Справа № 372/2074/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/200/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 21.05.2015

УХВАЛА
Іменем України
21 травня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

секретаря судових засідань ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року, постановлену у кримінальному провадженні № 0001003, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Фалешти, Республіки Молдова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

· підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року задоволено клопотання слідчого СВ Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області та застосовано до ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, строк дії ухвали до 12 липня 2015 року. При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя, переконавшись у наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, врахував тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, дослідив матеріали провадження, в тому числі і ті, що характеризують особу підозрюваного та дійшов висновку про те, що докази і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні дають достатні підстави вважати наявними ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме здійснення спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, вчинити інше кримінальне правопорушення, при цьому застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вказаних ризиків визнав недостатнім.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали, просить її скасувати. Підставами для скасування ухвали слідчого судді захисник зазначає істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду, викладених в ухвалі фактичним обставинам кримінального провадження. На обґрунтування своїх вимог апелянт вказує на незаконність винесених заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 в даному кримінальному провадженні постанов: про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 06 березня 2015 року, про зміну групи прокурорів від 06 березня 2015 року, про продовження строку досудового розслідування до шести місяців від 13 березня 2015 року; також апелянт вказує на незаконність винесених в даному кримінальному провадженні заступником Генерального прокурора України ОСОБА_12 постанов про продовження строку досудового розслідування до дванадцяти місяців від 06 травня 2015 року, про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування від 12 травня 2015 року, про доручення проведення досудового розслідування слідчій групі від 12 травня 2015 року, про зміну групи прокурорів від 12 травня 2015 року.

Зокрема, захисник посилається на недотримання заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 під час винесення постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 06 березня 2015 року вимог ч.6 ст.36 КПК України та прийняття зазначеного процесуального рішення поза межами строку досудового розслідування, встановленого для даного кримінального провадження, у зв`язку з чим, як стверджує апелянт, є незаконним подальше відновлення досудового розслідування та всі здійснені слідчі дії і прийняті процесуальні рішення. Крім того, на переконання апелянта, при винесенні інших, зазначених вище постанов, заступники Генерального прокурора України вийшли за межі своїх повноважень, встановлених в статті 36 КПК України.

Захисник вказує, що зазначені обставини не були враховані слідчим суддею, що призвело до прийняття ним незаконного рішення.

Апелянт зазначає про грубе порушення права на захист його підзахисного ОСОБА_7 , яке на його думку виразилося в незаконному триманні останнього в ІТТ ВЗДС Служби безпеки України всупереч вимог нормативних актів та на підставі постанов слідчого про визначення місця тримання під вартою, оскільки інкриміновані йому злочини не відносяться до підслідності слідчих органів безпеки. Також, апелянт стверджує, що з 19 березня 2015 року жодному захиснику ОСОБА_7 не надано можливості мати конфіденційне побачення з підзахисним. Крім того, захисник вказує про неналежне повідомлення його щодо дня, часу та місця розгляду питання про обрання запобіжного заходу його підзахисному, що призвело до залучення для розгляду вказаного питання захисника на підставі статті 53 КПК України, який не був ознайомлений з обставинами кримінального провадження та не міг здійснити належний захист підозрюваного ОСОБА_7 .

Порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, на переконання апелянта, виразилося в тому, що всупереч положень ч.4 ст.199 КПК України, слідчий суддя не розглянув клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали, яке надійшло в останній день строку, а після закінчення цього строку повторно застосував до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді взяття під варту у цьому ж кримінальному провадженні.

Також, захисник вказує на невідповідність оскаржуваної ухвали слідчого судді вимогам статті 196 КПК України, а саме відсутність відомостей щодо обставин, які б свідчили про існування ризику щодо можливості переховування ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, а також обставин, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаного ризику. Крім того, на переконання захисника, слідчий суддя не переконався у наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, доводи прокурорів, які вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, а апеляційну скаргу захисника такою, що не підлягає задоволенню, провівши судові дебати, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає правильним залишити апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам в тому числі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч.1 ст.178 КПК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, в провадженні слідчого відділу Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області знаходиться кримінальне провадження № 0001003 від 15.07.2014 за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.2 ст.187, ч.4 ст.189 КК України та ОСОБА_15 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189 КК України.

15 березня 2015 року о 04 годині 20 хвилин ОСОБА_7 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

17 березня 2015 року, ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.187, ч.2 ст.189, ч.1 ст.263 КК України.

29 квітня 2015 року, ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, а саме у вчиненні незаконного позбавлення волі та викрадення людини потерпілого ОСОБА_16 , з корисливих мотивів, організованою групою, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань, із застосуванням зброї, що здійснювалося протягом тривалого часу, крім того, у вчиненні вимагання, а саме вимоги передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами, вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчиненому організованою групою, а також нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, також з погрозою застосування такого насильства, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, крім того у придбанні та зберіганні вогнепальної зброї і бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

19 березня 2015 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва до ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді взяття під варту строком до 13 травня 2015 року із одночасним визначенням застави в розмірі 300 мінімальних заробітних плат.

25 березня 2015 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва зазначену ухвалу слідчого судді скасовано та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 13 травня 2015 року.

14 травня 2015 року слідчий СВ Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області, за погодженням із старшим прокурором прокуратури Обухівського району Київської області звернувся до Обухівського районного суду Київської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 . Мотивуючи клопотання слідчий зазначає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, за найтяжчий з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу до ОСОБА_7 покладається необхідність запобігти спробам підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідка, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним ОСОБА_7 процесуальних обов`язків.

14 травня 2015 року ухвалою слідчого судді Обухівського районного суду Київської області до підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

З журналу судового засідання вбачається, що доводи, наведені в клопотанні слідчого належним чином перевірялись судом при його розгляді. При цьому, надав пояснення підозрюваний ОСОБА_7 , вислухана думка захисника, прокурорів, слідчого, а також з`ясовані обставини, які мають значення для вирішення питання про обрання запобіжного заходу, які в подальшому були оцінені судом в сукупності та стали підставою для прийняття судового рішення.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку щодо наявності достатніх доказів для підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.146, ч.4 ст.189, ч.2 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, зокрема на підставі показань потерпілого ОСОБА_16 , свідка ОСОБА_17 , протоколів пред`явлення фотознімків осіб та речей для впізнання, протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_16 , висновку експерта та інших доказів.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, покарання за який передбачено на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, у складі організованої групи, на даний час деякі інші причетні до вказаних злочинів особи знаходяться у розшуку. В матеріалах провадження міститься заява потерпілого ОСОБА_16 від 18 березня 2015 року (а.с.57-60) щодо висловлення погроз на його адресу підозрюваним ОСОБА_7 під час досудового розслідування, що в подальшому стало підставою для зміни показань потерпілим та закриття кримінального провадження відносно підозрюваного.

Також, підозрюваний ОСОБА_7 перебуваючи під вартою організував отримання мобільного телефону для прийому-передачі інформації, чим порушив умови утримання, про що 15 квітня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.2 ст.256 КК України начальнику ізолятору тимчасового тримання ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_18 (а.с. 183-187).

Крім того, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.3, п.6, п.12 ч.2 ст.115 КК України та ст.257 КК України, в межах заходів забезпечення вказаних кримінальних проваджень до ОСОБА_7 застосовано запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

На думку колегії суддів, зазначені вище обставини підтверджують правильність висновків слідчого судді щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатності застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів для їх запобігання.

Обґрунтовано слідчим суддею не визначений і розмір застави при застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки злочини, у скоєнні яких він підозрюється, вчинені із застосуванням насильства та погрозою його застосування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 щодо невідповідності оскаржуваної ухвали слідчого судді вимогам статті 196 КПК України не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Не заслуговують на увагу також посилання захисника щодо порушення права на захист підозрюваного ОСОБА_7 під час розгляду клопотання слідчого. Зокрема, згідно довідки про доставку SMS (а.с.209), адвокат ОСОБА_8 був завчасно та належним чином повідомлений про день та час розгляду клопотання слідчого, однак в судове засідання не з`явився, у зв`язку з чим участь у розгляді клопотання приймав захисник, призначений на підставі статті 53 КПК України, для проведення окремої процесуальної дії.

Доводи захисника щодо порушення слідчим суддею вимог ч.4 ст.199 КПК України, яка встановлює обов`язок розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного до закінчення строку дії попередньої ухвали, не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, так як слідчим суддею фактично правильно обрано щодо ОСОБА_7 вид запобіжного заходу в межах строків, встановлених статтею 197 КПК України.

Що стосується доводів захисника з приводу незаконності винесеної заступником Генерального прокурора України ОСОБА_11 постанови від 06 березня 2015 року по вказаному кримінальному провадженню щодо скасування постанови про закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

09 грудня 2014 року старшим прокурором відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_19 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0001003 від 15.07.2014 за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.187, ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 та ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.189, ч.2 ст.146 КК України, у зв`язку з відсутністю в діях останніх складів інкримінованих їм злочинів.

06 березня 2015 року постановою заступника Генерального прокурора України ОСОБА_11 зазначену постанову старшого прокурора відділу прокуратури міста Києва ОСОБА_19 скасовано та доручено здійснення подальшого досудового розслідування даного кримінального провадження старшому слідчому п`ятого слідчого відділу управління з розслідування особливо важливих справ Головного слідчого управління Генеральної прокуратури України ОСОБА_20 .

Згідно ч.6 ст.36 КПК України, прокурори вищого рівня, при здійсненні нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування мають право скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих та підпорядкованих прокурорів у межах строків досудового розслідування, передбачених статтею 219 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.219 КПК України, загальний строк досудового розслідування тяжкого або особливо тяжкого злочину не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні такого злочину.

При цьому, органом досудового слідства ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК 03 червня 2014 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що всупереч доводам апелянта вказане процесуальне рішення прийнято заступником Генерального прокурора України у відповідності з вимогами ч.6 ст.36 КПК України, у межах загального строку досудового розслідування даного кримінального провадження, встановленого в ч.2 ст.219 КПК України.

Доводи захисника щодо незаконності інших постанов, винесених заступниками Генерального прокурора України в тому числі щодо продовження строку досудового розслідування до шести та дванадцяти місяців, зміни групи прокурорів, доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, доручення проведення досудового розслідування слідчій групі, не є предметом апеляційного розгляду в даному провадженні, а вказані процесуальні рішення можуть бути оскаржені під час підготовчого провадження у суді.

Також не є предметом апеляційного розгляду в даному провадженні посилання захисника щодо незаконності утримання підозрюваного ОСОБА_7 в ІТТ ВЗДС СБУ. Більше того, відповідно до вимог статті 196 КПК України слідчий суддя не визначає місце тримання особи під вартою.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є законною та обґрунтованою, і підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги захисника не вбачається.

Керуючись ст.ст. 309, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:
Ухвалу слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2015 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Обухівського РВ ГУМВС України в Київській області та застосовано до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4