Дата документу Справа № 333/8013/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №333/8013/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/700/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 квітня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду Запорізької області від 20 січня 2015 року, яким обвинуваченого

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 14 грудня 2004 року Мелітопольським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Постановою Мелітопольского міського суду Запорізької області від 26 жовтня 2005 року скасовано випробувальний строк та направлений для відбуття покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Постановою Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 вересня 2007 року звільнений від відбування покарання з заміною не відбутої частини покарання 1 рік 3 місяці 26 днів на виправних робіт;

2) 02 червня 2009 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.307, ст.69,71,72 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 16 березня 2011 року звільнений від відбування покарання з заміною не відбутої частини покарання 1 рік 3 місяці 16 днів на виправні роботи. Відбув покарання 14.08.2012 року,

засуджено за ч. 3 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Утримується під вартою з 21.08.2014 року.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 14000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Ухвалено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів при проведенні судово-дактилоскопічної та судово-криміналістичної експертизи в сумі 1572 грн. 48 коп.

В вироку вирішена доля речових доказів.

Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те що він, 20.06.2014 року, приблизно, о 21год. 50хв. діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, спрямованим на напад з метою заволодіння чужим майном, з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, за попередньою змовою з невстановленими на досудовому розслідуванні особами, поєднаний з проникненням у житло, в знаходячись біля кв. АДРЕСА_3 , під вигаданим приводом, ввівши потерпілу ОСОБА_10 в оману, змусили останню відчинити вхідні двері квартири. Після чого, ОСОБА_7 та невстановлені особи застосовуючи фізичну силу та висловлюючи погрозу застосування ножа, штовхнули потерпілу, в результаті чого ОСОБА_10 впала на підлогу квартири і втратила свідомість, та таким чином проникли у житло.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 утримував праву руку потерпілої та закривав своєю рукою їй рот, при цьому продовжував висловлювати погрозу застосувати насильство, яку потерпіла ОСОБА_10 сприйняла як реальну, позбавивши її таким чином можливості чинити активний опір.

В цей же час невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи узгоджено з ОСОБА_7 , також утримувала потерпілу ОСОБА_10 , закриваючи своєю рукою їй очі і позбавляючи тим самим можливості роздивитись нападників, а інша невстановлена досудовим розслідуванням особа, продовжуючи реалізацію спільного умислу на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_10 , попрямувала до кімнат квартири потерпілої, де відшукала та заволоділа майном ОСОБА_10 , а саме: грошовими коштами в сумі 1500 грн.; мобільним телефоном «Леново 369і» в корпусі чорного кольору, вартістю 999грн., золотими сережками, проба 585, вартістю 4000 грн., золотими сережками та кулоном, проба 585, вартістю 4000 грн., золотим кулоном у вигляді «соняшника», проба 585, вартістю 500 грн., золотим кулоном у вигляді «Божої матері з дитиною», проба 585, вартістю 1000 грн., золотими сережками, проба 585, вартістю 2000 грн., золотими сережками, проба 585, вартістю 500 грн., золотими сережками, проба 585, вартістю 500 грн., на загальну суму 14999 грн., та двома банківськими картками ПАТ «Приват Банк», які матеріальної цінності для потерпілої не представляють.

Після чого ОСОБА_7 та невстановлені досудовим розслідуванням особи з місця події зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду в розмірі 14999 грн.

В апеляції адвокат ОСОБА_11 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , вважає вирок суду незаконним, оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Вказує, що в його діях немає складу злочину, а судом не взято до уваги докази, які могли суттєво вплинути на його висновки. Просить дати об`єктивну оцінку всім дослідженим доказам, вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доказування його винності в суді та вичерпані можливості їх отримання. Просить вирок суду скасувати, закрити провадження по справі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції суд заслухав доповідь судді щодо вироку, ким і в якому обсязі він оскаржений та основних доводах апеляції, захисника адвоката ОСОБА_12 та її підзахисного ОСОБА_7 , які підтримали доводи апеляції та наполягали на їх задоволенні, прокурора, який вважав, що вирок необхідно залишити без змін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія судів вважає, що апеляція адвоката задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Колегія суддів вважає, що висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_7 у скоєнні злочину, зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

