Справа № 405/4494/15-к
1-кп/405/184/15
УХВАЛА
08 липня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кіровограда кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 364 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_10 ,
захисників ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,
ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
ОСОБА_4 ,
ВСАНОВИВ:
У провадження Ленінського районного суду міста Кіровограда надійшов направлений старшим прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_17 обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 19.12.2014 року, відносно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачених за ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 368, ч. 1 ст. 364 КК України.
Ухвалою судді від 25.06.2015 року вказане кримінальне провадження було призначене до підготовчого судового засідання на 08.07.2015 року.
Під час підготовчого судового засідання захисником обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_11 було надано суду клопотання про повернення обвинувального акту з підстав його не відповідності п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, а саме тому, що в обвинувальному акті обвинувальний акт не міститься формулювання обвинувачення ОСОБА_3 , а викладено лише зміст підозри. Крім того, захисник вказує на невірну кваліфікацію дій ОСОБА_3 , аналізуючи Закони про кримінальну відповідальність за ч. 3 ст. 368 КК України (в редакції до Закону № 3207 - VI від 07.04.2011р.) та за ч. 4 ст. 368 КК України (в редакції до Закону № 221-УІІ від 18.04.2013р.), які мають однакові кваліфікуючи ознаки зазначені в диспозиції статей, тотожний розмір покарання передбачений санкціями статей, примітки до статей № 1 та № 2 мають однаковий розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що встановлює кваліфікаційну ознаку великого розміру та однакову кваліфікаційну ознаку службових осіб, які займають відповідальне становище. Також захисник зазначив на неповноту анкетних даних ОСОБА_3 , зазначених в обвинувальному акті, так як в останньому не вказано на наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини, що підтверджується копією свідоцтва про народження.
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту мотивуючи це тим, що обвинувальний акт відповідає положенням ст.291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками, і може бути повернений лише з підстав невідповідності саме процесуальним вимогам. При цьому, на даній стадії неможливо давати оцінку доказам, вирішувати питання правильності формулювання обвинувачення, перевіряти його відповідність фактичним обставинами справи.
Захисники ОСОБА_12 та ОСОБА_15 підтримали клопотання ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_13 не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.
Захисники ОСОБА_14 та ОСОБА_16 залишили вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_3 підтримали клопотання ОСОБА_11 про повернення обвинувального акту.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 залишили вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.
Під час підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_16 заперечував проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, надавши суду письмове заперечення, у якому зазначено на порушення вимог ст. 293 КПК України, зокрема, щодо безпосереднього вручення прокурором підозрюваному ОСОБА_4 обвинувального акту; та на порушенням вимог ст. 291 КПК України, а саме те, що в реєстрі не вказані всі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, а саме повідомлення про підозру ОСОБА_4 .
Прокурор заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_16 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту мотивуючи це тим, що обвинувальний акт відповідає положенням ст. 291 КПК України за своєю формою та змістом, разом із долученими до нього додатками, і може бути повернений лише з підстав невідповідності саме процесуальним вимогам. Щодо відсутності в реєстрі кримінального провадження в пунктах з 730 по 743 повідомлення ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування прокурор пояснив, що при формуванні матеріалів кримінального провадження було допущено технічну помилку, а саме в повідомленні ОСОБА_4 про завершення досудового розслідування було помилково зазначено іншого підозрюваного - ОСОБА_6 .
Захисники ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 підтримали клопотання захисника ОСОБА_16 проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Захисник ОСОБА_13 не заперечувала проти задоволення вказаного клопотання.
Захисник ОСОБА_14 залишив вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника проти призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.
Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення вказаного клопотання.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 залишили вирішення вказаного клопотання на розсуд суду.
Прокурор під час підготовчого судового засідання просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирішення питання щодо можливості призначення справи до судового розгляду залишили на розсуд суду. Інші учасники з огляду на клопотання захисників про повернення обвинувального акту прокурору заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду. Захисник ОСОБА_18 до судового засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив провести підготовче судове засідання без його участі. Учасники не заперечували проти проведення підготовчого судового засідання без участі захисника ОСОБА_18 .
Заслухавши сторони, дослідивши обвинувальний акт з додатками, суд дійшов наступних висновків.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу, у яких зазначено вичерпний перелік відомостей.
Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складання обвинувального акту у кримінальному провадженні, ряд відомостей, які він має містити, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, даний обвинувальний акт підписано слідчим, котрий його склав та прокурором, який його затвердив, та до обвинувального акту додано усі додатки, що передбачені ч.4 ст. 291 КПК України.
Згідно положень ч.3 ст. 314 КПК України, суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні має право прийняти рішення, зокрема про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу. При цьому суд не вправі надавати юридичної оцінки правильності формулювання обвинувачення, зібраним доказам, їх достатності для доведеності винуватості обвинуваченого, оскільки оцінку доказам та усім обставинам по кримінальному провадженню суд повинен надавати лише під час судового розгляду кримінального провадження, на підставі їх об`єктивного, всебічного та повного дослідження.
Такі вимоги щодо обвинувального акту вичерпно зазначені у ст. 291 КПК України, про що вже йшлося вище. Будь-яких інших вимог, котрим повинен відповідати обвинувальний акт, законодавцем не визначено.
Тому, суд вважає, що не є порушенням вимог ст. 291 КПК України обставини, на які посилається захисник ОСОБА_16 у його клопотанні, а саме те, що в реєстрі не вказані всі процесуальні дії, проведені під час досудового розслідування, а саме повідомлення про підозру ОСОБА_4 , так як: 1) не повнота самого реєстру не є окремою підставою для повернення прокурору; 2) в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 було повідомлено про підозру, і враховуючи, що в п.731 та п.733 реєстру два рази заначено про повідомлення про підозру ОСОБА_6 , суд погоджується з доводами прокурора, що це є технічною помилкою.
Що ж стосується недоліків, наведених захисником ОСОБА_16 , які пов`язані з виконанням прокурором вимог, передбачених ст. 293 КПК України, зокрема, щодо безпосереднього вручення прокурором підозрюваному ОСОБА_4 обвинувального акту, то, незалежно від їх наявності, вони не можуть бути визнані підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки по-перше, невиконання чи неналежне виконання вимог зазначеної статті не є самостійною підставою для повернення обвинувального акта прокурору, а по-друге, суд першої інстанції в підготовчому судовому засіданні встановив, що це пов`язано з процесуальною завантаженістю прокурора в інших кримінальних провадженнях.
Крім того, при складанні обвинувального акту дотримана вимога п.2. ч.2 ст.291 КПК України, щодо зазначення анкетних даних обвинуваченого ОСОБА_3 , які містять прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання та громадянство. Тому доводи захисника ОСОБА_11 про те, що не зазначення в анкетних даних обвинуваченого наявності неповнолітніх дітей, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Щодо доводів захисника ОСОБА_11 стосовно невірної кваліфікації дій ОСОБА_3 , то суд зазначає, що дане питання не є предметом перевірки судом під час підготовчого судового засідання.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено те, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час судового розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (див. рішення від 19 грудня 1989 року у справі «Камасінскі проти Австрії), п. 79). Крім того, Європейський суд з прав людини нагадує, що положення зазначеного вище підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, а також про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див. рішення від 20.04.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії, п. 34).
Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглянути у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «в» п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25.03.1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції, п.54). Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у підпункту "в" п. 3 ст. 6 Конвенції (рішення від 25.07.2000 року у справі «Маттоціа проти Італії").
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт серед інших має містити такі відомості, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статі (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Однак, в ході підготовчого судового засідання встановлено, що направлений до суду обвинувальний акт як в цілому так і зокрема п.5 «Фактичні обставини кримінального правопорушення (формулювання обвинувачення) та правова кваліфікація кримінального правопорушення» не містить формулювання обвинувачення, а лише вказує на те, що: ОСОБА_3 02 червня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368, ч.3 ст.15 ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України; ОСОБА_4 30 травня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України; ОСОБА_5 29 травня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.368, ч.3 ст.15 ч.1 ст.364 КК України; ОСОБА_6 29 травня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368, ч.3 ст.15 ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України; ОСОБА_7 29 травня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України; ОСОБА_8 29 травня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України; ОСОБА_9 30 травня 2015 року повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України. Та далі за текстом викладається сама підозра.
Тобто, в обвинувальному акті, в порушення вимог кримінального процесуального закону, викладено зміст підозри у вчиненні вище зазначених злочинів, що не підтверджує доведеність винуватості обвинувачених на стадії досудового слідства.
При цьому, суд зауважує, що підозра - це ймовірне судження, припущення, попередній висновок про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення. У разі отримання нових доказів раніше повідомлена підозра може бути змінена. Це відрізняє підозру від підсумкового висновку слідчого чи прокурора про винуватість особи, який формулюється у обвинувальному акті, та має бути з точки зору сторони обвинувачення обґрунтованим, достовірним та остаточним (безсумнівним).
Саме тому обвинувачення, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, є твердженням про вчинення певною особою діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України. Підозра не може бути твердженням, її сутність полягає в тому, що це тільки припущення, яке необхідно перевірити під час нового етапу досудового розслідування, який наступає після повідомлення про підозру конкретної особи.
Суд зазначає, що вказівка в обвинувальному акті висунутої підозри формально не заборонено кримінальним процесуальним кодексом, однак відсутність сформульованого обвинувачення вказує на неможливість призначення судового розгляду через грубе порушення наведеної вище норми Кримінального процесуального кодексу України, та є беззаперечною підставою для повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам ст. 291 КПК України.
Враховуючи викладене, доводи захисника ОСОБА_11 про відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, зокрема, щодо ОСОБА_3 , є обґрунтованими.
Таким чином, у підготовчому судовому засіданні встановлено, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статті 291 КПК України, а отже, на підставі п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України підлягає поверненню прокурору для усунення вказаних недоліків у розумний строк.
З рахуванням викладеного та керуючись ст.ст. 291, п. 3. ч. 3 ст. 314 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесений до Єдиного Реєстру досудових розслідувань за № 0000435 від 19 грудня 2014 року відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.3 ст.15 ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_4 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_5 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.3 ст.15 ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.3 ст.15 ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України , ОСОБА_8 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України, ОСОБА_9 , обвинуваченого за ч.4 ст.368, ч.1 ст.364 КК України, повернути прокурору прокуратури Кіровоградської області для усунення недоліків у розумний строк.
Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд міста Кіровограда протягом семи днів з дня її проголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, а у разі подання апеляційної скарги, якщо її не скасовано, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1