Провадження 11-кп/792/125/15
Справа № 683/352/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2014 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження № 0000970 за апеляційними скаргами потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Старокостянтинівського районного суду від 10 грудня 2014 року, -
В с т а н о в и л а :
Вироком Старокостянтинівського районного суду від 10 грудня 2014 року

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хутір Поштовий Чуднівського району Житомирської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, приватного підприємця, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.
На підставі п. «в» ч. 1 ст. 1 Закону України „Про амністію у 2014 році ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на корить держави 1643 грн. 04 коп. витрат за проведення судово-криміналістичних досліджень.
Стягнуто з ОСОБА_7 на корить потерпілої цивільного позивача ОСОБА_9 11 000 грн. збитків, 1 000 грн. процесуальних витрат, 99 678 грн. 89 коп. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на корить потерпілого цивільного позивача ОСОБА_8 5 000 грн. збитків, 1 000 грн. процесуальних витрат, 50 000 грн. моральної шкоди, у решті позовних вимог відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на корить держави в особі Старокостянтинівської районної ради та управління фінансів Старокостянтинівської райдержадміністрації 11 900 грн. 84 коп. за лікування потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 .
Стягнуто з ПАТ „Українська охоронно-страхова компанія на корить потерпілої цивільного позивача ОСОБА_9 6 422 грн. 24 коп. матеріальної шкоди та 321 грн. 11 коп. моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовлено.
Відмовлено в задоволенні позову потерпілого цивільного позивача ОСОБА_8 до ПАТ „Українська охоронно-страхова компанія про стягнення 18 470 грн. матеріальної шкоди та 2 550 грн. моральної шкоди.
Питання про речові докази вирішено відповідно до ст. 100 КПК України.
Арешт накладений на автомобіль „Chevrolet aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіль „Chevrolet Malibu, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , належні обвинуваченому ОСОБА_7 , з метою забезпечення цивільних позовів залишений без змін.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не застосовувався.
За вироком суду, 10 листопада 2013 року близько 06 год. 50 хв. водій автомобіля „Chevrolet aveo, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 , рухаючись по вулиці 1-го Травня м. Старокостянтинова в напрямку м. Хмельницького, здійснював обгін попутних транспортних засобів зі швидкістю близько 70-75 км/год., рухаючись в темну пору доби з увімкненим ближнім світлом фар, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України п. 14.2 в), г); перед початком обгону, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані; після обгону зможе, не створюючи перешкоди транспортному засобу, якого він обганяє, повернутися на займану смугу; 12.9 б), 12.4 перевищив максимальну швидкість, дозволену в населених пунктах; 12.1 не врахував дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; 12.2 темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав таку швидкість руху, щоб мати змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; 14.6 г) здійснюючи обгін попутних транспортних засобів на мосту через річку „Случ, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого допустив зіткнення з мопедом марки „Дефіант Богато, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в зустрічному напрямку.
В результаті зіткнення пасажир мопеда ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді відкритого осколкового перелому нижньої третини діафіза обох кісток лівої гомілки зі значним зміщенням відламків по довжині та ширині, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя; перелом обох щиколоток кісток лівої гомілки зі зміщенням відломків, який відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; скальповану циркулярну рану в ділянці лівого колінного суглобу, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; різану рану передньої поверхні правого стегна в середній третині, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а водій мопеда ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому 5,6 ребер зліва по середній підмишечній лінії, лівобічний гемоторакс, закритий гвинтоподібний перелом нижньої третини діафіза лівої велико-гомілкової кістки із заходженням уламків, гематому на рівні нижньої третини лівої гомілки, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я; садно в лівій скроневій ділянці, яке відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.
Порушення водієм ОСОБА_7 пунктів 12.1; 12.2; 12.4 п. п. б); 12.9 п. п. в), г); п. 14.2 п. п. г) Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками отриманням ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень та ОСОБА_8 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.
В поданих апеляційних скаргах потерпілі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, виду та строку призначеного покарання, а також звільнення від відбування такого, просять вирок місцевого суду в частині вирішення цивільних позовів змінити. Стягнути із ОСОБА_7 на їх корить моральну шкоду в сумі 200 000 грн. та 350 000 грн. відповідно. На їх думку, суд проігнорував вимоги матеріального закону, який регулює спірні правовідносини, не дав їм правової оцінки, невірно оцінив досліджені докази, що призвело до неправомірного заниження сум моральної шкоди, які підлягають до стягнення з обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_7 в поданій апеляційній скарзі просить вирок місцевого суду змінити. Вважає, що суд незаконно і необґрунтовано, без належної оцінки наявних в справі доказів та даних ухвалив рішення про відмову в застосуванні до нього акту амністії та не звільнив його від відбування додаткового покарання. Стверджує, що дорожньо-транспортна пригода відбулася в результаті протиправних дій потерпілого ОСОБА_9 , який керував транспортним засобом без посвідчення водія та перевозив пасажира мопедом, який внаслідок технічних характеристик для цього не пристосований. Акцентує увагу на тому, що суд прийняв до розгляду та розглянув по суті цивільні позови потерпілих, які не відповідали нормам цивільного процесуального законодавства, в частині вимог встановлених до позовної заяви, що тягне за собою залишення їх без розгляду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, з посиланням на зазначені в ній доводи, прокурора, який просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а вирок без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до задоволення не підлягають, а апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами проведені з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, таких порушень цього закону, які були б істотними і тягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено, а висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при зазначених у вироку обставинах відповідає матеріалам справи та ґрунтується на досліджених в судовому засіданні доказах.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що досудове розслідування, з`ясування обставин у справі та перевірка їх доказами в провадженні проведено упереджено, без з`ясування обставин, які мають значення для встановлення істини у справі, є необґрунтованими і спростовуються зібраними у справі та дослідженими судом доказами.
Так в процесі судового та апеляційних розглядів обвинувачений ОСОБА_7 ствердив та не заперечував обставини порушення правил безпеки дорожнього руху під час керування транспортним засобом „Chevrolet aveo, д/н НОМЕР_1 по вулиці 1-го Травня м. Старокостянтинова в напрямку м. Хмельницького, що спричинило зіткнення транспортних засобів та заподіяння ОСОБА_9 і ОСОБА_8 тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості.

Обставини дорожньо-транспортної пригоди в листопаді 2013 року за участю ОСОБА_7 , спричинення в результаті останньої тілесних ушкоджень потерпілим, послідовно ствердили ОСОБА_9 та ОСОБА_8 в процесі судового розгляду.
Показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що на початку листопада 2013 року, в м. Старокостянтинові, родина ОСОБА_12 потрапила в дорожньо-транспортну пригоду, наслідком якої стало отримання ними значних тілесних ушкоджень в результаті чого вони були позбавлені можливості забезпечувати свою життєдіяльність і саме вона в цьому надавала їм допомогу, за що отримала від потерпілих оплату своїх послуг.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_7 злочину об`єктивно стверджується даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемами та таблицями ілюстрацій до нього, з яких вбачається, що 10 листопада 2013 року по вулиці 1-го Травня в м. Старокостянтинові на узбіччі лівої смуги руху в напрямку м. Хмельницького, відбувся наїзд транспортного засобу „Chevrolet aveo, д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_7 , на потерпілих, які рухалися в зустрічному напрямку. При цьому, транспортні засобі, якими керували обвинувачений та потерпілий отримали значні механічні ушкодження (а.п. 59-68, т. 1).
Даними правовстановлюючих документів на автомобіль „Chevrolet aveo, д/н НОМЕР_1 , посвідчення водія з відповідним талоном, вбачається, що ОСОБА_7 користувався та був наділений правом керувати названим транспортним засобом, а сам автомобіль на випадок виникнення цивільно-правових відносин був застрахований у встановленому законом порядку (а.п. 78-80, 107-108, т. 1).
Змістом правовстановлюючих документів на мопед „Defiant DT 50QT-3 та полісу № АС/0185197 стверджується, що транспортний засіб, яким керував ОСОБА_8 зареєстрований та застрахований на випадок заподіяння шкоди (а.п. 83-84, т. 1).
Із даних висновку експерта № 310 А від 09.01.2014 року з таблицями ілюстрацій вбачається, що в заданій дорожній ситуації між транспортними засобами відбулося зустрічне дотичне зіткнення під час якого первинний контакт відбувся між передньою лівою частиною автомобіля Chevrolet Аveo, р/н НОМЕР_1 та передньою лівою боковою частиною мопеда «Defiant Bogato, р/н НОМЕР_3 , при чому повздовжня вісь автомобіля Chevrolet Аveo, р/н НОМЕР_1 та повздовжня вісь рами мопеда «Defiant Bogato, р/н НОМЕР_3 в момент первинного контакті були приблизно під кутом 165+ _5 (а.п. 88-93, т. 1).
Даними висновку експерта № 311 А від 10.01.2014 року із таблицями ілюстрацій стверджується, що ознак, які б свідчили про несправності рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «Chevrolet Аveo», р/н НОМЕР_1 , які б могли стати причиною виїзду автомобіля на смугу зустрічного руху по незалежним від водія причинам не виявлено.
Виявлена в процесі дослідження несправність рульового керування автомобіля «Chevrolet Аveo», р/н НОМЕР_1 носить аварійний характер та її виникнення пов`язується із дією ударного навантаження під час розвитку ДТП.
Несправність робочої гальмівної системи (непрацездатність ABS) мала місце до ДТП, при цьому робоча гальмівна система знаходилась в працездатному стані і працювала як гальмівна система, що не обладнана системою ABS (а.п. 96-100, т. 1).
Із змісту висновку експерта № 19 від 17.01.2014 року вбачається, що ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому 5, 6 ребер зліва по середній підмишечній лінії, лівобічний гемоторакс, закритий гвинтоподібний перелом нижньої третини діафіза лівої велико-гомілкової кістки з заходженням уламків, гематома на рівні нижньої третини лівої гомілки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я та садно в лівій скроневій ділянці, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії удару тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля, мопеда, або їм подібні предмети, що могло мати місце в строк та за обставин, на які посилається потерпілий та обвинувачений, а саме при ДТП зіткненні мопеда з легковим автомобілем, де ОСОБА_8 міг знаходитися в якості водія мопеда (а.п. 101-102, т. 1).
Змістом висновку експерта № 20 від 20.01.2014 року стверджується, що ОСОБА_9 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: відкритого осколкового перелому нижньої третини діафіза обох кісток лівої гомілки з значним зміщенням відломків по довжині та ширині, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя.
Перелом обох щикотолок кісток лівої гомілки з зміщенням відломків, який відноситься до категорії середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.
Скальпована циркулярна рана в ділянці лівого колінного суглобу, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Різана рана передньої поверхні правого стегна в середній третині, яка могла виникнути від дії гострого колюче-ріжучого предмету, і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.
Вказані тілесні ушкодження могли виникнути від дії удару тупих твердих предметів, якими могли бути виступаючі частини легкового автомобіля, мопеда, або їм подібні предмети, що могло мати місце в строк та за обставин, на які посилаються потерпіла та обвинувачений, а саме при ДТП зіткненні мопеда з легковим автомобілем, де ОСОБА_9 могла знаходитися в якості пасажира мопеда (а.п. 104-105, т. 1).
Проаналізувавши висновки експертів № 19 від 17.01.2014 року та № 20 від 20.01.2014 року в сукупності з іншими дослідженими доказами, місцевий суд прийшов до обґрунтованого висновку, що виявленні в потерпілих тілесні ушкодженні отримані саме внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, оскільки саме внаслідок наїзду автомобіля під керуванням обвинуваченого вони отримали такі.
Перебування потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на тривалому стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні Старокостянтинівської ЦРЛ внаслідок отриманих в результаті ДТП тілесних ушкоджень стверджується інформацією медичного закладу №№ 113 та 114 від 23.01.2014 року та жодним учасником апеляційного розгляду, в тому числі стороною захисту не спростовано (а.п. 103, 106, т. 1; 44, т. 2).
Наведені докази повністю спростовують доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про необґрунтованість порушення кримінального провадження та його засудження.
Жодних належних та допустимих доказів, які б викликали сумніви у об`єктивності вищевказаних матеріалів, їх фальсифікації обвинуваченим не надано.
Більше того, дані твердження ОСОБА_7 були предметом дослідження місцевого суду та ним детально проаналізовані.
За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що докази вчинення злочину ОСОБА_7 , які покладені судом в основу обвинувального вироку, були отриманні з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства.
В провадженні не встановлено жодного належного, переконливого та об`єктивного доказу щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_7 та інших осіб, учасників кримінального провадження, заборонених законодавством методів розслідування, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
Колегія суддів відхиляє твердження обвинуваченого ОСОБА_7 в тій частині, що він до вчинення злочину не причетний, а такий стався внаслідок неправомірних дій потерпілого ОСОБА_8 , який керував мопедом без посвідчення водія та перевозив пасажира на транспортному засобі, який для цього не пристосований. Оскільки такі твердження є суперечливими, не відповідають фактичним обставинам провадження та спростовуються дослідженими в судовому засіданні, вищенаведеними доказами.
Зокрема, як стверджується жодним чином не спростованими стороною захисту вищенаведеними доказами, даними протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди зі схемами та таблицями ілюстрацій до нього, які обвинувачений підписав, не висуваючи жодних скарг та заперечень, чим повністю погодився з ними, зіткнення транспортних засобів „Chevrolet aveo, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 та мопеда «Defiant Bogato, р/н НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_8 відбулося внаслідок виїзду обвинуваченого на смугу зустрічного напрямку руху та зіткнення з транспортним засобом потерпілого (а.п. 59-68, т. 1).
За таких обставин, з огляду на те, що дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок виїзду обвинуваченого ОСОБА_7 на смугу зустрічного руху потерпілого, саме грубе порушення обвинуваченим вимог ПДР України призвело до вчинення злочину.
Перевезення ОСОБА_8 пасажира на мопеді та відсутність у нього посвідчення водія при цьому, не перебуває в прямому причинному зв`язку з вчиненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Твердження ОСОБА_7 щодо зменшення його вини у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, стверджуються виключно розмірковуваннями відносно дій потерпілих, стилю керування транспортним засобом ОСОБА_8 , що не можна визнати об`єктивними та допустимими доказами, оскільки вони не стверджуються жодними іншими належними та об`єктивним даними.
Обвинувачений ОСОБА_7 використовує політику подвійних стандартів, бачучи та декларуючи виключно свої права, при цьому повністю ігноруючи свої обов`язки, хоча закон покладає на водіїв обов`язок неухильно дотримуватися вимог ПДР України, а не давати їм оцінку.
Ретельно проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дав їм належну оцінку і прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Разом з тим, приймаючи рішення про застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 акту амністії та звільняючи його від відбування виключно основного покарання суд першої інстанції не дотримався вимог ЗУ «Про амністію у 2014 року» та прийшов до хибного висновку про відсутність законних підстав для звільнення обвинуваченого від додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права.
Приймаючи таке рішення, місцевий суд виходив із того, що оскільки вчинений ОСОБА_7 злочин пов`язаний з порушенням вимог ПДР України, законні підстави для його звільнення від додаткового покарання відсутні.
Однак з такою позицією місцевого суду колегія суддів погодитися не може, оскільки вона є помилковою та не відповідає вимогам закону.
Зокрема, як встановлено ст. 1 ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році» підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, які вчинили необережні, не особливо тяжкі злочини, що є у випадку ОСОБА_7 .
Таким чином, в силу ст. ст. 1, 14 ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році», враховуючи, що ОСОБА_7 , вчинив злочин, до набрання чинності Законом України «Про застосування амністії у 2014 році», підпадає під дію ст. 1 п. «в» даного Закону, в стані алкогольного сп`яніння не перебував, раніше не судимий, дав згоду на застосування до нього амністії, колегія суддів знаходить, що його апеляційні вимоги в цій частині підлягають до задоволення та він підлягає звільненню і від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк три роки на підставі акту амністії.
Посилання місцевого суду на вчинення обвинуваченим злочину пов`язаного з порушенням вимог ПДР України не є перепоною для застосування акту амністії, не ґрунтуються на вимогах закону, оскільки як ЗУ «Про застосування амністії у 2014 році», так і ЗУ «Про застосування амністії в Україні» будь-які перепони не встановлені і дані нормативні акти, жодних виключень не містить.
Тобто звільнення від відбування покарання внаслідок акту амністії, в тому числі додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, за наявності для того підстав, є обов`язком, а не правом суду.
В той же час, істотних порушень вимог як кримінального процесуального закону, так і цивільного процесуального закону, які б ставили під сумнів висновки суду першої інстанції, в тому числі щодо підставності вимог потерпілих в частині відшкодування шкоди та були безумовною підставою для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.
Посилання ОСОБА_7 про неправильне застосування судом норм цивільного процесуального закону, недотримання потерпілими вимог щодо змісту та вигляду цивільних позовів, є надуманими та повністю спростовуються матеріалами провадження, які стороною захисту не спростовані.
Місцевим судом були встановлені дійсні обставини провадження, дана належна оцінка позовним вимогам потерпілих, правильно застосовані норми матеріального права, не допущено порушення норм процесуального права, в тому числі в частині вирішення цивільного позову та зроблено обґрунтований висновок про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог родини ОСОБА_12 .
Ставлячи питання про залишення цивільних позовів без розгляду, обвинувачений, конкретних фактів порушення прав та законних інтересів ОСОБА_7 органами досудового слідства та судом не навів, а виключно обмежився перерахунком та декларуванням норм процесуального права. Такі твердження носять абстрактний характер, а тому вони не заслуговують на увагу та підлягають відхиленню.
Місцевим судом у встановленому законом порядку були вжиті та проведені всі належні заходи щодо визначення розміру спричинених потерпілим збитків. Стороні захисту в повному обсязі були забезпечені їх права, в тому числі щодо дослідження вказаних обставин, надана можливість поставити учасникам кримінального провадження питання та отримати на них відповіді.
За вироком суду позов потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до ОСОБА_7 в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь потерпілих 99678 грн. 89 коп. та 50000 грн. моральної шкоди відповідно.
Розглядаючи кримінальне провадження в межах апеляційних вимог потерпілих, колегія суддів вважає, що рішенням місцевого суду в частині стягнення моральної шкоди на користь потерпілих, місцевим судом були встановлені дійсні обставини справи та надана належна оцінка зібраним доказам, правильно застосовані норми матеріального права та зроблено обґрунтований висновок про задоволення позовних вимог частково.

Зокрема, визначаючи розмір такої шкоди, з врахуванням ступеня моральних страждань, порушення нормального способу життя потерпілих, порушенням одного із основних конституційних прав права на здоров`я, перенесеного родиною ОСОБА_12 стресу, часу необхідного для відновлення попереднього стану здоров`я, способу та механізму спричинення тілесних ушкоджень, ступеня та тяжкості спричинених тілесних ушкоджень кожному, з врахуванням матеріального становища обвинуваченого, який має на утриманні двоє малолітніх дітей, беручи до уваги інфляційні процеси в державі, суд визначив в розмірі 99678 грн. 89 коп. та 50000 грн. відповідно.
Зазначені суми моральної шкоди за своїм розміром, враховуючи наслідки злочину, фізичний і моральний стан потерпілих та матеріальне становище обвинуваченого є достатньою сатисфакцією.

З урахуванням наведеного, підстав для зміни чи скасування вироку у межах апеляційних скарг потерпілих не вбачається.
На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 407, 418 КПК України, колегія суддів,-
П о с т а н о в и л а :
Апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Вирок Старокостянтинівського районного суду від 10 грудня 2014 року щодо ОСОБА_7 змінити: на підставі п. «в» ч. 1 ст. 1, ст. 14 ЗУ «Про амністію у 2014 році» звільнити ОСОБА_7 від відбування і додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
В решті вирок суду залишити без змін.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2