І

Як видно з матеріалів справи, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину повністю не визнав, суду пояснив, що до вчинення розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_10 він відношення не має, потерпіла його обмовляє, що 20.06.2014 року він перебував на весіллі у знайомої. Приблизно о 15.00 год. він разом з іншими поїхав на базу відпочинку «Вікторія» в м. Запоріжжя, де в нього виник конфлікт з одним із гостей і вони з дружиною поїхали. Коли їхали через мікрорайон «Південний» на мосту в нього зламалася машина. Він почав штовхати машину, щоб з`їхати з мосту, і в цей час біля нього зупинився автомобіль «Опель кадет» червоного кольору, в якому знаходились невідомі йому чоловіки.

Пізніше він зателефонував товаришу, щоб проконсультуватися, і той порадив купити моторне масло. Він взяв у дружини приблизно 40 грн. і пішов на заправку, а вона залишилася його чекати.

По дорозі на заправку, він побачив той самий автомобіль «Опель кадет», водій якого разом з 3 пасажирами на його прохання довезли до не функціонуючого посту ДАЇ, де він, дійшовши до заправки «ВОГ», яка розташована на Дослідній Станції, купив автомобільне масло. Вийшовши з заправки, він зустрівся зі своїм знайомим ОСОБА_13 , який йшов з батьком з рибалки. Вони всі разом пройшли блокпост і дійшли до зупинки. В цей час до них знов під`їхав автомобіль «Опель кадет» та чоловіки з нього, запропонували допомогти з машиною, добуксирувавши її, при цьому попросили допомогти їм зняти гроші з банківських карток в банкомату, на що він погодився. Вони під`їхали на «Космос», але там банкомат вже не працював, тож вони поїхали на зупинку «вул. Анголенко». Вийшовши з машини він з одним із чоловіків підійшов до банкомату. Перший введений з 2 написаних на папірці пін-кодів доступу до банківської карти виявився невірним. Другий пін-код підійшов, але на банківській картці не було коштів. Він віддав картки чоловікам, які поїхали в напрямку проспекту «Металургів», а він пішов до своєї машини. Оскільки заливши масло в двигун все рівно, він не завівся, він попросив перехожого відкотити машину, щоб вона не заважала руху транспорту, та після цього, викликавши таксі, разом з дружиною поїхали назад на базу відпочинку «Вікторія».

Разом з тим, його провина підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні:

- показаннями у судовому засіданні потерпілої ОСОБА_10 , з яких вбачається, що 20.06.2014 року, приблизно, о 22-00год., вона була сама вдома, коли подзвонили в двері. Вважаючи, що прийшов її син, потерпіла відкрила двері, але побачивши трьох осіб, у яких були чимось закриті обличчя, почала чинити опір, не впускаючи їх в квартиру, під час чого з ОСОБА_7 сповз шарф, і вона побачила його обличчя.

Далі нападники штовхнули її, внаслідок цього вона впала на підлогу і втратила свідомість. Коли вона отямилась, то лежала на підлозі, де в цей час ОСОБА_7 висловлював погрози застосування ножа та з одним з нападників тримали їй руки та закривали рот і очі. Безпосередньо ніж вона не бачила, оскільки їй закривали очі руками. Нападники вимагали показати, де знаходяться прикраси, коштовні речі та вказати місцезнаходження сейфу. При цьому нападники сказали, що вони з міліції. Потім ОСОБА_7 зі свого телефону подзвонив на якийсь номер і передав телефон потерпілій. Особа, яка розмовляла по телефону, повідомила, що вони з міліції, в них знаходиться син потерпілої - ОСОБА_14 і вона повинна передати їм 5000 доларів, погрожуючи в противному випадку завдати йому тілесних ушкоджень. Після цього вона попросила нападників відпустити її, щоб встати і показати цінності. Вони не дозволили це зробити. Натомість вона вказувала їм де і які цінності знаходяться, а один з них ходив і забирав. Також вони забрали її та сина кредитні картки, при цьому примусили сказати пін-коди доступу до карток.

