Провадження № 1-кп/761/780/2015
У Х В А Л А
Іменем України
10 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в залі суду в м. Києві у кримінальному провадженні №0000469 від 04.04.2015 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Велика Снітинка Фастівського району Київської області, українки, громадянки України, з середньою освітою, розлученої, маючої на утриманні неповнолітню дитину 2008 р.н., не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, з угодою про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 28 травня 2015 року.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечує щодо затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором прокуратури м. Києва та підозрюваною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та ухвалення вироку на підставі вказаної угоди.

Захисник та обвинувачена просили затвердити укладену угоду про визнання винуватості, оскільки вважають наявними всі підстави для її затвердження та винесення вироку на підставі угоди.

Вислухавши думку прокурора, захисника та обвинуваченої, вивчивши угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про її невідповідність вимогам КПК України та КК України, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що 28 травня 2015 р. між старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з умовами угоди між прокурором та підозрюваною ОСОБА_5 , остання зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі пред`явленої підозри у судовому провадженні, в подальшому сприяти органу досудового розслідування у викритті особи на ім`я « ОСОБА_7 », а також сплатити витрати на залучення експерта у сумі 368 грн.28 коп. та 1107 грн. 96 коп. При цьому сторони узгодили призначення покарання ОСОБА_5 за ч.2 ст.307 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від призначеного покарання з випробуванням на 3 роки. Покласти обов`язки, передбачені п.2,3,4 ст.76 КК України

Згідно зі ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості, зокрема, зазначаються формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного, обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.

Відповідно до положень ч. 7 ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди, в тому числі: якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону; умови угоди не відповідають інтересам суспільства.

Як передбачено ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, що повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, з урахуванням передбачених ч.3 цієї статті особливостей, із призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачене відповідною статтею Особливої частини цього кодексу за вчинений злочин, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

При цьому, санкцією ч. 2 ст.307 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Із огляду на наведене, враховуючи тяжкість скоєного злочину, дані про особу обвинуваченої ОСОБА_5 , відсутність обґрунтування в угоді щодо наявності справжнього суспільного інтересу в укладенні угоди з ОСОБА_5 , та взагалі відсутність жодного обґрунтування щодо наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що вказують на можливість застосування ст.69 КК України, а також необхідність застосування ст.75, 76 КК України, суд приходить до висновку, що визначене сторонами покарання суперечить загальним засадам призначення покарання та не може бути визнано необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої й попередження вчинення нею нових злочинів.

Тобто визначене в угоді між прокурором та ОСОБА_5 покарання як умова угоди, не відповідає ч.2 ст.65, ст.69 КК України, що обмежує суд в ухваленні законного та обґрунтованого вироку за наслідками угоди.

Таким чином, в затвердженні угоди про визнання винуватості між старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, необхідно відмовити, оскільки умови угоди суперечать зазначеним вимогам КПК України та закону.

Враховуючи наведене кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для продовження досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 314, 468-474 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 28.05.2015 року між старшим прокурором прокуратури м. Києва ОСОБА_6 та підозрюваною ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, - відмовити та повернути кримінальне провадження №0000469, внесене 04.04.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, прокурору для продовження досудового розслідування у загальному порядку.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя