Справа №1-67
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2008 року Диканський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючої - судді
Щабельської І.В.

при секретарі -
Марченко Н.В..,

з участю
прокурора - Рощепи Я.В.

та захисника - ОСОБА_2.,

розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Диканька
кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Полтава, жителя АДРЕСА_1,
громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, маючого на
утриманні малолітнього сина, раніше судимого

- 14 грудня 2000 року Диканським
районним судом Полтавської області за
ст. 81 ч.2 КК України /в редакції 1960 року/ до 1 року 6 місяців позбавлення
волі з конфіскацією майна. Звільненого 14. 08. 2001 року відповідно до ст. 3 п.
«б» Закону України «Про амністію»;

- 16 травня 2003 року Диканським районним судом
Полтавської області за ст. 185 ч.3, 69,
71 КК України /в редакції 2001 року/ до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 09 червня 2004
року Шишацьким районним судом Полтавської області за ст. 185 ч.3, 69, 70 ч.4 КК
України /в редакції 2001 року/ до 2 років 6 місяців позбавлення волі,
звільненого по відбуттю покарання 24. 09. 2006 року, -

у
вчиненні злочинів, передбачених ст. ст.
121 ч.2; 185 ч.2; 357 ч.3 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_1., маючи ряд
непогашених в установленому законом
порядку судимостей за вчинення умисних
злочинів, в тому числі і злочинів проти власності, на шлях виправлення не став
та знову вчинив ряд умисних злочинів.

Органами досудового слідства
підсудний ОСОБА_1. обвинувачується в тому, що 08 березня 2008 року в період
часу з 14 год. 30 хв. До 17 год. 00 хв.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на території
доволодіння гр. ОСОБА_3., яке розташоване
в АДРЕСА_2, під час спільного
вживання спиртних напоїв разом із потерпілим ОСОБА_4. та іншими особами на
грунті раптово виниклих між ним та потерпілим ОСОБА_4. неприязних відносин,
діючи умисно з метою
нанесення тяжких тілесних ушкоджень, з достатньо великою силою наніс множинні удари кулаками в
область голови та взутими у взуття
ногами в область тулуба потерпілому
ОСОБА_4., в результаті
чого останній отримав ушкодження у вигляді крововиливів в м'які покрови голови
в лівій заушній області, в лівій лобній
області, крововиливи під тверду мозкову
оболонку на поверхні тім'яної та по конвекситальній поверхні вискової і лобної
долі правої півкулі з ущільненням та дислокацією звивин і борізд в даних
областях; в проекції задньої черепно
мозкової ямки справа, в проекції середньої черепно-мозкової ямки справа, в
проекції середньої черепно-мозкової ямки зліва, забійних ран слизистої верхньої
губи зліва, травматичної ампутації 3-4-го зубів верхньої щелепи зліва з
крововиливами в лунках, садна голови, які відносяться до тяжких тілесних
ушкоджень, небезпечних для життя в
момент їх спричинення, від яких в подальшому і настала смерть потерпілого.

Крім того,
органами досудового слідства підсудний ОСОБА_1. обвинувачується в тому, що в
ніч на 24 листопада 2007 року, знаходячись в м. Полтава на вул.
23 вересня, 23, керуючись корисливими спонуканнями, підійшов до автомобіля “ВАЗ 2106”, державний
номерний знак НОМЕР_1., який належить потерпілому ОСОБА_5, де, впевнившись у
відсутності цього потерпілого та інших осіб, відчинивши двері автомобіля за
допомогою викрутки, проник до його салону, звідки таємно повторно викрав
автомагнітолу “Блаупункт”, вартістю 640 грн. та таксометр “Пульсар” вартістю
384 грн., а всього майна на загальну суму 1024 грн., завдавши потерпілому
ОСОБА_5матеріальних збитків на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний
розсуд.

Крім цього, 24 листопада 2007
року в період часу з 16 год. до 17 год. 30 хв., підсудний ОСОБА_1., знаходячись
в м. Полтава на вул. Кагамлика, 37, керуючись корисливими спонуканнями,
підійшов до припаркованого тут автомобіля “ВАЗ 2107”, державний номерний
знак НОМЕР_2, який належить потерпілому
ОСОБА_6, де, впевнившись у відсутності цього потерпілого та інших осіб,
відчинивши двері автомобіля за допомогою викрутки, проник до його салону,
звідки таємно повторно викрав автомагнітолу “Соні-220”, вартістю 810 грн.,
завдавши потерпілому ОСОБА_6 матеріальних
збитків на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

Також,
органами досудового слідства ОСОБА_1. обвинувачується в тому, що в ніч
на 25 листопада 2007 року він, знаходячись у м. Полтава на вул. Нікітченка, 4,
керуючись корисливими спонуканнями, підійшов до припаркованого тут автомобіля
“ВАЗ 2107”, державний номерний знак НОМЕР_3, який належить потерпілому
ОСОБА_7., де, впевнившись у відсутності потерпілого та інших осіб, відчинивши
двері автомобіля за допомогою викрутки, таємно викрав водійське посвідчення та
талон попередження до нього, видані на ім'я потерпілого ОСОБА_7

Органами досудового
слідства підсудний ОСОБА_8 також обвинувачується в тому, що 27 листопада 2007
року близько 23 год. 15 хв., перебуваючи в м. Полтава на зупинці громадського
транспорту “11 школа”, що по вул. М.Бірюзова,
керуючись корисливими спонуканнями, з корисливою метою, підійшов до
припаркованого тут автомобіля “ВАЗ 2101”, державний номерний знак НОМЕР_4, який
належить потерпілому ОСОБА_9., де, впевнившись у відсутності потерпілого та
сторонніх осіб, шляхом злому замків автомобіля проник у його салон, звідки
таємно повторно викрав автомагнітолу
“Блаупункт”, вартістю 502 грн. 50 коп.,
барсетку чорного кольору, вартістю 40 грн. .в якій знаходилися грошові
кошти в сумі 310 грн., а всього майна та грошей на загальну суму 852 грн. 50
коп. , завдавши потерпілому ОСОБА_9. збитків на вказану суму. Викраденим
розпорядився на власний розсуд.

В судовому засіданні підсудний
ОСОБА_1. свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та
заявлений до нього цивільний позов не визнав
та пояснив, що 08 березня 2008 року
разом з дружиною та малолітнім сином відпочивав на природі, де вживав спиртні
напої. Після повернення додому вони зустріли свідка ОСОБА_10, яка запросила їх
в гості до їхньої сусідки ОСОБА_3. Прийшовши __туди, вони побачили крім
ОСОБА_11 в будинку потерпілого ОСОБА_4 та його співмешканку свідка ОСОБА_12.,
які перебували у нетверезому стані. В подальшому всі разом продовжували вживати
спиртне. В ході цього потерпілий ОСОБА_4 почав зачіпати його дружину ОСОБА_13.,
хапав її за волосся та ображав нецензурною лайкою.

Побачивши це,
він один раз дав потерпілому ОСОБА_4. правою рукою ляпаса по _обличчю та один
раз ударив його по обличчю кулаком лівої руки. Після цього силою вивів
потерпілого ОСОБА_4 на вулицю та зачинив за ним двері. Категорично заперечував
факт нанесення потерпілому інших ударів як в будинку свідка ОСОБА_3., так і на
подвір'ї її
господарства, вказавши, що в подальшому взагалі з будинку не виходив. Визнав
себе винним у нанесенні потерпілому лише двох ударів по обличчю.

Незважаючи
на невизнання своєї вини підсудним ОСОБА_1 у спричиненні
тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4., внаслідок яких наступила
смерть останнього, його вина у вчиненні вказаного злочину стверджується наступною сукупністю доказів:

- показаннями у суді потерпілої
ОСОБА_14. про те, що 08.03.2008 року вранці потерпілий ОСОБА_4 разом із своєю
співмешканкоюОСОБА_12. прийшли до неї додому та пояснили, що підуть до
ОСОБА_3., щоб полагодити їй телевізор. Наступного дня вона дізналася, що син
помер від побоїв. ОСОБА_12. розповіла їй, що підсудний ОСОБА_1. сильно побив її
сина;

- показаннями у суді свідка ОСОБА_12., яка пояснила, що
08.03.2008 року вдень разом з потерпілим ОСОБА_4 вони прийшли додому до
ОСОБА_3. на прохання останньої відремонтувати їй телевізор. Там святкували 8
Березня. Пізніше на запрошення свідка ОСОБА_10 на прізвисько «ОСОБА_10» туди прийшли
підсудний ОСОБА_1. з дружиною та малолітнім сином. Коли всі сиділи за столом,
то потерпілий ОСОБА_4 почав зачіпати ОСОБА_13. і між ними виникла сварка.
Побачивши це, підсудний ОСОБА_1., заступився за дружину у між ним та потерпілим
виникла бійка. При цьому підсудний ОСОБА_1. бив потерпілого кулаками по
обличчю, а потерпілий падав із стільця і вдарявся головою об стіну. Після цього
всі продовжували сидіти за столом, однак потерпілий ОСОБА_4 знову розпочав
сварку, тоді підсудний силоміць вивів його у двір і там почав бити кулаками та
ногами в різні частини тіла, нанісши багато ударів. За цими подіями вона
спостерігала через вікно на веранді будинку і кілька разів намагалася вийти на
вулицю, щоб зупинити підсудногоОСОБА_1., однак її з будинку не випускала дружина
останнього за його розпорядженням. Через деякий час вона вийшла на вулицю,
вмила потерпілого, так як у нього з рота та носа йшла кров, і допомогла йому
зайти в будинок. В результаті побоїв у того були збиті щоки, в роті була кров,
на обличчі було багато синців, він був дуже побитий і ледве йшов. Через деякий
час ОСОБА_1 пішли додому, а вони залишились. Пізніше ОСОБА_1. повернувся до
будинку ОСОБА_3. сам і знову кулаками наносив удари потерпілому ОСОБА_4. Коли
вони ввечері повертались додому, то потерпілому було дуже погано. Посеред
дороги він зупинився і сказав, що трохи відпочине, а тоді прийде, сказавши їй
йти додому самій. Наступного дня вранці
вона дізналась про те, що потерпілий помер і його тіло знайшли саме на тому місці, де вона його залишила;

- показами у суді свідка ОСОБА_13.,
яка пояснила, що 08 березня 2008 року вони з чоловіком та сином відпочивали на
природі, де вживали спиртні напої. Коли повернулись додому, то ОСОБА_10
запросила їх у гості до ОСОБА_3., де вони зустріли потерпілого ОСОБА_4 та його
співмешканку ОСОБА_12. Там всі разом сиділи за столом та вживали спиртні
напої. При цьому між нею та потерпілим
ОСОБА_4. виникла сварка, в ході якої потерпілий почав ображати її нецензурною
лайкою та вдарив долонею по обличчю. Побачивши це, підсудний ОСОБА_1. вдарив
потерпілого кулаком в обличчя. У відповідь потерпілий почав погрожувати їй та
її дитині фізичною розправою, коли її чоловіка не буде вдома. Тому вона
смикнула потерпілого спереду за одяг та відштовхнула від себе і він упав. Після
цього підсудний ОСОБА_1. силою вивів потерпілого ОСОБА_4 із будинку і зачинив
вхідні двері. В подальшому вона кілька
разів виходила на вулицю по своїх потребах і її супроводжував підсудний
ОСОБА_1., так як вона боялася потерпілого ОСОБА_4, який на вулиці кілька разів
кидався до неї битися, обзивав її нецензурною лайкою, замахувався на неї
палицею та кидав шматки шиферу, хватав за ноги. При цьому вона тікала до
підсудногоОСОБА_1., який стояв на порозі будинку і спокійно спостерігав за
діями ОСОБА_4, не намагаючись того вдарити навіть тоді, коли останній вдарив
його декілька разів, сказавши, що не хоче бити ОСОБА_4, так як вважав, що
останній не становить великої загрози для неї. Під час цих подій потерпілий
ОСОБА_4 також погрожував та намагався вдарити ОСОБА_10, однак та втекла від
нього на вулицю і більше не поверталась аж до вечора. Через деякий час свідок
ОСОБА_12. завела потерпілого ОСОБА_4 в будинок та вмила його. При цьому у нього
ніяких пошкоджень на обличчі не було крім подряпини над бровою. Пізніше вони з
чоловіком пішли додому, а пізно ввечері вона викликала працівників міліції, так
як підсудний, будучи в нетверезому стані, вчинив вдома дебош. Наступного дня
вона дізналась про смерть потерпілого ОСОБА_4;

- показаннями у суді свідка гр.
ОСОБА_10, яка пояснила, що 8.03.2008 року
вранці прийшла в гості до ОСОБА_3. Через деякий час туди прийшли
потерпілий ОСОБА_4 із своєю співмешканкоюОСОБА_12. ремонтувати телевізор. Всі
разом вживали спиртні напої. Вдень вона запросила до ОСОБА_3.
підсудногоОСОБА_1. з дружиною. Всі разом продовжували вживати спиртне. В ході
цього потерпілий ОСОБА_4 розпочав сварку з ОСОБА_13 , дав їй ляпаса по обличчю
та схопив за волосся. Підсудний ОСОБА_1. заступився за дружину та вдарив
потерпілого кулаком по обличчю. При цьому ОСОБА_4 від удару упав. Коли вона
пізніше разом з ОСОБА_13 вийшла на вулицю, то ОСОБА_4 погнався за ними,
виражаючись нецензурною лайкою та погрожуючи палицею. Побачивши це, вона втекла
звідти. Повернувшись того вечора до будинку ОСОБА_3. разом із свідком ОСОБА_15,
вона там застала господарку та ОСОБА_4 зОСОБА_12. у ОСОБА_4 на лобі вона бачила
подряпину. При цьому ОСОБА_4 знову почав до неї приставати і ОСОБА_15 один раз
штовхнув потерпілого і той упав із стільця на підлогу;

- показаннями у суді свідка гр. ОСОБА_15., який пояснив, що
08.03.2008 року близько 17:00 год. він разом із матір'ю ОСОБА_16 та сестрою ОСОБА_17 поверталися додому з
кладовища, проходили поза городами ОСОБА_3. і з двору ОСОБА_3. почули крик та
голос підсудногоОСОБА_1., зрозумівши, що саме він розоряється, однак не
розчули, що саме той кричав, так як відстань між ними була досить великою.
Ввечері того ж дня приблизно о 19 год. він разом із свідком ОСОБА_10, яка
розповіла, що підсудний ОСОБА_1. побив потерпілого ОСОБА_4, прийшов додому до
ОСОБА_3., де побачив ОСОБА_4, запитавши, чи останньому повибивали всі зуби. У
ОСОБА_4 був збитий лоб та розбита губа. В ході розмови той розповів, що його
побив підсудний ОСОБА_1., однак подробиць бійки не розказував;

- показаннями у суді свідка ОСОБА_16, яка пояснила, що
08.03.2008 року вона разом із своїми
дітьми після 16:30 год. проходила повз город ОСОБА_3. та почула з двору
останньої крики підсудногоОСОБА_1. та його дружини. Через деякий час вона разом
з дочкою прийшла до ОСОБА_3. додому і в дворі побачила потерпілого ОСОБА_4,
якого ОСОБА_1., відчинивши їм двері, у будинок не впустив. В будинку ОСОБА_13.
розповіла їм, що ОСОБА_4 ображав її. Коли вона з дочкою виходила з будинку, то
ОСОБА_1. сильно штовхнув потерпілого ОСОБА_4, який в цей час стояв на порозі
будинку, ногою в область тулуба. Від цього ОСОБА_4 впав та дуже сильно
вдарився. Вона злякалася за потерпілого, так як той не ворушився, та дорікнула
підсудному ОСОБА_1 за те, що він так вдарив потерпілого. На це підсудний
заявив: «Хай не лізе в будинок». Коли потерпілий підвівся, вона побачила, що у
нього був збитий лоб, у роті була запечена кров. Наступного дня вона дізналася
про смерть потерпілого;

- показаннями у
суді свідка ОСОБА_17, яка пояснила, що повертаючись ввечері разом з матір'ю та
братами з кладовища та проходячи мимо господарства ОСОБА_3. вона почула звідти
крики і бачила дві чоловічі постаті. При цьому було зрозуміло, що хтось когось
бив, так як одна людина лежала на землі, а інша її била, однак деталей вона не
роздивилась. Через деякий час разом з матір'ю вона пішла до ОСОБА_3., у дворі господарства якої побачила потерпілого
ОСОБА_4, який на той час уже був побитий - у нього був розбитий лоб, а у роті
було щось чорне - або кров, або земля. Двері в будинок їм відчинив ОСОБА_1. В
будинку ОСОБА_13. пояснила їм, що ОСОБА_4 ображав її нецензурною лайкою.
Приблизно через 10 хв., коли вони виходили з будинку, їх випускав також
ОСОБА_1., який йшов попереду. Потерпілий ОСОБА_4 в цей час стояв на порозі
будинку. В цей час ОСОБА_1. ударив його ногою в низ живота і ОСОБА_4 упав,
сильно вдарившись. ОСОБА_1. сказав, щоб той не ліз у хату і зачинив двері. Вони
почекали, поки ОСОБА_4 піднявся , а потім пішли додому;

- показаннями у
суді свідка ОСОБА_18., який пояснив, що рано вранці 09.03.2008 року проходячи
по вулиці у с. Василівка на обочині дороги побачив потерпілого ОСОБА_4, який
лежав і сопів. Коли він через деякий час повернувся, то побачив, що потерпілий
помер. Бачив, що у померлого був зчесаний лоб. Коли приїхали працівники
міліції, то у його присутності ОСОБА_12 розповідала їм про те, що потерпілого
побив ОСОБА_1.

- показаннями у суді свідка ОСОБА_19,
який розповів, що 8.03.2008 року
близько 19 год. вечора прийшов в
гості до ОСОБА_3., де застав ОСОБА_4 зОСОБА_12. ОСОБА_4 був дуже побитий - була
збита ліва частина обличчя. Пізніше туди прийшли ОСОБА_10 з підсудним ОСОБА_1.,
які через деякий час пішли. Наступного дня він дізнався про те, що ОСОБА_4
помер і ОСОБА_3. розповіла йому, що його сильно побив ОСОБА_1.;

- показаннями у
суді свідка ОСОБА_20., який розповів, що 08.03.2008 року ввечері поблизу
магазину в с. Василівка Диканського
району бачив ОСОБА_12., яка намагалася підняти свого співмешканця ОСОБА_4, який
стояв на четвереньках та не міг піти. Того вечора біля магазину дійсно була
бійка, однак ОСОБА_4 у ній участі не брав і присутній в той час там не був.
Наступного дня вранці він бачив мертвого ОСОБА_4 на вулиці. Був присутнім у
якості понятого при проведенні відтворення обстановки та обставин події за
участю підсудногоОСОБА_1. При цьому підсудний сам показував, яким чином бив
ОСОБА_4 При цьому слідчий задавав підсудному уточнюючі запитання;

- показаннями у суді свідка ОСОБА_21, який пояснив, що
8.03.2008 року ввечері до нього додому прийшла ОСОБА_10, яка розповіла, що того
дня ОСОБА_1. побив ОСОБА_4 у ОСОБА_3.;

- показаннями
у суді свідка ОСОБА_3., яка пояснила, що 8.03.2008 року до неї додому прийшли
ОСОБА_10, а пізніше ОСОБА_4 разом із своєю співмешканкоюОСОБА_12. На той момент
у ОСОБА_4 на обличчі ніяких слідів побоїв не було. Пізніше прийшли ОСОБА_1. Всі
вживали спиртні напої. Пдальших подій вона не пам'ятає. Прокинувшись наступного дня, вона побачила що у будинку було дуже
натоптано, грязно, двір перед входом у будинок був добре витоптаний,
біля входу валялися шматки шиферу. ОСОБА_13. повідомила їй, що ОСОБА_4. помер.
Під час проведення відтворення обставин тих подій ОСОБА_1. пояснював, як все
відбувалося та показував наочно, яким чином бив потерпілого ОСОБА_4;

- показаннями у суді свідка
ОСОБА_22., яка пояснила, що 08 березня 2008 року ввечері прийшла додому до
свого сина підсудногоОСОБА_1., які в той час з дружиною прийшли від ОСОБА_3.
Тоді невістка розповіла їй, що потерпілий ОСОБА_4 ображав її, коли вона вийшла
на вулицю, то ганявся за нею по двору із шматком шиферу, замахувався палицею,
тому син ударив його. Наступного дня вона дізналася про смерть потерпілого
ОСОБА_4 і наступного дня невістка, а також син говорили їй про те, що ОСОБА_15
бачили, як її син бив ОСОБА_4 у дворі у ОСОБА_3.;

- показаннями у суді свідка
ОСОБА_23., яка пояснила, що 09 березня 2008 року вранці дізналася про смерть
свого дядька - потерпілого ОСОБА_4 Коли приїхала у с. Василівку, то побачила,
що його тіло лежало на вулиці. По всьому тілу та на обличчі у нього були синці.
При ній свідок ОСОБА_12. розповідала працівникам міліції, що потерпілого у
ОСОБА_3. побив підсудний ОСОБА_1., який бив ОСОБА_4 кулаками та ногами, а коли
той падав, то піднімав його і знову бив;

- протоколом
огляду трупа гр. ОСОБА_4 від 9.03.2008 року, згідно якого труп останнього
виявлено по вул.. Радянській у с. Василівка із зовнішніми тілесними
ушкодженнями / а.с. 4-8 т. 1/;

- протоколом відтворення обстановки та обставин події
злочину, яке відбувалося 14.03.2008 року за участю підозрюваногоОСОБА_1., де
останній в повній мірі підтвердив свої покази, які давав в якості підозрюваного
та на місці показав як саме він наносив тілесні ушкодження ОСОБА_4. / а.с. 107-110
т. 1/;

- відеозаписом відтворення обстановки та
обставин події злочину, переглянутим у судовому засіданні;

- висновком судово-медичної
експертизи № 305-а від 4.06.2008 року, згідно якого смерть потерпілого ОСОБА_4
настала в результаті тупої черепно-мозкової травми, що супроводжувалася
крововиливами під оболонку і в речовину головного мозку. Зокрема потерпілому
були спричинені крововиливи в м'які покрови голови: в лівій заушній
області; в лівій лобній області;
крововиливи під тверду мозкову оболонку на тім'яній поверхні і по
конвекситальній поверхні вискової і лобної долі правої півкулі з ущільненням і
дислокацією звивин і борізд в даних областях; в проекції задньої черепно- мозкової ямки справа, в проекції
середньої черепно-мозкової ямки справа, в проекції середньої черепно-мозкової
ямки зліва, забійних ран слизистої верхньої губи зліва, травматичної ампутації
3-4-го зубів верхньої щелепи зліва з крововиливами в лунках, садна голови, які
відносяться до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень,
небезпечних для життя в момент їх спричинення, утворилися не менш як від
3-х кратної дії тупих предметів, якими могли бути пальці рук зжаті в кулак,
нога людини у взутті, чи інші тупі предмети із схожими характеристиками /а.с.
125-128 т. 1/ та