Побоюючись реалізації погрози застосування ножа, вона запропонувала зняти з її вух сережки з діамантами. Одну сережку зняв ОСОБА_7 , а іншу вона віддала сама. Далі один з нападників комусь зателефонував і сказав, що таких грошей, на які вони сподівалися, вони не отримали, та після цього вони вибігли з квартири.

Під час нападу зловмисники викрали: сережки з діамантами, комплект чеських сережок та кулон з червоними камінцями, кулон у вигляді соняшника, маленькі сережки, мобільний телефон «Леново» у чорному корпусі. Коли злочинці зникли, вона намагалась зателефонувати до міліції, але туди не додзвонилася і зателефонувала сину та повідомила про пограбування.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_15 прямо вказала на ОСОБА_7 , як одного з злочинців, оскільки під час нападу з нього сповз шарф, який прикривав обличчя, тому вона запам`ятала його обличчя та впізнає.

В результаті вчиненого злочину ОСОБА_10 завдано матеріальну шкоду в розмірі 14999грн. вартості викраденого майна та моральну шкоду в розмірі 5000грн., яка виразилася у погіршенні самопочуття, порушенні звичного ритму життя, душевних стражданнях у зв`язку з самим фактом пограбування;
· Допитаний у судовому засіданні її син - ОСОБА_16 , показав що 20.06.2014 року він повернувся з відпочинку на морі, та у вечорі пішов до кінотеатру, але йому на мобільний телефон подзвонила мати з домашнього телефону та повідомила, що її пограбували. Також повідомила, що не може викликати міліцію. Тоді він викликав міліцію та поїхав додому. Коли приїхав, то побачив розбите внаслідок боротьби дзеркало та безлад. В цей день приблизно о 17-00год. йому дзвонив ОСОБА_17 та цікавився його справами, також він зателефонував на наступний день після пограбування. Разом з ОСОБА_17 він навчався у технікумі, при цьому останній неодноразово приходив до нього додому, знав місцезнаходження сейфу. Після навчання вони спілкувались зрідка;

· Дружина обвинуваченого ОСОБА_18 показала, що 20.06.2014 року вони знаходились на весіллі на базі відпочинку «Вікторія» у м. Запоріжжя. Під час весілля між її чоловіком та одним з гостей стався конфлікт і вони поїхали. Проїжджаючи міст, біля 21.00год, їх машина зупинилася внаслідок поламки двигуна, ОСОБА_7 пішов по мосту вверх на заправку за моторним маслом, а вона залишилася в машині. Чоловік був відсутній приблизно 2год. Весь цей час вона періодично телефонувала ОСОБА_7 , на що він відповідав, що, зайнятий, але скоро буде. Чоловік повернувся з маслом і залив його у двигун, втім машина все рівно не заводилася. Поблизу проходив чоловік, який допоміг відкотити машини до двору. Вони повернулися на базу відпочинку на таксі, оскільки там залишилися всі гроші, та в неї на зберіганні знаходилися мобільні телефони та ключі запрошених на весілля;

· свідок ОСОБА_19 показала у суді, що 20.06.2014 року в неї було весілля. ОСОБА_7 був свідком та водієм на весіллі, він відвіз їх на базу відпочинку « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Під час весілля виник конфлікт з сестрою ОСОБА_7 , після якого він поїхав зі своєю дружиною. Їх не було, приблизно, з 19.30 години, а повернулись вони коли вже було темно.

· Свідок ОСОБА_20 підтвердила у суді, що 20.06.2014 року, приблизно, о 16-45 годині їй на мобільний телефон зателефонував ОСОБА_17 та спитав ім`я по-батькові потерпілої ОСОБА_21 , але вона не згадала і потім йому зателефонувала 27.06.2014 року о 14-36 год., коли дізналася про пограбування. З ОСОБА_17 вона навчалася в технікумі, спілкувалася з ним дуже рідко;

· Із показань свідка ОСОБА_22 вбачається, що ОСОБА_7 зовнішньо схожий на ту людину, котра на початку літа 2014 poку здала до ломбарду мобільний телефон «Леново» в чорному корпусі, модель А 369. Телефон був у робочому стані і без сім-карти. Потім він його продав своїм знайомим приблизно за 300 грн.;

· допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 показав що, з він 07.07.2014 року придбав мобільний телефон «Леново» в робочому стані у ломбарді, у подарунок на день народження другу;

· свідок ОСОБА_24 , допитаний у судовому засідання підтвердив, що 07.07.2014 року йому у подарунок на день народження ОСОБА_23 подарував мобільний телефон «Леново», як пізніше з`ясувалось, він був викрадений;

- у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 , показав, що він познайомився з ОСОБА_7 та зустрічався декілька разів на СТО, де останній ремонтував його автомобіль. З потерпілою ОСОБА_10 знайомий, оскільки разом з її сином ОСОБА_16 навчався у технікумі, при цьому неодноразово приходив до нього додому. Останній раз зі ОСОБА_10 зустрічався в літку 2014 року в неї вдома, оскільки остання передавала гроші, які заборгував йому ОСОБА_16 . Також знайомий з ОСОБА_20 , яка також навчалася в технікумі. В літку 2014 року він телефонував ОСОБА_20 та запитував ім`я по батькові ОСОБА_10 , оскільки сім`я ОСОБА_21 займається реалізацією насіння але щодо скоєного розбійного нападу йому нічого не відомо;

Винуватість ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у суді матеріалами кримінального провадження:

· протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 20.06.2014 року, яка надійшла від потерпілої ОСОБА_10 про притягнення до кримінальної відповідальності невідомих осіб, які 20.06.2014 року, приблизно, о 22 год. 00 хв. відкрито заволоділи її майном з кв. АДРЕСА_3 ;

· даними, встановленими з витягу Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0002520 від 21.06.2014 року, відповідно до яких, до Комунарського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області надійшло повідомлення від ОСОБА_16 , про те що 20.06.2014 року приблизно о 22.00год. невідомі особи проникли до кв. АДРЕСА_3 , та відкрито викрали майно, яке належить його матері;

· даними, встановленими з протоколу огляду місця події з фотознімками від 20.06.2014 року, з якого вбачається, що місцем події є кв. АДРЕСА_3 , під час якого, було вилучено сліди відбитків пальців руки та слід відбитку взуття та встановлено порушення обстановки в квартирі;

· висновком експерта №377 від 29.09.2014 року, згідно з якого слід пальця руки, вилучений при огляді місця події від 20.06.20014 року з кв. АДРЕСА_3 , не належить ні ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ;

- даними, отриманими з протоколу огляду від 06 жовтня 2014 року, з яких встановлено, що на 5 фотознімках з банкомату «Приват Банк» №CAZA8505, розташованого за адресою: м. Запоріжжя, пр. Леніна 44, зображено ОСОБА_7 , який в період часу з 22 год. 14 хв. 24сек. по 22год. 18 хв. 46 сек. намагався зняти гроші з картки «Приват Банк» № НОМЕР_1 виданої на ім`я ОСОБА_25 ;

· оглянутим у судовому засіданні речовим доказом - мобільним телефоном «Леново 369 і», який був добровільно виданий ОСОБА_24 та вилучений під час огляду місця події від 24.07.2014 року. Перед дослідженням зазначеного речового доказу були допитані потерпіла ОСОБА_10 та свідок ОСОБА_22 , які зазначили, що зможуть впізнати мобільний телефон. В судовому засіданні, потерпіла ОСОБА_10 зазначила що, оглянутий телефон належить їй та був викрадений під час розбійного нападу, а свідок ОСОБА_22 зазначив, що оглянутий телефон ним у обвинуваченого ОСОБА_7 був прийнятий в ломбард;

· даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання від 24.07.2014 року, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 впізнала ОСОБА_7 , як особу, яка 20.06.2014 року скоїла розбійний напад, під час якого з кв. АДРЕСА_3 у неї було викрадено майно;

