Провадження №: 1-кп/752/146/15
Іменем України
23.01.2015 року м. Київ
Голосіївський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, українця, який не одружений, не працює, із загальною середньою освітою, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий в силу ст.89 КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ;
обвинуваченого ОСОБА_3 ;

ВСТАНОВИВ:
13.07.2014 року, приблизно о 15.00 годині, обвинувачений ОСОБА_3 , знаходячись біля магазину «Велика Кишеня» в м.Києві, по вул.Васильківській, 8 вирішив вчинити крадіжку. З цією метою, він в підземному переході між будинками 12 та 14 по вул.Васильківській в м.Києві демонтував чавунну зливоприймальну решітку, вартістю 468 грн. та переніс її до будинку АДРЕСА_2 . Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, обвинувачений повернувся до підземного переходу між будинками АДРЕСА_3 , де демонтував ще одну чавунну зливоприймальну решітку, вартістю 468 грн., та також переніс її до будинку АДРЕСА_2 . Своїми діями обвинувачений ОСОБА_3 завдав КП «Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м.Києва» матеріального збитку на загальну суму 936 гривень. В подальшому ОСОБА_3 разом із викраденим майном був затриманий працівниками міліції.
Тобто, ОСОБА_3 визнається винним за ч.1 ст.185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна.
На підтвердження встановлених судом обставин свідчать наступні докази, які суд враховує та бере до уваги.
Так, обвинувачений ОСОБА_3 після розяснення суті обвинувачення, визнавши себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Щиро розкаявся та пояснив, що він 13.07.2014 року, приблизно о 15.00 годині, знаходячись біля магазину «Велика Кишеня» в м.Києві, по вул.Васильківській, 8 вирішив вчинити крадіжку, оскільки не мав коштів на продукти харчування. З цією метою, він в підземному переході між будинками 12 та 14 по вул.Васильківській в м.Києві демонтував чавунну зливоприймальну решітку та переніс її до будинку АДРЕСА_2 . Потім повернувся до того ж підземного переходу, де демонтував ще одну чавунну зливоприймальну решітку, та також переніс її до будинку АДРЕСА_2 . В подальшому зателефонував своєму знайомому ОСОБА_5 та, нічого не пояснюючи, попросив його прийти разом з ручним пристроєм для транспортування вантажу. Останній погодився. Коли вони завантажували зливоприймальні решітки до ручного пристрою, поряд проїжджали працівники міліції, які його і затримали. Додав, що на даний час викрадене майно повернуте представнику потерпілого, у зв`язку з чим останній не має до нього претензій.
Наявні в справі докази його винуватості він не оспорює.
Суд, враховуючи, що проти цього не заперечували учасники судового провадження, керуючись вимогами ст. 349 КПК України, після допиту обвинуваченого, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасники судового провадження, яким було розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає.
При призначенні покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину - злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, відноситься до категорії середньої тяжкості, обставини, які помякшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, позитивно характеризується, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставинами, що помякшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.
На підставі викладеного, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, обставини, що помякшують покарання, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, а тому йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі та застосувати статтю 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.
Судові витрати відсутні.
Долю речових доказів вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування покарання, з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:
- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції;
- повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання;
-періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.
Речові докази дві чавунні зливоприймальні решітки, які зберігаються у представника КП «Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м.Києва» повернути КП «Шляхо-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м.Києва».
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок суду може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1