поясненнями у
суді судово-медичного експерта ОСОБА_24 про те, що потерпілому ОСОБА_4. тілесні
ушкодження, зокрема ушкодження голови, були спричинені саме ударами, так як
забій голови та головного мозку мав саме дотиковий характер, який може бути
спричинений лише ударами і зовсім не характерний для падіння з висоти власного
зросту. При проведенні відтворення обстановки та обставин події злочину за
участю підсудного останній добровільно давав свідчення, орієнтувався в просторі
і часі і його свідчення не суперечать висновкам експертизи щодо обставин
нанесення побоїв за винятком кількості ударів, які були нанесені потерпілому;

- висновком судової психолого-психіатричної
експертизи № 363 від 22.05.2008 року стосовно ОСОБА_1. ( а.с. № 157-161 т. 1),
з якого слідує, що підсудний на час, що відноситься до скоєння даного
діяння, будь-якими психічними захворюваннями чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав
і не страждає на даний час.
У момент вчинення злочину він не знаходився у стані фізіологічного афекту як
психологічної підстави сильного душевного хвилювання, а знаходився в стані простого алкогольного
сп'яніння, коли міг усвідомлювати значення своїх дій і повною мірою керувати
ними.

Кваліфікація злочинних
дій підсудногоОСОБА_1. за ст.121. ч.2 КК України, як умисне тяжке тілесне
ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого,
є вірною, так як підсудний ОСОБА_1. у другій половині дня 08 березня 2008 року,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у приміщенні будинку та
на подвір'ї домогосподарства свідка ОСОБА_3. у с. Василівка Диканського району,
на ґрунті раптово виниклих
неприязних відносин в процесі сварки,
яка переросла в бійку, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, з
метою нанесення тяжких тілесних ушкоджень руками, стиснутими в кулаки, та
ногами, взутими у взуття, умисно наніс сильні умисні удари по голові та тулубу
потерпілого ОСОБА_4, спричинивши останньому тяжкі тілесні ушкодження у
вигляді крововиливів під оболонку та в
речовину головного мозку, які в подальшому потягли за собою смерть потерпілого
ОСОБА_4 Настання таких наслідків підсудний не передбачав, але, враховуючи обставини нанесення тілесних ушкоджень, локалізацію їх
заподіяння - життєво важливі органи, і спосіб нанесення ударів, він міг і
повинен був передбачити.

Твердження підсудногоОСОБА_1. та свідка ОСОБА_13. про те,
що він не наносив потерпілому ОСОБА_4. тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили
його смерть, суд до уваги не бере, так як
вони з достовірністю спростовуються наведеною вище сукупністю доказів.

Суд також не приймає до уваги твердження підсудногоОСОБА_1.
про те, що на досудовому слідстві він оговорив себе під час допиту його у
якості підозрюваного, так як твердження підсудного про те, що з боку
працівників Диканського РВ до нього були застосовані погрози примінити фізичну
силу, у суді нічим підтверджені не були.

Твердження підсудного про те, що свідки ОСОБА_15,
ОСОБА_17, ОСОБА_16 та ОСОБА_12. оговорюють його з метою виправдати інших осіб,
зокрема свідка ОСОБА_15., у судовому засіданні жодного підтвердження не знайшли
і спростовуються сукупністю наведених доказів
та поясненнями судово-медичного експерта.

Твердження підсудногоОСОБА_1. та свідка ОСОБА_13. про те,
що він спокійно спостерігав за намаганнями потерпілого ОСОБА_4 у дворі
господарства свідка ОСОБА_3. побити його дружину ОСОБА_13., суд не приймає до
уваги, так як це суперечить показам самого підсудного та свідків, що бійка між
ним та потерпілим ОСОБА_4. почалася саме через образу його дружини потерпілим,
та про те, що він захищав свою дружину від неправомірних дій потерпілого.

В суді також не було добуто жодних даних про те, що
ввечері 08 березня 2008 року потерпілого могли побити біля магазину у с.
Василівка чи такі побої йому могла спричинити його співмешканка ОСОБА_12.

З врахуванням усіх обставин справи суд розцінює ці твердження
підсудногоОСОБА_1. як спробу уникнути відповідальності за вчинений ним злочин.

В той же час при призначенні покарання підсудному ОСОБА_1
за вчинення даного злочину, суд враховує неправомірну поведінку самого
потерпілого ОСОБА_4, який, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вів себе агресивно по відношенню до свідків
ОСОБА_13. та ОСОБА_10 та сам спровокував бійку, яка потягла за собою смертельні
для нього наслідки.

