус обвинувачений до неї не застосовував, проте тримаючи її руки в області зап`ястя однією своєю рукою, роздягнув та ліг на неї, притиснувши її вагою свого тіла до ліжка, внаслідок чого вона не могла рухатися.
Згідно з висновками судово-медичної експертизи, у потерпілої мали місце тілесні ушкодження у вигляді гематоми зовнішніх статевих органів зліва, які є легкими тілесними ушкодженнями та могли утворитися в результаті статевого акту.
Крім того, суд обґрунтовано у вироку послався на те, що за зовнішнім виглядом ОСОБА_10 схожа на підлітка і не справляє враження повнолітньої дівчини, вона худорлява, важить, з її слів, приблизно 43 кг, невеликого росту, тобто є значно меншою по вазі і зросту обвинуваченого, який має середній зріст та статуру спортивного типу. Ці факти свідчать про відсутність фізичної можливості потерпілої чинити опір насильницьким діям обвинуваченого, який притримував її руками та за допомогою ваги власного тіла. Згідно з висновком судово-психологічної експертизи, ОСОБА_10 виходячи з рівня її розумового розвитку, індивідуально-психологічних особливостей і емоційного стану, здатна правильно розуміти характер і значення скоєних з нею дій, але не здатна була чинити опір.
Свідок ОСОБА_14 в своїх показаннях зазначала про те, що вмовляла ОСОБА_10 поїхати в квартиру ОСОБА_12 , щоб вжити спиртні напої та поспілкуватися. ОСОБА_10 довго не погоджувалася. Крім того, ОСОБА_14 підтвердила, що ОСОБА_12 було відомо про неповнолітній вік потерпілої, а також вказувала, що в квартирі ОСОБА_10 просила ОСОБА_12 , щоб він її не чіпав, не хотіла з ним статевих стосунків. Колегія суддів не вбачає підстав визнавати показання свідка ОСОБА_14 недопустимими, оскільки вони узгоджуються з сукупністю всіх доказів у кримінальному провадженні, які наведені у вироку.
Законний представник потерпілої ОСОБА_9 в своїх показаннях вказувала, в ніч з 09.11.2013р. на 10.11.2013р. вона ночувала у знайомої, вранці 10.11.2013р. її донька ОСОБА_10 поскаржилась на біль в області статевих органів, вони звернулись в лікарню, де ОСОБА_10 прооперували, після чого донька повідомила, що її зґвалтували.
Свідки ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в своїх показаннях вказують на те, що потерпіла ОСОБА_19 розповіла їм, що її зґвалтував ОСОБА_12 .
Таким чином, повно та об`єктивно встановивши фактичні обставини, суд вірно дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.152 КК України. Твердження обвинуваченого про добровільність його статевих стосунків з потерпілою та необізнаність про її неповнолітній вік колегія суддів розцінює як захисну позицію обвинуваченого, направлену на уникнення кримінальної відповідальності за скоєний злочин.
Доводи апеляційних скарг прокурора та представника потерпілої щодо невідповідності призначеного обвинуваченому покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі не є обґрунтованими.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України. Судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, що відноситься до особливо тяжких, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, а також те, що злочин було вчинено ним у стані алкогольного сп`яніння, що є обставиною, що обтяжує покарання. Обставин, які пом`якшують покарання, судом не встановлено. Тобто судом враховані всі доводи, на які посилаються апелянти.

Самі по собі ті обставини, що ОСОБА_12 не працював, на що посилається прокурор в апеляційній скарзі, а також те, що на даний момент обвинувачений не відшкодував потерпілій збитки, про що вказує представник потерпілої, з огляду на вище наведені дані про особу обвинуваченого, не можуть бути підставою для призначення йому більш суворого покарання.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_12 покарання в межах інкримінованої йому санкції статті КК України у виді 8 років позбавлення волі, відповідає характеру, тяжкості та суспільній небезпечності вчиненого злочину, даним про його особу, а тому таке покарання є законним, справедливим, обґрунтованим, індивідуально зваженим, таким, яке є достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів не знаходить підстав для скасування вироку, ухвалення нового та призначення обвинуваченому більш суворого покарання.
Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої про необхідність збільшення розміру моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого на користь потерпілої, то, на думку колегії суддів, вони не позбавлені підстав.
Відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст.91 КПК України, вид і розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням підлягає доказуванню у кримінальному провадженні.
Суд, задовольняючи позовні вимоги потерпілої в частині часткового відшкодування моральної шкоди та визначивши її розмір в 10000 гривень належним чином не врахував вимоги закону про те, що розмір відшкодування як матеріальної так і моральної шкоди повинен бути визначеним в залежності від заподіяних збитків, характеру та обсягу страждань, яких зазнав потерпілий, характеру немайнових витрат та з урахуванням інших обставин.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд обов`язково повинен був навести у вироку відповідні мотиви.
Однак, суд хоча і вказав у вироку, однак недостатньо врахував при визначенні розміру спричиненої потерпілій моральної шкоди глибину її душевних страждань, характер дій та ступінь вини обвинуваченого.
Тому, на переконання колегії суддів, з урахуванням моральних і фізичних страждань неповнолітньої потерпілої ОСОБА_10 , на здоров`я та статеву недоторканість якої посягнув ОСОБА_12 , внаслідок чого їй спричинені легкі тілесні ушкодження, вона пережила та переживає сильні душевні страждання, її звичайний життєвий устрій зазнав значних негативних змін, стосунки з оточуючими людьми були порушені, багато хто з її друзів та знайомих дізналися, що з нею сталося, внаслідок чого навкруги потерпілої склалася специфічна, резонансна обстановка, що вкрай негативно вплинуло на життя ОСОБА_10 , - суд визначив спричинену потерпілій моральну шкоду в недостатньому розмірі. Такі обставини є підставою для зміни вироку суду в частині збільшення розміру відшкодування моральної шкоди до 30 000 гривень, що не впливає на обсяг обвинувачення і правову кваліфікацію злочину.
Розглянувши кримінальне провадження в межах апеляційних скарг, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги прокурора і обвинуваченого ОСОБА_12 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу законного представника потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Вирок Богодухівського районного суду Харківської області від 25.07.2014р. у відношенні ОСОБА_12 змінити.
Збільшити суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_12 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди до 30 000 (ТРИДЦЯТИ ТИСЯЧ) гривень.
В іншій частині цей вирок залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Судді:

_________________ _________________ _________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_5