Справа № 11- 452/2008 р. Головуючий у
І інстанції - Шляхов В.І.
286 ч. 1 КК України.
Доповідач - Демченко О.В.
Апеляційний суд Чернігівської області в складі :
головуючого - судді Навозенко Л.С.
суддів - Демченка О.В., Козака В.І.,
з участю прокурора Сороки Г.В.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Чернігові кримінальну
справу за апеляцією прокурора Ріпкинського району Чернігівської області на
окрему постанову Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2008 р.,-
в с т а н о в и в :
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2008 року на
підставі ст. 7 КПК України у зв'язку зі зміною обстановки закрито кримінальну справу по обвинуваченню:
ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця села Рудьківка
Бобровицького району Чернігівської області,
українця, гр.. України, з вищою освітою, пенсіонера МВС, не працюючого,
інваліда 3-ї групи, жителя АДРЕСА_1
раніше не судимого.
Органами досудового слідства ОСОБА_2 обвинувачувався в тому, що 25 серпня
2006 року в нічну пору доби він, керуючи автомобілем „Шкода-Октавія” транзитний
номерний знак НОМЕР_1, рухаючись по автомобільній дорозі Чернігів-Нові
Яриловичі, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в порушення п.п. 2.3б);
2.9а); 11.2; 11.3;12.1; 12.3;13.1; 13.3 Правил дорожнього руху України, не
врахував дорожньої обстановки, проявив неуважність, не дотримався безпечного інтервалу, не
впорався з керуванням автомобілем, через що на 179-му кілометрі цієї дороги між
селами Великі Осняки та Вербичі
Ріпкинського району скоїв зіткнення з автомобілем „Фольксваген-Пассат”
н.з. НОМЕР_2 під керуванням громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_4, який
рухався в напрямку м. Чернігова. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
пасажир автомобіля ОСОБА_3 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Закриваючи справу за ст. 7 КПК України внаслідок зміни обстановки, судом
було винесено окрему постанову, в якій звернуто увагу прокурора Чернігівської
області на недоліки досудового слідства і прокурорського нагляду за дотриманням
законності при його проведенні. Зокрема, звернуто увагу на такі недоліки:
справа порушена прокурором Ріпкинського району 5 вересня 2006 року. В її
мотивувальній частині вказано, що ОСОБА_1 порушивши ряд пунктів Правил
дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху, скоїв зіткнення з
автомобілем потерпілого. Водночас ця справа порушена лише за фактом скоєння злочину. Відносно ОСОБА_1 справу
порушено 22 травня 2007 року. Увесь цей час ОСОБА_1 перебував в статусі свідка
і не міг використовувати надані йому законом процесуальні можливості для свого
2. Обвинувальний висновок
кримінальної справи містить посилання як на докази - „матеріали дослідчої
перевірки”, хоча на думку суду, ці докази не є належними і допустимими.
3. Обвинуваченому ОСОБА_1 не обирався
запобіжний захід, хоча про обрання його вказано в обвинувальному висновку.
4. До матеріалів кримінальної справи
не було долучено фотографій місця ДТП, хоча воно фотографувалося.
5. Незважаючи на те, що в ДТП було
задіяно два транспортні засоби, лише автомобіль „Шкода”, який належав ОСОБА_1,
було визнано речовим доказом і віддано йому на зберігання, що призвелдо до
втрати речового доказу. Одночасно автомобіль „Фольксваген-Пассат”, який
належить потерпілому, не визнаний речовим доказом і перебуває на
штрафмайданчику ДАЇ.
6. Органами досудового слідства не
перевірялась версія ОСОБА_1 про перешкоду на дорозі під час керування ним
автомобілем - невідомим мотоциклом, який перешкоджав його руху. Це призвело до
затягування розгляду справи в суді, який змушений був перевіряти цю версію.
7. Справа була направлена до суду з неповно
зібраними доказами, без проведення автотехнічної експертизи, що спонукало суд
самостійно виправляти недоліки досудового слідства.
8. При організації проведення
автотранспортної експертизи в Харківському науково-дослідному інституті судових
експертиз, слідчим прокуратури не було узгоджено з цією експертною установою
строків її проведення, унаслідок чого розгляд справи невиправдано затягнувся на
9. Неправильна позиція представника
державного обвинувачення сприяла уникненню від кримінальної відповідальності іншого учасника ДТП - ОСОБА_4
На цю постанову суду
прокурором Ріпкинського району подано
апеляцію в якій ставиться питання про її скасування у зв'язку з невідповідністю
фактичних обставин справи викладеним у постанові доводам.
Так, заперечуючи проти
окремої постанови суду, прокурор стверджує, що кримінальна справа відносно
ОСОБА_1 могла бути порушена тільки після проведення низки експертних
досліджень, інших слідчих дій, після проведення яких слідство могло визначитись
з наявністю достатніх підстав для такого
процесуального рішення. До цього часу ОСОБА_1, хоча і допитувався як свідок, не був
позбавлений своїх процесуальних прав, в
тому числі права оскаржити в суді постанову про порушення кримінальної справи.
Матеріали дослідчої перевірки,
на думку автора апеляції, могли бути прийняті судом як достовірні і допустимі
Фотографування місця події
співробітниками прокуратури не проводилось, у зв'язку з чим фотографії до
справи не долучались.
Запобіжний захід ОСОБА_1
обирався як підозрюваному, після цього йому було пред'явлене обвинувачення, що
підтверджено матеріалами кримінальної справи (т.1 а.с. 137).
Стосовно передачі ОСОБА_1
речового доказу - автомобіля „Шкода”, який був пізніше втрачений, прокурором
району скасовано постанову про передачу на зберігання ОСОБА_1 цього автомобіля, а слідчий прокуратури притягнутий до дисциплінарної відповідальності.
Версія обвинуваченого про
знаходження на дорозі перешкоди - мотоцикліста не перевірялась, оскільки слідчий обґрунтовано відмовив у проведенні
Органами досудового
слідства узгоджувались строки проведення
експертизи в Харківському НДІСЕ.
На думку автора апеляції,
суд безпідставно вказав у своїй окремій
постанові на позицію органів державного обвинувачення, оскільки таке рішення
суду суперечить роз'ясненням, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду
України № 3 від 28 березня 2008 р. „Про практику винесення судами окремих ухвал
(постанов) у кримінальних справах.”
Вислухавши в судовому
засіданні суддю-доповідача, прокурора,
який підтримав апеляцію і просив її задовольнити, перевіривши матеріали
кримінальної справи, суд дійшов висновку, що апеляція прокурора підлягає
частковому задоволенню, а окрема ухвала суду - зміні у зв'язку з наступним.
до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 березня 2008 р.
„Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у кримінальних
справах”, перелік підстав для винесення окремих ухвал
чи постанов, визначений у статті 232 КПК, не є вичерпним. У разі
необхідності суд може за матеріалами судового розгляду винести окрему ухвалу
(постанову) і в інших випадках (наприклад, стосовно фактів зриву судових
процесів, недоставлення підсудних, невиконання судових доручень та постанов про
Згідно ст. 22 КПК України,
прокурор, слідчий і особа, що проводить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених заходів для всебічного, повного і
об'єктивного дослідження обставин справи.
У відповідності до ст. 25 КПК України, нагляд за
додержанням законів органами, які проводять досудове слідство, здійснюється прокурором. Прокурор
зобов'язаний своєчасно вживати
передбачених законом заходів до усунення всяких порушень закону.
Дослідження матеріалів кримінальної справи показало, що
досудове слідство по ній було проведене недбало і неповно, що призвело до
усунення численних його прогалин безпосередньо судом.
Так, згідно ч. 2 ст. 98 КПК України, якщо на момент
порушення кримінальної справи встановлено особу, яка вчинила злочин,
кримінальну справу повинно бути порушено щодо цієї особи.