· даними, отриманими під час пред`явлення особи для впізнання від 24.07.2014 року, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_22 впізнав ОСОБА_7 , як особу, у якої в двадцятих числах червня 2014 року в кіоску №2 по вул.40 років Радянської України в м. Запоріжжя придбав мобільний телефон «Леново»;
· даними отриманими з ЗФ ЗАТ «МТС України» щодо інформації вхідних та вихідних дзвінків, а також CMC - повідомлень, мобільного телефону з сім-картсні № НОМЕР_2 (мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_7 ) з прив`язкою зі базових станцій та вказівкою ідентифікатору руху зв`язку (ІМЕІ), свідчить про те що абонент ( мобільний телефон обвинуваченого ОСОБА_7 приймав та здійснював дзвінки з 21 год.24 хв. по 22 год.00 хв. в місці розташування будинку потерпілої ОСОБА_26 .

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції всебічно повно та об`єктивно дослідив усі надані докази та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення.

Суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки та правильно кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч.3 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, поєднаний з проникненням у житло.
Покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд призначив у відповідності з положеннями Загальної частини КК України у межах, встановлених санкцією статті Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєні ним злочини. При цьому суд врахував ступінь суспільної небезпеки скоєних злочинів, та дані про особу винного, який раніше вину не визнав, не розкаявся, завдану шкоду не відшкодував, неодноразово судимий, хворіє на виразку шлунку, одружений, має малолітню дитину.

З урахуванням викладеного, а також фактичних обставин справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо обґрунтував свої висновки при призначенні покарання.

Доводи, викладені в апеляції захисника адвоката ОСОБА_8 колегія суддів вважає не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню.

Як видно з матеріалів справи і це знайшло своє відображення у вироку суду, в ході судового розгляду справи судом перевірялась версія обвинуваченого ОСОБА_7 про його непричетність до вчиненого злочину, у зв`язку з тим що він перебував у той час в районі «Олексадрівського» мосту у м.Запоріжжя, за клопотанням сторони захисту на підтвердження алібі обвинуваченого був допитаний свідок ОСОБА_13 , який показав у суді, що він, 20.06.2014р., приблизно, о 21-30, біля заправки «ВОГ» зустріли ОСОБА_7 , розмовляли вони, приблизно, 30-40 хв.

Але суд не прийняв до уваги покази цього свідка посилаючись на те що він є близьким другом ОСОБА_7 , тому намагається допомогти обвинуваченому уникнути покаранням, крім того покази цього свідка не співпадають, а навпаки протирічать матеріалам кримінального провадження, та встановленим по справі фактичним обставинам скоєння кримінального правопорушення. Відповідно даних, отриманих з протоколу огляду від 06.10.14р., встановлено, що на 5 фотознімках з банкомату «Приват Банка» розташованого у м. Запоріжжя пр.Леніна,44 (в районі вул. Анголенко) , зображено ОСОБА_7 , який у перід часу з 22год14хв. по 22 год.18хв. намагався зняти гроші з картки «Приват Банку» за № НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_10 . Тобто у час, на який вказує свідок ОСОБА_13 обвинувачений знаходився у іншому місці і саме у той час намагався зняти гроші з банківської картки, яку було вкрадено у потерпілої.

Аналогічну оцінку суд дав показанням свідка ОСОБА_18 дружини обвинуваченого, яка є близькою, а тому заінтересованою особою, на дала відомості, які суперечать сукупності інших доказів, тим самим намагаючись у такий спосіб допомогти своєму чоловікові уникнути покарання за скоєний злочин.

Постановляючи вирок суд першої інстанції виклав та проаналізував всі докази у тому числі суд дав належну оцінку показанням обвинуваченого, показанням свідків які були допитані у суді за клопотанням сторони захисту, перевірив їх у суді, проаналізував та надав належну оцінку.

Порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:
Апеляцію адвоката ОСОБА_8 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 січня 2015 року у відношенні обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді
ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4