УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженої

ОСОБА_1 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від

23 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від

19 лютого 2015 року,

встановила:

Вироком Суворовського районного суду м. Одеси від

23 грудня 2014 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Одеси, зареєстровану та проживаючу АДРЕСА_1 у тому ж місті, таку, що в силу ст. 89 КК судимості не має

засуджено за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 цього Кодексу до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскацією майна, яке є її власністю.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки та з покладенням на неї обов'язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК.

Вирішено питання про стягнення судових витрат і про долю речових доказів.

19 лютого 2015 року апеляційний суд під час розгляду справи за апеляційною скаргою прокурора, в частині призначення покарання, скасував вирок районного суду і постановив новий, яким ОСОБА_1 визнав винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 307 КК та призначив йому покарання із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна, яке її власністю. В решті вирок місцевого суду залишив без зміни.

У касаційній скарзі засуджена ОСОБА_1 посилаючись на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, внаслідок суворості, просить вирок місцевого та вирок апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 КПК, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що скаргу подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Відповідно до ст. 427 КПК, касаційна скарга повинна містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Проте, наведених положень процесуального закону засуджена не дотрималась, та не вказала підстав, установлених ч. 1 ст. 438 КПК, за наявності яких можливе скасування вироку апеляційного суду, постановленого в результаті перегляду кримінального провадження з огляду на положення статей 412 - 413 цього Кодексу, а викладені у скарзі вимоги до суду касаційної інстанції не відповідають змісту ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 427 КПК, якщо особа не бажає брати участі у касаційному розгляді, вона зазначає це в касаційній скарзі.

Проте ОСОБА_1 у скарзі не зазначила, чи бажає вона особисто брати участь у касаційному розгляді.

Тому на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без руху і встановити строк для усунення скаржниками допущених недоліків.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

ухвалила:

Касаційну скаргу засудженої ОСОБА_1 залишити без руху і встановити їй строк для усунення недоліків - п'ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4