З мотивувальної частини постанови про порушення кримінальної
справи від 5 вересня 2006 року вбачається, що саме ОСОБА_1, порушивши ряд
пунктів Правил дорожнього руху, виїхав на зустрічну смугу дороги, скоївши там
зіткнення з зустрічним автомобілем. Проте, кримінальна справа порушена не
відносно ОСОБА_1, а по факту ДТП. (т.1 а.с. 1), що на думку апеляційного суду
суперечить змісту названого вище закону. це порушення потягло за собою
невизначеність статусу ОСОБА_1, який не міг своєчасно скористатися своїм правом
Матеріали дослідчої перевірки, посилання на які як на докази
у кримінальній справі знаходиться в
обвинувальному висновку, містять велику кількість пояснень, відібраних у
громадян різними посадовими особами.
Поняття доказів в кримінальному процесі міститься в ст. 65 КПК
України. серед них не зазначені пояснення, відібрані до порушення кримінальної справи, не
підписані особою, яка їх відібрала, без зазначення прав особи, що опитується і
попередження її про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих
показань. Тому посилання на ці пояснення, як на докази в кримінальній справі є
Судом першої інстанції було встановлено, що в ході огляду
місця події було проведене його фотографування і ці фотографії на вимогу суду
долучені до матеріалів кримінальної справи (т.1 а.с. 253-260). В силу вимог ст.
22 КПК слідчий зобов'язаний був долучити їх до справи, а прокурор в силу ст. 25
КПК зобов'язаний був це проконтролювати.
При розслідуванні та направленні кримінальної справи до суду
прокурором всупереч ст. 25 КПК України не було проконтрольовано, де знаходяться
обидва автомобілі, що приймали участь в ДТП. Унаслідок цього автомобіль, що належить гр..
ОСОБА_3, який не був долучений до справи як речовий доказ,
невідомо з яких причин перебуває на штрафмайданчику ДАІ, а автомобіль ОСОБА_1,
обвинуваченого по справі, було віддано його власнику, що призвело до втрати
речового доказу в кримінальній справі. Апеляційний суд вважає, що в даному
випадку прокурором Ріпкинського району неналежним чином здійснювався прокурорський нагляд за
законністю при розслідуванні кримінальної справи.
В порушення вимог ст. 22 КПК органами досудового слідства не
перевірялась версія обвинуваченого про перешкоду на дорозі - мотоцикл, із-за
якого і трапилась аварія. Оскільки ніякими доказами спростувати цю версію
захисту було неможливо, суд був змушений фактично самостійно проводити
розслідування кримінальної справи, в тому числі давати доручення про проведення
відтворень обстановки та обставин події, призначення автотехнічної
експертизи. Апеляційний суд вважає, що
органами досудового слідства і прокурором було порушено ст. 22, 25 КПК України.
У відповідності до п. 8 Інструкції про порядок призначення
та проведення судових експертиз, затвердженого наказом МЮ України від 8 жовтня
1998 р. № 53/5, строки проведення експертних досліджень встановлюються в межах
одного місяця і можуть бути продовжені за домовленістю з органом, який призначив
експертизу. З матеріалів кримінальної справи не вбачається, що органами
прокуратури якимось чином узгоджувались
строки проведення експертизи, що призвело до затягування строків розгляду
справи і порушення прокурором ст. 25 КПК України.
Запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд був обраний
ОСОБА_1 23 травня 2007 року (т.1 а.с. 137), того ж дня його було пред'явлене
обвинувачення. В цій частині апеляція прокурора підлягає задоволенню.
Щодо позиції прокурора в даній кримінальній справі, то
згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28
березня 2008 р. „Про практику винесення судами окремих ухвал (постанов) у
кримінальних справах” на правову позицію прокурора не може бути винесено окрему
постанову суду. Тому окрема постанова суду підлягає зміні, а вказані пункти
- виключенню з неї.
підставі викладеного, керуючись ст. 366, 377, 374 КПК України, апеляційний
суд,-
прокурора Ріпкинського району задовольнити частково. Окрему постанову
Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 27 травня 2008 року в
кримінальній справі по обвинуваченню ОСОБА_1 по ст. 286 ч. 1 КК України
змінити. Виключити з неї посилання на порушення законності при розслідуванні
кримінальної справи: необрання запобіжного
заходу обвинуваченому ОСОБА_1 та позицію прокурора при досудовому розслідуванні
і судовому розгляді даної справи.
іншій частині окрему постанову залишити без змін.
Судді:
О.В. Демченко Л.С.
Навозенко В.І.