Вина підсудногоОСОБА_1. у вчиненні ряду крадіжок чужого
майна стверджується наступною сукупністю
доказів:

по епізоду викрадення майна потерпілого ОСОБА_5 із
автомобіля ВАЗ-2106 в ніч на 24.11.2007 року:

- явкою з повинноюОСОБА_1. /а.с. 10 т. 2/ про те, що в
кінці листопада 2007 року близько 01 год. ночі проходячи мимо будинку АДРЕСА_3, шляхом злому за допомогою викрутки замка
дверей водія він проник у припаркований там автомобіль ВАЗ-2106 білого кольору,
з якого викрав дискову авто магнітолу, якою в подальшому розпорядився на
власний розсуд, та аналогічними особистими поясненнями у судовому засіданні про
викрадення з даного автомобіля авто магнітоли «Блаупункт» та таксометра
«Пульсар», які в подальшому ним були видані працівникам міліції;

- заявою /а.с. 8 т. 2/ та показаннями на досудовому
слідстві потерпілого ОСОБА_5 /а.с. 17 т. 2/, дослідженими у суді, про те, що в
ніч на 24 листопада 2007 року із його автомобіля ВАЗ-2106, державний номерний
знак НОМЕР_1, були викрадені авто
магнітола і таксометр, які через деякий час були йому повернуті працівниками
міліції із поясненням про те, що затриманий злодій вказав на його автомобіль як на той, з якого
їх викрав;

-
протоколом огляду авто магнітоли /а.с. 12 т. 2/, яка була
добровільно видана свідком ОСОБА_25. ;

- показаннями на досудовому
слідстві свідка ОСОБА_25 /а.с. 19 т. 2/, дослідженими у судовому засіданні, з
яких вбачається, що авто магнітола та таксометр були ним придбані для себе у
підсудногоОСОБА_1., який в подальшому у присутності працівників міліції вказав на нього, як на покупця даних речей;

- висновком товарознавчої експертизи
про вартість вказаних речей /а.с. 40 т. 2/;

- розпискою
потерпілого про одержання вказаних речей /а.с. 14 т. 2/;

по епізоду викрадення майна
потерпілого ОСОБА_6 із автомобіля
ВАЗ-2107 у денний час 24 листопада 2007 року:

- явкою з повинною підсудногоОСОБА_1.
/а.с. 30 т. 2/ та його особистими поясненнями у суді про те, що 24 листопада 2007 року, перебуваючи на
вул. Кагамлика, 37 у м. Полтаві приблизно о 16 год. 30 хв. Він, користуючись
відсутністю інших осіб шляхом злому за допомогою викрутки дверей водія
автомобіля ВАЗ-2107 синього кольору викрав авто магнітолу «Сони-220», якою в
подальшому розпорядився на власний розсуд;

- заявою потерпілого ОСОБА_6 /а.с.
27 т. 2/ та його показаннями на досудовому слідстві /а.с. 36 т. 2/,
дослідженими у суді, з яких вбачається, що 24 листопада 2007 року у період часу
з 16 год. 30 хв. до 17 год. 30 хв. з належного йому автомобіля ВАЗ-2107 синього
кольору, державний номерний знак НОМЕР_2, була викрадена дискова авто магнітола
«Соні-220», яка в подальшому була йому повернута працівниками міліції з
поясненнями про те, що затриманий злодій видав цю річ та вказав на його
автомобіль як на той, з якого вона була викрадена;

- протоколом огляду /а.с. 32 т. 2/,
з якого вбачається, що вказану авто магнітолу добровільно видав підсудний
ОСОБА_1.;

- висновком товарознавчої експертизи про вартість
автомагнітоли /а.с. 40 т. 2/;

- розпискою потерпілого ОСОБА_6
/а.с. 34 т. 2/ про одержання викраденого;

Кваліфікація злочинних дій підсудногоОСОБА_1. по даних епізодах за ст..
185 ч.2 КК України, як таємне викрадення
чужого майна /крадіжка/, вчинене повторно,
є вірною, так як підсудний ОСОБА_1., будучи раніше неодноразово
засудженим за вчинення крадіжок чужого
майна, у період не знятих та непогашених судимостей за це, в ніч на 24
листопада 2007 року та в денний час 24 листопада 2007 року, скориставшись
відсутністю інших осіб таємно, повторно, шляхом злому за допомогою викрутки
дверей автомобілів потерпілих ОСОБА_5.
та ОСОБА_6 викрав із вказаних автомобілів належне цим потерпілим особисте
майно, яким в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В той же час суд вважає необхідним
виключити із обвинувачення підсудногоОСОБА_1. епізод вчинення крадіжки
особистого майна потерпілого ОСОБА_9із належного йому автомобіля ВАЗ-2101
близько 23 год. 15 хв. 27 листопада 2007 року, керуючись наступним:

відповідно до ст. 2 КПК України
завданнями кримінального судочинства є охорона прав та законних інтересів
фізичних і юридичних осіб, які беруть у ньому участь, а також швидке і повне розкриття
злочинів, викриття винних та забезпечення правильного застосування закону з
тим, щоб кожний, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності і жоден
невинний не був покараний;

при провадженні досудового
слідства, дізнання і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню
подія злочину, винність обвинуваченого у вчиненні злочину і мотиви злочину,
обставини, що впливають на ступінь тяжкості злочину, а також обставини, що
характеризують особу обвинуваченого, пом'якшують та обтяжують покарання, а
також характер і розмір шкоди, завданої злочином;

доказами в кримінальній справі є
всякі фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку орган
дізнання, слідчий і суд встановлюють наявність або відсутність суспільно
небезпечного діяння, винність особи, яка вчинила це діяння, та інші обставини,
що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються
показаннями свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, підсудного,
речовими доказами, протоколами слідчих і судових дій;

суд оцінює докази за своїм
внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності,
керуючись законом. Ніякі докази не мають наперед встановленої сили.

Відповідно до ст.. 74 ч. 2 КПК
України показання обвинуваченого, в тому числі й такі, в яких він визнає себе
винним, підлягають перевірці. Визнання обвинуваченим своєї вини може бути
покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього визнання
сукупністю доказів, що є в справі.

З протоколу допиту
підсудногоОСОБА_1. на досудовому слідстві у якості обвинуваченого від 13
березня 2008 року /а.с. 32 т. 3/ вбачається, що він свою вину визнавав частково
через незгоду з сумою матеріального збитку, в той же час обставини вчинення
даного злочину при допиті його у якості обвинуваченого органом досудового
слідства встановлені не були, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 85 КПК України. У
судовому засіданні підсудний ОСОБА_1. категорично заперечував свою вину у
вчиненні вказаного злочину, сказавши, що обмовив себе на досудовому слідстві.

Згідно обвинувального висновку вина
підсудного підтверджується показами потерпілого ОСОБА_9, однак у протоколі
допиту вказаного потерпілого /а.с. 22 т. 3/ немає жодних пояснень про
причетністьОСОБА_1. до вчинення вказаної крадіжки. У протоколі огляду авто
магнітоли дискової «Блаупункт Антарес-Т60» від 01 лютого 2008 року /а.с. 8 т.
3/ немає жодної вказівки на те, звідки вказана річ з'явилась у приміщенні
Київського РВ ПМУ УМВС України у Полтавській області, де проводився її огляд.
Будь-які інші документи /зокрема протокол добровільної видачі, протокол обшуку,
показання свідків чи підозрюваного/, які б підтверджували факт появи її у
райвідділі та одержання її ким-небудь саме від підсудногоОСОБА_1., у матеріалах
даної кримінальної справи відсутні.
Вказаний протокол огляду містить у запис про те, що огляд проводився у
присутностіОСОБА_1., однак його підпис у вказаному документі також відсутній,
що суперечить вимогам ч. 4 ст. 85 КПК України. Допитаний у судовому засіданні у
якості свідка слідчий Київського РВ ПМУ ОСОБА_26, який складав вказаний
процесуальний документ, вказав, що даний речовий доказ видав підсудний
ОСОБА_1., однак не зміг пояснити, чому протокол не підписаний ОСОБА_1., якщо
той був присутній про приведенні вказаної дії. Даний свідок також не зміг
пояснити і того, чому у випадку
відмовиОСОБА_1. підписати даний протокол у ньому відсутня вказівка про це, що
прямо передбачено ч. 5 ст. 85 КПК України.

З викладеного вбачається, що
вказаний доказ був добутий з порушенням вимог КПК України, тому судом
врахований бути не може.

Допитана у судовому засіданні у
якості свідка слідчий Київського РВ ПМУ ГУМВС у Полтавській області ОСОБА_27
взагалі не змогла пояснити походження вказаного вище речового доказу, вказавши
лише, що вона його одержала від оперативних працівників відділу карного розшуку
Київського РВ ПМУ.

Наявне у матеріалах кримінальної
справи пояснення підсудногоОСОБА_1. про вчинення крадіжки авто магнітоли
«Блаупункт» та барсетки чорного кольору з грошима у кількості 310 грн. вночі в
кінці листопада 2007 року судом у якості доказу також прийняте бути не може,
так як така форма документа не передбачена ст.. 65 КПК України, у ч. 2 якої
вказано, що фактичні дані, які мають доказове значення в кримінальній справі,
встановлюються показаннями свідка, потерпілого, підозрюваного чи
обвинуваченого, які, відповідно до ст.. 85 КПК України, повинні оформлятися
протоколами. Крім того, вказане пояснення не містить в собі числа, місяця та
року, коли воно було відібране, а також
не відомо де та ким саме воно була відібране, так як відсутні дані про посаду
особи, яка відбирала вказане пояснення, та місце його відібрання.

Враховуючи, що відповідно до ст.
327 КПК України обвинувальний вирок не
може ґрунтуватися на припущеннях і постановляється лише при умові, коли в ході
судового розгляду винність підсудного у вчиненні злочину доведена, суд, не
маючи доказів на підтвердження виниОСОБА_1. у вчиненні вказаної крадіжки, вважає необхідним матеріали в даній частині щодо
вчинення вказаної крадіжки виділити в окреме провадження та у відповідності до
вимог ч. 5 ст. 327 КПК України винести постанову про направлення вказаних
матеріалів прокурору для вжиття заходів до встановлення особи, винної у
вчиненні цього злочину.

Вина підсудногоОСОБА_1. у вчиненні незаконного
заволодіння будь-яким способом важливим особистим документом стверджується
наступною сукупністю доказів:

- явкою з повинною
підсудногоОСОБА_1. /а.с. 51 т. 2/ та особистими поясненнями в суді про те, що в
кінці листопада 2007 року вночі він з метою вчинення крадіжки чужого майна
шляхом злому за допомогою викрутки дверей автомобіля ВАЗ-2107, який знаходився
на вул.. Нікітченка у м. Полтаві, проник до салону вказаного автомобіля, звідки
викрав водійські права, що належали потерпілому ОСОБА_7., та талон попередження
до них;

- заявою про вчинення крадіжки
документів /а.с. 50 т. 2/, показаннями на досудовому слідстві потерпілого
ОСОБА_7 /а.с. 58 т. 2/ та розпискою про одержання вказаних документів /а.с. 56
т. 2/;

- протоколом огляду вказаних
документів /а.с. 53 т. 2/, з якого вбачається, що їх видав ОСОБА_1.;

- ксерокопією посвідчення водія
НОМЕР_4 на ім'я ОСОБА_7 та талоном НОМЕР_5 до них /а.с. 54 т. 2/.

Вказані дії підсудногоОСОБА_1. суд
кваліфікує за ст.. 357 ч. 3 КК України як незаконне заволодіння шляхом
викрадення важливим особистим документом.

Признаючи покарання
підсудному, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, особу підсудного та
обставини, що пом'якшують та обтяжують
покарання підсудного.

Обставинами, які пом'якшують
покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує його молодий вік, наявність на
утриманні малолітньої дитини, явки з повинною по епізодах вчинення крадіжок
чужого майна та по епізоду вчинення викрадення важливого особистого документа,
повернення викраденого по епізодах крадіжок майна та документів та відсутність
по цих епізодах у потерпілих будь-яких претензій до підсудного.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудногоОСОБА_1., суд враховує
вчинення злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, в стані алкогольного сп'яніння та рецидив
злочинів.

Приймаючи до уваги викладене, дані про
особу підсудного, який є працездатним, але не займається суспільно-корисною діяльністю, а
займається злочинною, негативно характеризується за місцем проживання, зловживає спиртними
напоями, в період непогашених судимостей
вчинив ряд умисних злочинів, один із
яких є тяжким, суд не вбачає передбачених законом підстав для застосування при призначенні йому покарання ст.ст. 75 та 69 КК України,
а, виходячи з тяжкості вчиненого, обставин справи та даних про особу
підсудного, приходить до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення
підсудного за вчинене та попередження вчинення ним нових злочинів буде
призначення йому покарання у вигляді реального позбавлення волі.

Суд вважає
необхідним задовольнити змінені у суді позовні вимоги потерпілої ОСОБА_14., яка
відмовилась від стягнення на її користь грошей на відшкодування моральної
шкоди, та стягти з підсудногоОСОБА_1. на її користь кошти в сумі 1901 грн. 01
коп., які були витрачені нею на похорон потерпілого ОСОБА_4 та при проведенні
судово-медичних експертиз, так як в суді з достовірністю було встановлено, що
вказані кошти фактично витрачались свідком ОСОБА_23., однак належали саме
потерпілій ОСОБА_14. вказана сума підтверджується наданими суду документами
/а.с. 45-47/.

Так як підсудний ОСОБА_1. вчинив
злочини, передбачені різними статтями, а саме ст.ст. 121 ч.2, 185 ч.2, 357 ч.3
КК України, за жоден з яких він раніше засуджений не був, то остаточне
покарання йому слід визначити за сукупністю злочинів відповідно до ст. 70 КК
України, шляхом часткового складання призначених покарань.

Речові докази по справі у вигляді особистого
майна потерпілих ОСОБА_5, ОСОБА_6-
залишити цим потерпілим як власність
кожного з них.

Речовий доказ по справі у вигляді
водійського посвідчення та талону попередження на ім'я ОСОБА_7 - залишити цьому
потерпілому.

Речові докази по справі у вигляді
одягу та зразків волосся потерпілого ОСОБА_4, які знаходяться на зберіганні в
камері речових доказів Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській області , -
ЗНИЩИТИ.

Речовий доказ по справі у вигляді
кросівок червоного кольору та червоною внутрішньою частиною з написом “ЕМАКС”,
які знаходяться на зберіганні в камері
речових доказів Диканського РВ ГУМВС України - повернути підсудному ОСОБА_1 як
такі, що належить останньому.

Речовий доказ по справі у вигляді
відеокасети із відтворенням обстановки
та обставин події злочину від 14. 03. 2008 року залишити зберігати в матеріалах кримінальної
справи.

Приймаючи до уваги те, що фактично
підсудний ОСОБА_1. працівниками міліції був затриманий 09 березня 2008 року за
вчинення злочину, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України, суд вважає необхідним строк відбування йому
покарання обчислювати саме з 09 березня 2008 року, а не з 13 березня 2008 року,
як вказано у протоколі його затримання у порядку ст. 115 КПК України, залишивши
підсудному запобіжний захід у вигляді утримання під вартою.

На
підставі викладеного, керуючись ст.ст. 321-324, 327,
332-335, 337-399, 343 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
злочинів, передбачених ст.ст. 121 ч.2, 185 ч.2, 357 ч.3 КК
України, та призначити йому покарання:

-
за ст. 121 ч. 2 КК України - у вигляді семи років позбавлення волі;

- за ст. 185
ч. 2 КК України - у вигляді двох років позбавлення волі;

- за ст. 357 ч. 3 КК України - у вигляді трьох
місяців арешту.

Згідно ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю
злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточне покарання
засудженому ОСОБА_1 визначити у вигляді семи
років і шести місяців позбавлення
волі.

Запобіжний захід засудженому
ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити у вигляді утримання
під вартою і строк відбуття йому покарання обчислювати з 09 березня 2008 року.

Стягти з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_14 1901
/одна тисяча дев'ятсот одну/ грн. 01 коп. в рахунок відшкодування
завданих матеріальних збитків.

Речовийі
доказ по справі у вигляді автомагнітоли “Блаупункт”, яка знаходиться на
збберіганні у потеріпого ОСОБА_5 - залишити цьому потерпілому як його
власність.

Речовий доказ по справі у вигляді
автомагнітоли “Соні-220” ,яка знаходиться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_6 -
залишити цьому потерпілому як його власність.

Речовий доказ по справі у вигляді водійського посвідчення та талона до
нього на ім'я ОСОБА_7 - залишити цьому потерпілому.

Речові докази по справі у вигляді
одягу та зразків волосся із голови потерпілого ОСОБА_4, які знаходяться на
зберіганні в камері речових доказів Диканського РВ ГУМВС України в Полтавській
області , - ЗНИЩИТИ.

Речовий доказ по справі у вигляді
кросівок червоного кольору та червоною внутрішньою частиною з написом “ЕМАКС”,
які знаходяться на зберіганні в камері
речових доказів Диканського РВ ГУМВС України у Полтавській області- повернути
підсудному ОСОБА_1 як такі, що належить останньому.

Речовий доказ
по справі у вигляді відеокасети із відеозаписом відтворення обстановки та обставин події злочину від 14. 03. 2008
року за участю засудженогоОСОБА_1.
залишити зберігати в матеріалах кримінальної справи.

Вирок може бути оскаржений до
апеляційного суду Полтавської області протягом 15 діб з моменту його проголошення шляхом подачі апеляції
через Диканський районний суд, а засудженим, що утримується під вартою, - в той
же строк з моменту одержання копії вироку.

Головуюча: