Дата документу Справа № 335/5473/15-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11сс/778/559/15 Головуючий в 1 інстанції
ЄУ № 335/5473/15-к ОСОБА_1
Категорія ст.183 КПК Доповідач ОСОБА_2
ч.1 ст.368 , ч2 ст.345 КК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2015 року по кримінальному провадженню №0000216 від 18.02.2015 р. стосовно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововасилівка Бердянського району Запорізької області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, має вищу освіту, працює на посаді інспектора з організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Токмак, Токмацького та Чернігівського районів ГУМВС України в Запорізькій області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 368, ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
10 червня 2015 року на адресу Апеляційного суду Запорізької області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні, на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2015 р., якою було відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Застосовано щодо останнього запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 20 мінімальних заробітних плат, що становить 24360 грн. Покладено на ОСОБА_8 обов`язки передбачені п.п.1-4 ч.5 ст.194 КПК України. Визначено строк дії обов`язків до 06 серпня 2015 р. включно. Роз`яснено ОСОБА_8 чи іншому заставодавцю обов`язки, що покладаються у зв`язку з засновуванням застави і наслідки їх невиконання.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що надані матеріали кримінального провадження доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованих йому кримінальних правопорушень та існування ризиків, які передбачені ст.177 КПК України, однак стороною обвинувачення не було доведено, обов`язкових обставин які зазначені в п.3 ч.2 ст.183 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить вищевказану ухвалу слідчого судді щодо ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст.177, 178, 183, 194 КПК України, не надав оцінки всім доказам сторони обвинувачення щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім того, вважає що заставу слід визначити в розмірі 411 мінімальних заробітних плат, що становить 500 598 грн.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до суду з клопотанням про застосування відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні слідчого відділу прокуратури Запорізької області з находяться матеріали кримінального провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000216 від 03.06.2015, за ч.1 ст. 368, ч. 2 ст. 345 КК України. У ході досудового розслідування було встановлено що ОСОБА_8 будучи службовою особою правоохоронного органу - інспектором з організації дорожнього руху відділення державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Токмак, Токмацького та Чернігівського районів ГУМВС України в Запорізькій області, 02.06.2015. приблизно о 17 год. 00 хв., виконуючи свої обов`язки працівника дорожньо-патрульної служби міліції, під час добового чергування, перебуваючи в районі автозаправної станції, розташованої по вул. Леніна у м. Токмак Запорізької області, зупинив автомобіль ВАЗ-2106, д/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_9 та попросив водія пред`явити йому водійське посвідчення, на що останній погодився та передав йому своє водійське посвідчення.

ОСОБА_8 , маючи умисел на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , діючи умисно, із корисливих мотивів, не проводячи тест на вживання водієм алкогольних напоїв, заявив останньому, що той перебуває у стані алкогольного сп`яніння і тому він складе протокол про вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, та направить його на розгляд до суду, при цьому додав, що 5 разі, якщо ОСОБА_9 передасть йому грошові кошти в сумі 3000 грн., він поверне йому посвідчення водія та не буде складати адміністративний протокол.

ОСОБА_9 усвідомлюючи, що приблизно за годину до його зупинки ОСОБА_8 він вживав алкогольні напої (пиво), а тому його можливо притягнути до адміністративної відповідальності за керування автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, погодився па пропозицію ОСОБА_8 .

Після цього ОСОБА_8 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний намір, сказав ОСОБА_9 , що грошові кошти в сумі 3000 грн. він має передати йому до кінця наступного дня, заявивши при цьому, що посвідчення водія ОСОБА_9 до цього часу залишатиметься в нього.

03.06.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв., ОСОБА_8 , знаходячись в салоні службового автомобіля державної автомобільної інспекції з обслуговування м. Токмак. Токмацького та Чернігівського районів ГУМВС України в Запорізькій області ВАЗ-21074, д/н НОМЕР_2 , припаркованому на проїжджій частині біля магазину «Люкс», розташованого по вул. Леніна у м. Токмак Запорізької області, діючи умисно з корисливих мотивів, використовуючи своє службове становище та надану владу працівника правоохоронного органу, одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в розмірі 3000 три., після чого поверну в останньому його водійське посвідчення НОМЕР_3 від 30.03.2005.

Крім того, 03.06.2015 року, приблизно о 19 год. 00 хв. одразу ж після одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , знаходячись в автомобілі ВАЗ-21074, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , припаркованому на проїжджій частині біля магазину «Люкс» по вул. Леніна у м. Токмак Запорізької області, побачивши, що до нього наближаються співробітники УСБУ в Запорізькій області, маючи умисел на залишення місця пригоди та знищення доказів вчинення ним кримінального правопорушення грошових коштів в сумі 3000 грн., одержаних від ОСОБА_9 не реагуючи на законні вимоги співробітників вказаного правоохоронного органу вийти зі службового автомобіля, усвідомлюючи, що ним можуть бути спричинені тілесні ушкодження працівникам правоохоронного органу, які виконують свої службові обов`язки, діючи умисно, у той час, коли співробітники УСБУ в Запорізькій області намагалися відкрити двері автомобіля, різко привів у рух автомобіль, спрямувавши його в бік співробітника УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_10 .

Внаслідок вказаних умисних дій ОСОБА_8 , ОСОБА_10 вдарено ведійськими дверима вказаного службового автомобіля ВАЗ-21074, д/н НОМЕР_4 , керованого ОСОБА_8 , у результаті чого він впав на проїжджу частину асфальтованої дороги та отримав тілесні ушкодження: рвану та забійну рану лівого ліктьового суглобу, садна лівої верхньої кінцівки, тулубу та спини, які, попередньо, кваліфікуються як леткі тілесні ушкодження.

03.06.2015 року підозрюваного було затримано в порядку передбаченому ст. 208 КПК України.

05.06.2015 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 368 КК та ч. 2 ст. 345 України.

Перевіривши надані матеріали, заслухавши доповідача, доводи підозрюваного і його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і просили ухвалу слідчого судді залишити без змін, висновок прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків , а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
ОСОБА_8 дійсно підозрюється, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368 КК та ч.2 ст.345 України, які відносяться згідно ст. 12 КК України до категорії середньої тяжкості, з яких за більш тяжкий передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на термін до 5 років.
Однак даних, які б свідчили що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не було надано ні слідчому судді ні апеляційному суду.
Встановлено, що ОСОБА_8 притягується до кримінальної відповідальності вперше, підозрюється у вчиненні злочинів віднесених до категорії середньої тяжкості, має постійне місце проживання, родину, на утриманні є неповнолітня дитина. В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_8 пояснив, що він не має наміру переховуватися від слідства і суду та вчиняти нові злочини. Умов обраного йому слідчим суддею запобіжного заходу він не порушує.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також не доведеність слідчим та прокурором на момент розгляду клопотання слідчим суддею місцевого суду, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів,передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, об`єктивно дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не підлягало задоволенню.
Доводи прокурора у апеляційній скарзі на предмет того, що ОСОБА_8 одразу після отримання неправомірної вигоди при спробі його затримання співробітниками СБУ покинув місце події, що і є на думку прокурора підтвердженням намірів ОСОБА_8 переховуватись від органу досудового розслідування, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказані дії були вчиненні до повідомлення підозри, на даний же час відомості про те, що підозрюваний порушує вимоги обраного йому слідчим суддею місцевого суду запобіжного заходу, відсутні, тому підстав для обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не має.
Встановлюючи заставу у межах 20 розмірів мінімальної заробітної плати, слідчий суддя взяв до уваги перелічені у клопотанні слідчого обставини, а також урахував майновий та сімейний стан підозрюваного і стан його здоров`я.

Вимоги апелянта про необхідність визначення застави в у розмірі 411 мінімальних заробітних плат, колегія суддів вважає безпідставними. Так процесуальним законом, лише у виключних випадках, якщо слідчий суддя (суд) встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує 80 розмірів мінімальної заробітної плати. ОСОБА_8 , як вже зазначалося вище, підозрюється у вчиненні злочинів середньої тяжкості.

При цьому згідно положень ч.4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Стороною обвинувачення по-перше не наведено доказів які-б вказували на той факт, що застава у розмірі 20 мінімальної заробітної плати не здатна забезпечити виконання ОСОБА_8 , покладених на нього обов`язків, по-друге не обґрунтовано чому, на думку прокурора застава у саме в розмірі 411 мінімальних заробітних плат зможе забезпечити виконання цих обов`язків, і по-третє не надано доказів, що підозрюваний взагалі має можливість внести таку заставу.
За вказаних обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята з дотриманням вимог кримінального процесуального закону тому підстав для її зміни чи скасування не має.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 06 червня 2015 року стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду є остаточною, оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді