АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/3745/14-к Номер провадження 11-кп/786/178/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 125 КК- Н.Т.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 лютого 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835, за апеляцією обвинуваченого на вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року,-

В С Т А Н О В И Л А :
Даним вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Ковалівка Полтавського району Полтавської області, українець, освіта середня, працює водієм АТП «Укрбургаз», неодружений, проживає АДРЕСА_1 , не судимий,-

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 1 року обмеження волі.

Цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_10 задоволено повністю та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в інтересах малолітнього ОСОБА_11 659грвн.. 25 грн. матеріальної шкоди та 20 000 грвн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 196,56 грн. за проведення судових експертиз, -

Не погоджуючись з даним вироком до Апеляційного суду Полтавської області надійшла апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 у якій він ставить питання про зміну вироку посилаючись на те, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та його особі. Зазначає, що йому судом було призначене покарання у виді 1 року обмеження волі і таким чином він буде вимушений звільнитися з роботи, перервати свій страховий стаж, що призведе до погіршення його пенсійних прав, адже йому до пенсії залишилося менше 2 років. Вважає, що це потягне за собою неможливість відшкодування матеріальної та моральної шкоди потерпілому. Зазначає, що судом не обґрунтовано, визнано як обтяжуючу обставину вчинення злочину, щодо малолітнього, адже як встановлено під час судового розгляду неправомірні дії, що виразилися у пострілі з пневматичної рушниці, не були здійснені умисно в малолітнього потерпілого. Також, вважає, що суд безпідставно не застосував до нього положення ст. 75 КК України, а саме звільнення від відбування покарання з випробуванням. Щодо цивільного позову, обвинувачений вважає, що стягнута з нього сума моральної шкоди є необґрунтованою та занадто завищеною, адже не відповідає душевним стражданням, перенесеним в зв`язку з ушкодженням здоров`я дитини.

В зв`язку з цим просить вирок змінити та призначити покарання у виді штрафу та стягнути матеріальну та моральну шкоду в розмірі до 2 тис. грн.

Також надійшли заперечення на апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Полтавського району в яких прокурор зазначає, що вимоги апеляційної скарги обвинуваченого не обґрунтовані, а тому вона не підлягає до задоволення.

Місцевим судом встановлено, що 27 липня 2014 р. близько 11 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебуваючи на подвір`ї свого домогосподарства, яке розташоване за адресою АДРЕСА_1 , вчинив постріл з пневматичної рушниці та влучив малолітньому ОСОБА_11 в обличчя, в результаті чого потерпілий отримав тілесні ушкодження у вигляді поранення м`яких тканин біля вушної ділянки справа, яке утворилося від дії предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким могла бути і куля, при пострілі із зброї пневматичної дії , в строк та за обставин на які посилається під експертний , від однократної дії травмуючого фактору та кваліфікуються, згідно висновку експерта № 1105 від 14.08.2014 р., як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши доводи потерпілого, який підтримав свою апеляцію та вважає себе винним і висловив думку про виплату всіх сум цивільних позовів; думку захисника про щире каяття обвинуваченого; промову прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; законного представника про нанесення дитині моральних страждань, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що вона підлягає до часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів провадження місцевий суд повно і всебічно розглянув обставини даної події, проаналізував надані сторонами та потерпілою докази, які перевірив і належним чином оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, та дійшов до правильного висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчинені злочину передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Сторони та потерпіла не оспорювали законність вироку в частині доведеності винуватості, обвинувачений визнає себе винним та щиро кається у вчиненому, а тому відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України колегія суддів вирок в частині доведеності винуватості обвинуваченого та кваліфікації його дій не перевіряється.

При призначенні обвинуваченому покарання місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину; дані про особу обвинуваченого, який позитивно характеризується; обставини, що пом`якшують покарання, зокрема визнання своєї вини, та обтяжує покарання, а саме скоєння правопорушення щодо малолітнього.

Разом з тим колегія суддів вважає, що суд в достатній мірі не врахував, що скоєний обвинуваченим злочин класифікується як злочин невеликої тяжкості, крім того ОСОБА_8 раніше не судимий, працює, позитивно характеризується за місцем роботи і проживання, визнав свою вину та щиро розкаявся.

Крім того, колегія суддів вважає, що місцевий суд безпідставно визнав обставиною, що обтяжує покарання, а саме скоєння злочину щодо неповнолітнього, так як з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_8 вчинив злочин не з прямим умислом, тобто обвинувачений не бажав спричинити тілесні ушкодження саме неповнолітньому, а свідомо допускав настання наслідків будь-кому.

За таких обставин колегія суддів виключає обставину, яка обтяжує покарання обвинуваченого, та з врахування всіх неврахованих судом обставин, вважає за необхідно призначене ОСОБА_8 покарання пом`якшити.

Враховуючі вищенаведені обставини, приймаючи до уваги непрямий умисел у ОСОБА_8 на вчинення даного злочину, з врахуванням особи обвинуваченого, колегія суддів вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляцію в частині цивільного позову колегія суддів вважає залишити без задоволення, так як обвинувачений при апеляційному провадженні визнав позов та зобов`язався його сплатити, чим фактично відмовився від апеляції, а визначена судом сума збитків є обґрунтованою.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів Апеляційного суду Полтавської області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляцію обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 23 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

ОСОБА_8 вважати засудженим за ч.2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді 200/ двохсот/ годин громадських робіт.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду набирають законної сили з моменту їх проголошення, але можуть бути оскаржені шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня їх проголошення.

С У Д Д І:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .