Апеляційний суд міста Києва
УХВАЛА

Іменем України

06 вересня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
міста Києва у складі:

головуючого
судді Приндюк М. В.,

суддів Глиняного В. П., Скавроніка В.М.,

з участю
прокурора Рабінчук Т. І.,

засудженого
ОСОБА_1,

захисника
ОСОБА_2,

представника
потерпілої ОСОБА_3.,

розглянувши кримінальну справу за апеляціями
прокурора і потерпілої ОСОБА_4 на вирок Печерського районного суду м. Києва від 25
травня 2007 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Калуш, Івано-Франківської області, українець,
громадянин України, освіта вища, одружений, працюючий експедитором ТОВ
«Гарант-Сервіс»,

проживає в
АДРЕСА_1, не судимий, -визнаний винним і засуджений за ч. 1 ст. 296 КК
України до покарання у виді штрафу
в розмірі п'ятисот
неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на користь держави, а саме 8
500 (вісім тисяч п'ятсот) гривень.

2

Стягнуто
з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4
в рахунок погашення матеріальної шкоди 1 500 (одна тисяча п'ятсот) гривень.

В
задоволенні позову ЖЄО 605 Печерського району м. Києва про стягнення з ОСОБА_1
матеріальної шкоди в сумі 300 грн. відмовлено.

Як
вбачається з вироку, ОСОБА_1. 28.12.2006 року, приблизно о 24 годині 00 хвилин,
з метою вчинення хуліганських дій, відносно членів сім'ї ОСОБА_5., прибув до
будинку АДРЕСА_2 та піднявся на перший поверх під'їзду № 6 вказаного будинку.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_1. грубо порушуючи громадський порядок,
діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, використовуючи не встановлений
вибуховий пристрій, який приніс з собою, підвісив його до ручки дверей
квартириАДРЕСА_2, де проживає ОСОБА_4.,
мати ОСОБА_5., після чого, проявляючи особливу зухвалість, підпалив
вогнепровідний шнур і залишив місце вчинення злочину. Внаслідок неправомірних
дійОСОБА_1 стався вибух, в результаті якого були пошкоджені вхідні двері
квартири НОМЕР_1, а також скло вікон під'їзду вказаного будинку, чим завдано
матеріальну шкоду ОСОБА_4 в розмірі 1 500 грн. і матеріальну шкоду ЖЄО - 605
Печерського району м. Києва в розмірі 300 грн.

В
апеляції прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, просить вирок суду
першої інстанції скасувати та постановити новий вирок за яким ОСОБА_1. призначити
покарання за ч. 1 ст. 296 КК України у виді 1 року обмеження волі.

В
апеляції потерпіла ОСОБА_4
просить вирок Печерського районного суду м. Києва скасувати, а матеріали
кримінальної справи направити прокурору для проведення додаткового
розслідування, оскільки орган досудового слідства неправомірно не пред'явив
ОСОБА_1 обвинувачення за ч. 2 ст. 194 і за ст. 263 КК України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення прокурора, яка не підтримала апеляцію прокурора, який
затвердив обвинувальний висновок, і заперечувала проти апеляції потерпілої,
пояснення засудженого і захисника, які теж заперечували проти апеляцій, та
представника потерпілої, яка підтримала її апеляцію, провівши судові дебати,
перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляції, колегія суддів
дійшла висновку про необхідність залишення апеляцій прокурора і потерпілої без
задоволення, а вироку - без зміни з наступних підстав.

Вина
ОСОБА_1 в інкримінованому
злочині визнана ним повністю і ніким не оспорюється.

В
зв'язку з цим суд за його та інших учасників судового розгляду згодою розглянув
справу за правилами ст. 299 КПК України, не досліджуючи докази у справі.

Дії ОСОБА_1
правильно судом кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, оскільки доведено, що
він вчинив умисні дії, які виразилися в грубому порушенні громадського порядку
з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою
зухвалістю.

3

Покарання
йому призначено у відповідності зі статтею 65 КК України, з урахуванням ступеня
тяжкості вчиненого ним злочину, його особи, обставин, що обтяжують та
пом»ягшують покарання.

Так,
згідно із ст. 12 КК України вчинений ОСОБА_1. злочин, передбачений ч. 1 ст. 296
КК України відноситься до категорії не тяжких.

Суд
першої інстанції правильно врахував те, що ОСОБА_1. позитивно характеризується
за місцем роботи, має двох неповнолітніх дітей, відшкодував завдану потерпілій
шкоду, на даний момент вже в повному обсязі, повністю визнав свою вину і щиро
розкаявся у вчиненому злочині.

Як вірно
зазначив у вироку ОСОБА_1. раніше притягувався до кримінальної
відповідальності, але колегія суддів констатує, що його судимість погашена у
встановленому законом порядку і згідно із ст. 89 КК України на момент вчинення
інкримінованого йому злочину він не був судимий.

Крім
того, колегія суддів враховує, що засуджений після постановления вироку і на
момент апеляційного розгляду справи повністю сплатив штраф в сумі 8 500
гривень, тобто поніс призначене йому покарання.

Таким
чином, колегія суддів не вбачає жодних підстав до постановления нового вироку і
призначення ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі.

Колегія
суддів також не приймає доводи апеляції потерпілої ОСОБА_4, оскільки даних,
які б давали підстави для додаткової кваліфікації дійОСОБА_1 за ч. 2 ст. 194 і
за ст. 263 КК України.

За
чинним кримінальним законодавством вибух, який є складовою кваліфікуючої ознаки
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, ~ це знищення або пошкодження
чужого майна за допомогою застосування вибухових речовин чи вибухових
предметів, вибухових пристроїв, що містять порох, динаміт, тротил, інші хімічні
речовини і їх сполуки, що можуть вибухнути.

На думку
колегії суддів, хоча суд першої інстанції і зазначив у вироку, що ОСОБА_1
вчинив хуліганство, використавши невстановлений вибуховий пристрій, що
підтверджено і висновками судових експертиз ( а. с 40, 41, 43-51), достатніх даних, які б у відповідності до
ст. 94 КПК України містили у собі підстави до порушення кримінальної справи
стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 194 КК України та підтверджували б умисел
засудженого саме на знищення або пошкодження чужого майна, що належить
потерпілій ОСОБА_4
шляхом вибуху у справі немає.

З огляду
на викладене, колегія суддів не вбачає будь-яких підстав до задоволення
апеляцій прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, і потерпілої,
скасування вироку суду першої інстанції і постановления
нового вироку чи направлення кримінальної справи на новий судовий розгляд.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів.

4

ухвалила:

Апеляції
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, і потерпілої залишити без
задоволення, а вирок Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2007
року щодо ОСОБА_1 --без зміни.