УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ
апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Ященка В.А.,

суддів - Олійника В.Б., Гончарова
М.В.,

з участю прокурора - Ворфоломеєвої
Н.П.,

засудженого - ОСОБА_1.,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями
прокурора, який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції та
засудженого ОСОБА_1. на вирок Зарічного районного суду м. Суми, від 7 листопада
2007 року, яким

ОСОБА_1,
народившийся ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Малий Маяк, Алуштинського р - ну, АРК, мешкаючий
в АДРЕСА_1, раніше судимий:

1) за вироком
Зарічного районного суду м. Суми, від 14.04.2003 р., за ст. 186 ч. 2 КК України
до 1 року позбавлення волі;

2) за вироком
міського суду м. Алушти АРК, від 20.10.2003 р., за ст. ст. 185 ч. 1; 185 ч. 2;
70 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

3) за вироком
Зарічного районного суду м. Суми, від 1.06.2005 р., за ст. 185 ч. 2 КК України
до 2 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 13.12.2005 р. умовно -
достроково на 1рік 2 місяці 3 дні,

засуджений: за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у
виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна;

за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк
2 роки;

за ст. 357 ч. 3 КК України до покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_1. за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без
конфіскації майна.

На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_1. за сукупністю
вироків, частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 6 місяців позбавлення
волі за вироком Зарічного районного суду м. Суми, від 1.06.2005 р., і остаточно
до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6
місяців без конфіскації майна.

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_2, народившийся та мешкаючий в АДРЕСА_2, раніше не судимий,

засуджений: за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у
виді позбавлення волі, з застосуванням ст.
69 КК України, на строк 3 роки без конфіскації майна;

за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк
1 рік.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_2. за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки без
конфіскації майна.

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_3, народившийся та мешкаючий в АДРЕСА_3, раніше не судимий,

засуджений: за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі, з застосуванням ст.
69 КК України, на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації майна;

за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк
1 рік.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, ОСОБА_3. за
сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,
визначено до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6
місяців без конфіскації майна.

ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_4, народившийся та мешкаючий в АДРЕСА_4 раніше судимий:

1) за вироком
Зарічного районного суду м. Суми, від 6.02.2006 р., за ст. 296 ч. 2; 75 КК
України до 1 року позбавлення волі з звільненням від відбування покарання з
випробуванням на протязі 1 року іспитового строку,

засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі,
з застосуванням ст. 69 КК України, на строк 1 рік 6 місяців без конфіскації
майна.

На підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_4. за сукупністю
вироків частково приєднано не відбуту частину покарання у виді 6 місяців
позбавлення волі за вироком Зарічного районного суду м. Суми, від 6.02.2006 р.,
і остаточно до відбуття визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2
роки без конфіскації майна.

ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_5, народившийся та мешкаючий в АДРЕСА_5, раніше судимий:

1) за вироком
зарічного районного суду м. Суми, від 7.06.2005 р., за ст. ст. 185 ч. 3; 15 ч.
3 - 185 ч. 3; 75 КК України до 2 років позбавлення волі з звільненням від
відбування покарання з випробуванням на протязі 1 року 6 місяців,

засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі,
з застосуванням ст. 69 КК України, на строк 1 рік 3 місяці.

ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_6, народившийся та мешкаючий в АДРЕСА_6, раніше не судимий,

засуджений за ст. 289 ч. 2 КК України до покарання у виді позбавлення волі,
з застосуванням ст. 69 КК України, на строк 1 рік.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 в рахунок відшкодування
матеріальної шкоди 192,20 грн.

В разі відсутності у ОСОБА_3 майна чи заробітку,
достатнього для відшкодування заподіяної шкоди, постановлено провести стягнення
в дольовому порядку з його батька ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6
по 38,44 грн. з кожного.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 129,39
грн.

В разі відсутності у ОСОБА_3 майна чи заробітку, достатнього
для відшкодування заподіяної шкоди, постановлено провести стягнення в дольовому
порядку з його батька ОСОБА_8 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 43,13 грн. з кожного.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_11 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 1052,48
грн.

В разі відсутності у ОСОБА_3 майна чи заробітку,
достатнього для відшкодування заподіяної шкоди, провести стягнення в дольовому
порядку з його батька ОСОБА_8 та ОСОБА_1, ОСОБА_2 по 350,83 грн. з кожного.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_12 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4616,40 грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3641,42
грн.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_14 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 824,21
грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_15 в рахунок
відшкодування матеріальної шкоди 693 грн.

