У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,
суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,
при секретарі ОСОБА_16,
за участю прокурора ОСОБА_17,

розглянувши в судовому засіданні кримінальне провадження № 0000890 за касаційними скаргами захисника ОСОБА_6, засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року засуджено:

ОСОБА_7,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_11,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

громадянина України, раніше судимого вироком Апеляційного суду Вінницької області від 26.08.2014 р. за ч. 2 ст. 122, ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 296, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років,

за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_11 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців;

ОСОБА_8,

ІНФОРМАЦІЯ_3,

громадянина України, раніше не судимого,

за ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна;

ОСОБА_12,

ІНФОРМАЦІЯ_4,

громадянина України, раніше не судимого,

- за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_12 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років з конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто із засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 судові витрати на проведення експертиз.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 змінено.

Постановлено вважати засудженими:

- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного йому майна.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна;

- ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_12 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з конфіскацією всього належного йому майна.

Згідно з вироком місцевого суду ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 визнані винними у вчиненні злочинів за наступних обставин.

Приблизно о 01 год. 13 листопада 2013 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_12, діючи узгоджено, з єдиним умислом та корисливою метою, спрямованою на відкрите заволодіння чужим майном із застосуванням фізичного насильства, під'їхали на автомобілі до ломбарду «Ломбард Скарбниця» на вул. Ставиській у м. Могилев-Подільському, де ОСОБА_12 залишився припарковувати автомобіль, а ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пішли в напрямку колгоспного ринку, де біля торгового кіоску № 23 напали на ОСОБА_9 При цьому вони нанесли йому удари ногами по голові та тулубу, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я і відкрито викрали майно ОСОБА_9 на загальну суму 5 520 грн. 20 коп.

Приблизно о 2 год. 27 грудня 2013 року ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_12, за ініціативою останнього, діючи узгоджено, з єдиним умислом та корисливою метою, спрямованою на відкрите заволодіння чужим майном, під'їхали на автомобілі до магазину «Україна» на вул. Ставиській у м. Могилев-Подільському, де ОСОБА_12 залишився припарковувати автомобіль, а ОСОБА_7 та ОСОБА_11 на вул. О. Пчілки, 39 напали на ОСОБА_10 При цьому ОСОБА_11 наніс потерпілому один удар рукою в голову, від чого той впав, а ОСОБА_7 та ОСОБА_11 нанесли йому ще удари по тулубу і відкрито заволоділи його майном на загальну суму 656 грн.

У касаційних скаргах захисник ОСОБА_6, засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_8, потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10, посилаючись на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, порушують питання про звільнення ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням. Зазначають, що при призначенні їм покарання суди не в повній мірі врахували, що засуджені вперше притягуються до кримінальної відповідальності, щиро розкаялися у скоєному, активно сприяли розкриттю злочинів і відшкодували заподіяні збитки.

Судові рішення щодо ОСОБА_11 у касаційному порядку не оскаржуються.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення касаційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження й обговоривши доводи, наведені в касаційних скаргах, колегія суддів дійшла висновку, що скарги не підлягають задоволенню на таких підставах.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, за які їх засуджено, та кваліфікація їх дій в касаційних скаргах не оскаржуються.

Посилання захисника ОСОБА_6, засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 на невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особам засуджених, а саме ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_12 внаслідок суворості, є непереконливими.

Так, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12, суди з достатньою повнотою врахували, що засуджені вчинили тяжкі злочини, особи винних, які до кримінальної відповідальності притягуються вперше, позитивно характеризуються, ОСОБА_7 працює, обставини, що пом'якшують покарання, - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність призначення засудженим ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 реального покарання у виді позбавлення волі, але із застосуванням ст. 69 КК України.

За таких обставин, враховуючи конкретні обставини справи, що засуджені вчинили два тяжких корисливих злочини, колегія суддів не знаходить підстав для звільнення засуджених ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, як про це ставиться питання в касаційних скаргах.

Оскільки в касаційних скаргах не наведено переконливих доводів на обґрунтування невиправданої суворості призначеного засудженим покарання, вони задоволенню не підлягають.

Разом з тим, апеляційний суд, призначаючи ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України, припустився помилки.

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції вправі вийти за межі касаційних вимог, якщо цим не погіршується становище засудженого.

Санкцією ч. 2 ст. 186 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років.

Проте апеляційний суд, призначивши ОСОБА_12 за ч. 2 ст. 186 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, не послався на ст. 69 КК України та не мотивував прийнятого рішення відповідно до ст. 419 КПК України.

Так, через наявність обставин, що пом'якшують покарання й істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_12 злочинів, зокрема, що засуджений активної участі у вчиненні злочинів не брав, вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується, проживає разом із матір'ю, яка є інвалідом дитинства ІІІ групи, колегія суддів визнає необхідним змінити судові рішення щодо нього та вважати призначене ОСОБА_12 покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 3 років позбавлення волі з застосуванням ст. 69 КК України.

Інших істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставою для скасування судових рішень у провадженні, не встановлено.

Керуючись статтями 433, 434, 436-438 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Касаційні скарги захисника ОСОБА_6, засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8, потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 11 вересня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 11 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без зміни.

У порядку ч. 2 ст. 433 КПК України ці ж судові рішення щодо ОСОБА_12 змінити, вважати його засудженим за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 187 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; за ч. 2 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до 3 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів вважати ОСОБА_12 засудженим остаточно до 4 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15