ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2015 року м. Харків
Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Вороніно Братського району Миколаївської області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, раніше судимого: 06.07.2005 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік; 10.03.2006 р. Московським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі, 22.03.2010 р. звільнився з Диканівської ВК Харківської області №12 за відбуттям строку покарання, 06.02.2014 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України, суд,
встановив:
ОСОБА_4 , будучі раніше неодноразово судимий за вчинення корисних злочинів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову скоїв корисний злочин при наступних обставинах.
04 липня 2014 року, приблизно о 14:10 год., ОСОБА_4 , знаходився біля паркану ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко, яке розташоване за адресою: м. Харків вул. Жовтневої революції, 99, де у нього виник умисел на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи який він, знаючи, що на території підприємства знаходиться металобрухт, близько 14.25 год., переліз через паркан підприємства, таким чином проник на охоронювану територію, де діючи з корисливих спонукань, повторно, з метою заволодіння чужим майном, пройшов до відкритого майданчику - сховища № 10 ДП ХПЗ «ім. Т.Г. Шевченка», звідки переніс до паркану підприємства 24 кг. брухту чорного металу та чавунну засувку діаметром 50мм., які згідно інвентаризаційної картки № 0224991, знаходяться на балансі підприємства, загальною вартістю згідно висновку судової товарознавчої експертизи №10 від 21.07.2014 року - 307 грн. 50 коп.
Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, намагався перекинути вказане майно підприємства через паркан, однак довести свій злочинний умисел до кінця не зміг, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий працівниками охорони підприємства.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , свою провину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся у скоєному, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та пояснив суду, що 04 липня 2014 року, приблизно о 14 год. він перебував біля паркану заводу ім. Т.Г. Шевченко, куди прийшов для збору металобрухту, оскільки знав, що на території підприємства знаходиться металобрухт. Після чого він, переліз через паркан заводу, пройшов до відкритого сховища, звідки переніс до паркану різний металобрухт, який намагався перекинути через паркан, але не зміг, так як був затриманий працівниками охорони підприємства.
До працівників міліції претензій не має, крадіжку скоїв оскільки не міг знайти роботу, просить суд не призначати суворе покарання.
Представник потерпілої сторони ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини у справі, судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні всіх обставин у справі, у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, з урахуванням вказаної позиції обвинуваченого, зави представника потерпілої сторони про розгляд справи за її відсутністю, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_4 та вивченням матеріалів справи, які характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.
За таких обставин, суд вважає доведеною провину обвинуваченого ОСОБА_4 та кваліфікує його дії за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, а саме як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у сховище.
Пом`якшуючою покарання обставиною відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.66 КК України, суд визнає його щире каяття у скоєному.
Обтяжуючих покарання обставин відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.67 КК України, судом не встановлено.
Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не одружений, не працює, раніше неодноразово судимий, останній раз: 06.02.2014 року Жовтневим районним судом м.Харкова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України, від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки, зареєстрований в Харківському районі Харківської області, постійного місця мешкання в м.Харкові не має, за місцем реєстрації характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, те, що ним скоєно незакінчений тяжкий злочин, дані про його особу, обставину, яка пом`якшує його покарання.
Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання, пов`язане з позбавленням волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового злочину, з призначенням ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, з урахуванням вимог ст..68 КК України, та призначенням ОСОБА_4 остаточного покарання на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до знову призначеного покарання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.02.2014 року.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили, суд залишає без змін, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним злочину, у вигляді тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілою стороною по справі не заявлений.
Судових витрат по справі не має.
Суд вирішує питання про речові докази на підставі вимог ст.ст. 98, 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді - 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, призначити ОСОБА_4 покарання, шляхом часткового приєднання до знову призначеного покарання, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 06.02.2014 року, у вигляді 6 (шести) місяців позбавлення волі, - остаточно призначивши покарання у вигляді 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 , до набрання вироком законної сили залишити без змін, у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі м.Харкова.
Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з часу його затримання, а саме з 11.12.2014 року, зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк його знаходження під вартою.
Речові докази по справі: металеві засувку та брус, які знаходяться на зберіганні у представника потерпілої сторони, - повернути підприємству ДП ХПЗ ім. Т.Г. Шевченко, як власнику.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, ОСОБА_4 , який утримується під вартою, у той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1