За вироком суду ОСОБА_1., ОСОБА_2., ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. засуджені за вчинення наступних дій.

18.12.2006 року, близько 23 години, ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, діючи повторно, за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_2. та
ОСОБА_3., знаходячись в районі будинку АДРЕСА_7, незаконно заволоділи легковим
автомобілем ИЖ 412И3028 державний номер
НОМЕР_1, вартістю 2666,47 грн., який належав гр. ОСОБА_10.

Під час незаконного заволодіння вказаним легковим
автомобілем було пошкоджено замки лівих передніх дверей та багажнику, систему
підключення автомагнітоли та акустичних колонок, внаслідок чого ОСОБА_10.
заподіяно майнову шкоду на суму 194, 39 грн.

19.12.2006 року після 00 годин, ОСОБА_1., перебуваючи в
стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_2. та ОСОБА_3.,
діючи повторно, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_8, незаконно заволоділи
легковим автомобілем ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_2, вартістю 5974,40 грн.,
який належав ОСОБА_11.

Під час
незаконного заволодіння вказаним автомобілем було пошкоджено замок запалення
двигуна, бензонасос та декоративну накладку рульової колонки, в наслідок чого
ОСОБА_11. заподіяно майнову шкоду на суму 499,48 грн.

Крім того, в цей
же день, перебуваючи у салоні автомобіля ВАЗ 2102 державний номер НОМЕР_2,
вартістю 5974,40 грн., який належав ОСОБА_11, ОСОБА_1., діючи повторно, за
попередньою змовою з ОСОБА_2. та ОСОБА_3., діючи умисно, таємно, викрали дві
акустичні колонки „PLS 1072” вартістю 720 грн., які належали ОСОБА_11.

20.12.2006 року, близько 23 години, ОСОБА_1., перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_2.,
ОСОБА_3., повторно, та за попередньою змовою з ОСОБА_5., ОСОБА_6., зайшли у
двір будинку АДРЕСА_9 де незаконно заволоділи легковим автомобілем „ВАЗ 21063” державний номер НОМЕР_3, вартістю
9572,27 грн., який належав ОСОБА_7.

Після цього, поїхали на вказаному автомобілі по м. Суми.
В подальшому ОСОБА_3. вийшов з автомобіля, а ОСОБА_5., ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_6. поїхали у м. Білопілля, Сумської обл.

Повертаючись у цей
же день, близько 6 годині ранку з м. Білопілля у м. Суми, за півтора кілометра
до залізничного переїзду м. Суми,
ОСОБА_2., якій знаходився за кермом, не впорався з керуванням автомобіля
та скоїв наїзд на бетонний стовпчик, що знаходився на узбіччі.

Внаслідок
незаконного заволодіння вказаним автомобілем було пошкоджено резонатор з
глушником, кронштейн штанги задньої підвіски, кришку замка запалення двигуна,
водяного та масляного насосів, спільними
діями ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. потерпілому ОСОБА_7.
спричинені збитки на суму 242,20 грн.

22.12.2006 року, близько 23 години ОСОБА_1., перебуваючи
в стані алкогольного сп'яніння, діючи повторно та за попередньою змовою з
неповнолітнім ОСОБА_4., знаходячись біля будинку АДРЕСА_10 незаконно заволоділи
легковим автомобілем „ВАЗ 21213” „Нива” державний номер НОМЕР_4, вартістю
17647,73грн., який належав ОСОБА_12.

Внаслідок
незаконного заволодіння вказаним автомобілем було пошкоджено комплект
підшипників, вторинний вал, комплект сальників, вилку другої передачі КПП,
шестерню другої передачі КПП, вилку третьої передачі КПП, шестерню третьої
передачі КПП, набір прокладок, два комплекти сальників, малу та велику вилки,
коробку передач, редуктор, праве крило автомобіля, фільонку, капот, правий
поріг, у зв'язку з чим потерпілому ОСОБА_12. заподіяно майнової шкоди на суму
4616,40 грн.

27.12.2006 року,
близько 24 години, ОСОБА_1., перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_11, з метою
крадіжки чужого майна, діючи таємно, за допомогою ножниць відкрив двері
автомобіля ВАЗ 2107 державний НОМЕР_5, який належить ОСОБА_15., проник у салон автомобіля та викрав із
відсіку для речей особливо важливі документи на ім'я ОСОБА_15., а саме
посвідчення водія НОМЕР_6видане 10.01.1998 року, два талони до посвідчення водія:
НОМЕР_6виданий 10.01.1998 р. та НОМЕР_7 виданий 19.05.1994 р., банківську
картку банку „Експрес-банк” НОМЕР_8, свідоцтво про присвоєння (підвищення)
робітничої кваліфікації НОМЕР_9видане 2.06.2004 р., членський білет Союзу автомобілістів України №326 виданий
01.06.2000 р. та талон НОМЕР_10 до вказаного членського квитка.

Крім того, з
салону автомобіля ВАЗ 2107 державний НОМЕР_5, який належить ОСОБА_15., ОСОБА_1.
діючи таємно викрав майно ОСОБА_15. на суму 693 грн., а саме автомагнітолу „Партнер”
вартістю 261 грн., туфлі вартістю 135 грн., куртку вартістю 162 грн. та брюки
вартістю 135 грн.

1.01.2007 року, близько 5 години ранку ОСОБА_1.,
перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, за попередньою змовою з ОСОБА_2. та ОСОБА_5., та знаходячись у дворі
будинку АДРЕСА_12, діючи повторно незаконно заволоділи автомобілем АЗЛК 2140
„Москвич” державний номер НОМЕР_11, вартістю 3169,58 грн., який належав
ОСОБА_16.

Під час незаконного заволодіння вказаним автомобілем було
пошкоджено замок передніх лівих дверей та оббивку на них, замок запалення
двигуна, у зв'язку з чим потерпілому ОСОБА_16. заподіяно майнову шкоду на суму
101,09 грн.

2.01.2007 року, близько 21 год. 30 хв., ОСОБА_1.,
ОСОБА_2. та ОСОБА_4., діючи повторно та за попередньою змовою між собою,
прийшли до будинку АДРЕСА_13 де незаконно заволоділи легковим автомобілем
„Москвич 214122” реєстраційний номер НОМЕР_12, вартістю 13733,48 грн., який
належав ОСОБА_14

Внаслідок незаконного заволодіння вказаним автомобілем
було пошкоджено замок запалення двигуна, корінний та шатунний вкладиші, кільце
поршня у комплекті, прокладки головки блока циліндрів, піддона картера,
клапанної кришки та двигуна у комплекті, сальників колінчатого валу, цепу
моторного, напівкільця, шлангу діаметром 10 мм, хомут діаметром 10 мм,
масляного фільтру, прокладки випускного колектора, бендиксу, що призвело до
ремонту двигуна та колінчатого валу, а потерпілому ОСОБА_14 завдано майнової
шкоди на суму 1199,21 грн.

2.01.2007 року близько 23 годині ОСОБА_1., ОСОБА_2. та
ОСОБА_4., прийшли до будинку АДРЕСА_14 звідки діючи за попередньою змовою між
собою, повторно, незаконно заволоділи легковим автомобілем „ВАЗ 2106” державний
номер НОМЕР_13, вартістю 10903,15 грн., який належав ОСОБА_13

Під час незаконного заволодіння вказаним автомобілем було
пошкоджено замок запалення двигуна, замок передніх лівих дверей, капот, замок
капоту, панель даху, а потерпілому ОСОБА_13 завдані збитки на суму 3641,42 грн.

На вирок суду надійшла апеляція від прокурора, який
приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції в якій ставиться питання про скасування винроку в частині вирішення
цивільних позовів потерпілих ОСОБА_7., ОСОБА_10., ОСОБА_11., ОСОБА_12,
ОСОБА_13., ОСОБА_14 та повернення справи в цій частині на новий судовий розгляд
в порядку цивільного судочинства.

Апеляційні вимоги прокурора мотивовані
тим, що суд, приймаючи рішення про відшкодування шкоди потерпілим, порушив
вимоги ст. ст. 1182; 1190 ЦК України які регламентують порядок відшкодування
заподіяної шкоди як неповнолітніми особами, так і неповнолітніми в групі з повнолітніми
особами.

На вирок суду також надійшла апеляція
від засудженого ОСОБА_1. в якій ставиться питання про перегляд справи, оскільки
суд поклав в основу вироку тільки пояснення потерпілих ОСОБА_11., про
викрадення йому належних акустичних колонок, та ОСОБА_15. про викрадення йому
належного взуття та одежі, які не підтверджені іншими доказами по справі.

Крім того в апеляції засудженого
ОСОБА_1. також ставиться питання про пом'якшення призначеного йому покарання,
застосувавши ст. 69 КК України, оскільки суд не врахував, що потерпілі не мають
до нього ніяких претензій, оскільки від вчинених ним злочинів тяжких наслідків
для них не настало. ОСОБА_1. також вважає, що призначене йому покарання в виді
позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців не буде сприяти його виправленню у
зв'язку з його тривалістю.

Заслухавши доповідь судді щодо суті
вироку та поданої апеляції, думку прокурора про підтримку апеляції прокурора,
який приймав участь в розгляді справи судом прешої інстанції, та про
заперечення апеляції засудженого ОСОБА_1., пояснення засудженого ОСОБА_1. про
підтримку своєї апеляції, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає,
що апеляція прокурора підлягає до часткового задоволення, а апеляція
засудженого ОСОБА_1. задоволенню не підлягає.

Колегія суддів вважає, що суд, піддавши
аналізу досліджені докази по справі, обгрунтовано дійшов до висновку про
винність ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в
вчиненому і вірно кваліфікував дії ОСОБА_1. за ст. ст. 289 ч. 2; 185 ч. 2; 357
ч. 3 КК України, ОСОБА_2 за ст. ст. 289 ч. 2; 185 ч. 2 КК України, ОСОБА_3. 289
ч. 2; 185 ч. 2 КК України, ОСОБА_4. за 289 ч. 2 КК України, ОСОБА_5. за ст. 289
ч. 2 КК України та ОСОБА_6. за ст. 289 ч. 2 КК України.

Висновки суду про доведеність вини
засуджених та вірність кваліфікації їх дій судом не оспорюються учасниками
розгяду справи, а також прокурором та захисниками.

Колегія суддів не може погодитись з
мотивами апеляції засудженого ОСОБА_1. про необгрунтованість його засудження за
ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки приведені ним мотиви спростовуються
дослідженими у судовому засіданні доказами.

Так, з пояснень підсудного ОСОБА_6.
судом було встановлено, що ОСОБА_1. на час вчинення ними злочинів проживав
разом з ним, у зв'язку з чим він 27.12.2006 р. виявив у ОСОБА_1. чорну курту з
капюшоном, чорні чоловічі туфлі та брюки, яких до цього у нього не було.

З протоколу пред'явлення предметів для
впізнання ( а. с. 191 - 192, Т. 3 )
судом було встановлено, що потерпілий ОСОБА_15 вказав на належність йому
вказаної одежі та взуття, які були викрадені з належного його родині автомобіля
ВАЗ 2107, реєстраційний номер НОМЕР_5.

Сам же ОСОБА_1. не заперечує факту
викрадення ним з вказаного автомобіля автомагнітоли та собистих документів на
ім'я ОСОБА_15

За таких обставин колегія суддів вважає,
що вина ОСОБА_1. по епізоду викрадення ним одежі та взуття, що належать
потерпілому ОСОБА_15. доведена достатньо повно, а тому вона не вбачає підстав
для сумніву в законності його засудженя за вчинення цих дій.

Не може погодитись колегія суддів і з
мотивами апеляції ОСОБА_1. про непричетність його до викрадення акустичних
колонок з автомобіля ВАЗ 2102, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить
потерпілому ОСОБА_11.

Так, судом з пояснень самого ОСОБА_1.
було встановлено, що він разом з ОСОБА_2. та ОСОБА_3. 19.12.2006 р. незаконно
заволодівали вказаним автомобілем.

Із пояснень ОСОБА_3., які той давав в
ході досудового слідства (а. с. 256 - 257, Т.5), судом було встановлено, що на
час заволодіння вказаним автомобілем він бачив в салоні автомобіля дві
акустичні колонки.

Вказані пояснення знайшли своє
підтвердження і при дослідження судом пояснень потерпілого ОСОБА_11., який
вказував про викрадення з належного йому автомобіля двох акустичних колонок
після того, як автомобіль був виявлений після його угону.

Наявність у ОСОБА_11. в користування
акустичних колонок було підтверджено ним наданням товарного чеку на їх
придбання.

За таких обставин колегія суддів також
вважає, що і вданому випадку вина ОСОБА_1. судом була встановлена. Встановлені
судом обставини щодо вчиненого не дають підстав для сумніву в законності його
засудження за даним епізодом.

При призначенні судом покарання
ОСОБА_1., судом було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його
особу та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання.

Незважаючи на те, що ОСОБА_1. вчинив
злочини в період його умовно - дострокового звільнення від покарання за
попереднім вироком та, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, суд дійшов
до висновку про необхідність призначення йому в мінімальній межі покарання, що
предбачене санкцією ст. 289 ч. 2 КК України. А, призначаючи йому покарання за
сукупністю вироків, суд дійшов до висновку про необхідність часткового, а не
повного, приєднання покарання, що призначене йому за попереднім вироком.

За таких обставин колегія суддів не
знаходить підстав для задоволення апеляції засудженого ОСОБА_1. і в цій її
частині.

Колегія суддів, перевіривши законність
висновків суду щодо доведеності вини ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4.,
ОСОБА_5. та ОСОБА_6. в вчиненому та кваліфікації їх дій, в той же час вважає,
що суд допустився порушень вимог матеріального закону при вирішенні цивільних
позовів потерпілих ОСОБА_10., ОСОБА_11. та ОСОБА_7. про стягнення заподіяної їм
матеріальної шкоди.

Суд, обгрунтовано дійщовши до висновку
про винність ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_3. в заподіянні матеріальної шкоди
потерпілому ОСОБА_10. на суму 129,39 грн., потерпілому ОСОБА_11. на суму
1052,48 грн., ОСОБА_1., ОСОБА_2, ОСОБА_3., ОСОБА_4., ОСОБА_5. та ОСОБА_6. потерпілому ОСОБА_7. на суму 192,20 грн., в
той же час порушив вимоги ст. ст. 1179; 1182; 1190 ЦК України, що потягло за
собою порушення порядку відшкодування завданої шкоди винними особами.

Як було встановлено судом, на час
вчинення злочинних дій, неповнолітніми були ОСОБА_2., ОСОБА_3. та ОСОБА_4., а
на час постановлення вироку відносно них неповнолітнім залишився тільки
ОСОБА_3.

На підставі ст. 1190 ЦК України, суд
обгрунтовано дійшовши до висновку про необхідність відшкодування шкоди вказаним
потерпілим в солідарному порядку з винних в її заподіянні осіб та, на підставі
ст. 1179 ЦК України, з батька неповонолітнього засудженого ОСОБА_3. - ОСОБА_8,
в разі відсутності у ОСОБА_3. необхідних коштів та майна для відшкодування.
Разом з цим в той же час суд безпідставно вказав про дольове стягнення
заподіяної шкоди з інших засуджених осіб, тим самим фактично вирішив як про
солідарний порядок відшкодування шкоди, так і про дольовий.

За таких обставин рішення суду про
відшкодування шкоди потерпілим ОСОБА_10., ОСОБА_11. та ОСОБА_7. не може
вважатись законним, а тому воно належить до скасування, а справа в цій частині
повернення до суду першої інстанції на новий судовий розгляд в порядку
цивільного судочинства, чим частково задовольняється апеляція прокурора,
оскільки допущена помилка судом першої інстанції не може бути виправлена судом
апеляційної інстанції, так її виправлення потребує постановлення нового рішення
по суті чого не може вчинити суд апеляційної інстанції.

В той же час колегія суддів не може
погодитись з апеляцією прокурора про незаконність рішення суду про
відшкодування матеріальної шкоди потерпілим ОСОБА_12., ОСОБА_14. та ОСОБА_13

Суд на законних підставах встановивши
винність ОСОБА_1. та ОСОБА_4. в заподіянні матеріальної шкоди потерпілому
ОСОБА_12. на суму 4616,40 грн., ОСОБА_1., ОСОБА_2 та ОСОБА_4. в заподіянні
матеріальної шкоди потерпілому ОСОБА_14. на суму 824, 21 грн. та потерпілому
ОСОБА_13 на суму 3641,42 грн., тим самим обгрунтовано дійшов до висновку про
необхідність стягення вказаних сум на користь потерпілих в солідарному порядку,
на підставі ст. 1190 ЦК України, враховуючи, що на час постановлення рішення
ОСОБА_1., ОСОБА_2. та ОСОБА_4. є повнолітніми особами.

За таких обставин вважати, що суд
допустився порушень закону колегією суддів не встановлено, у зв'язку з чим вона
не знаходить підстав для задоволення апеляції прокурора в ції її частині.

Керуючись ст. ст. 366; 374; 377 КПК
України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляцію прокурора, який приймав участь
в розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити частково.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми,
від 7 листопада 2007 року, відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, ОСОБА_6, в частині рішення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_10.,
ОСОБА_11., ОСОБА_7. - скасувати, а справу в цій частині повернути на новий
судовий розгляд до того ж суду іншому складу суддів в порядку цивільного
судочинства.

В іншій частині вирок Зарічного
районного суду м. Суми, від 7 листопада 2007 року, відносно ОСОБА_1, ОСОБА_2,
ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - залишити без зміни, а апеляції прокурора,
який приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, та засудженого
ОСОБА_1. - без задоволення.

ГОЛОВУЮЧИЙ

СУДДІ