Справа № 1-19/2008 р.
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25
лютого 2008 року м.
Новомиргород

Новомиргородський
районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві ХИМЕНКО І.І.,

за участю: прокурора ЖУКОВА А.О., розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню:

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Б., Д. району
Хмельницької області, громадянина України, українця, з повною загальною
середньою освітою, працюючого
охоронником СФГ “ОСОБА_2”, жонатого, який має на утриманні неповнолітнього
сина, 1992 р. н., невійськовозобов'язаного, раніше несудимого, який проживає
АДРЕСА_1,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

суд визнав
доведеним, що 10 листопада 2007 р. близько 18 години 30 хвилин ОСОБА_1, за
попередньою змовою з невстановленими досудовим слідством особами, щодо котрих
кримінальна справа виділена в окреме провадження, групою осіб, із корисливих
спонукань, з метою заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа незаконно
проник до приміщення складу № 1, який розташований на території зернотоку СФГ
“ОСОБА_2” у с. К., Новомиргородського району Кіровоградської області, звідки
таємно викрав: 3 десятилітрові каністри загальною вартістю 24 грн., 30 л
гербіциду “Арамо” по ціні 65 грн. за літр, завдавши вказаному господарству
майнової шкоди на загальну суму 1.974 грн.

Згаданим майном
розпорядився за власним розсудом, продавши його іншій особі, а виручені гроші -
привласнив.

Висновки суду
про винуватість ОСОБА_1 у викраденні чужого майна ґрунтуються на доказах,
безпосередньо досліджених судом при розгляді даної справи: показаннях
підсудного та інших документах.

Підсудний
ОСОБА_1 у судовому засіданні власну вину у вчиненні інкримінованого злочину
визнав повністю і підтвердив, що органами досудового слідства правильно
зазначені обставини його скоєння і заподіяні наслідки.

Суд визнає
недоцільним дослідження інших доказів стосовно викладених в описовій частині
вироку фактичних обставин справи та цивільного позову, які ніким не
оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового розгляду.
Тому суд обмежує перевірку та дослідження доказів у справі допитом підсудного
за правилами ч. 3 ст. 299 КПК України.

Таким
чином, вина ОСОБА_1 у викрадені чужого майна повністю підтверджується добутими
по справі доказами, котрі узгоджуються між собою, перевірені в судовому
засіданні і сумнівів у суду не викликають.

Сукупність
вище вказаних доказів, їх оцінка переконують суд, що підсудний скоїв таємне
викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у приміщенням та вчинене за
попередньою змовою групою осіб. Тому його дії потрібно кваліфікувати за ч. 3
ст. 185 КК України.

Вирішуючи
питання про відшкодування матеріальних збитків, суд виходить з того, що
вказаним злочином СФГ “ОСОБА_2” була заподіяна шкода на загальну суму 1.974
грн.

Представник
цивільного позивача під час досудового слідства пред'явив цивільний позов, бо
викрадене майно не було повернуте винними в натурі (а. с. 33).

Прокурор
у судовому засіданні підтримав вказаний позов у розмірі 1.974 грн. (ч. 2 ст.
291 КПК України)

Підсудний
ОСОБА_1 визнав позов повністю у зазначеному прокурором розмірі.

Наслідки такої
процесуальної дії, передбачені ст. 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про
задоволення позову, йому роз'яснені.

За правилами ч.
4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для
того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку
суд вважає, що визнання ОСОБА_1 вимог заявника не суперечить закону і не
порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Тому суд вважає
за доцільне задовольнити позов у вище згаданому розмірі.

При
призначенні міри покарання підсудному за вчинене, суд враховує скоєння ним
умисного тяжкого злочину, а також особу ОСОБА_1, який раніше не засуджувався,
за місцем проживання зарекомендував себе позитивно, має неповнолітню дитину (а.
с. 52-58).

Обставиною, що
пом'якшує покарання підсудного, суд визнає його щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66
КК України).

Враховуючи
тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійшов висновку
про можливість виправлення підсудного без відбування покарання.

Тому потрібно
прийняти рішення про звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з
випробуванням відповідно до вимог ст. 75 КК України та покласти на нього
обов'язок: повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та роботи, періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи (пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України).

Керуючись ч. 1
ст. 1166 ЦК України, ст. 174 ЦПК України, ст. ст. 291 ч. 2, 321-324, 349 КПК
України, суд

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити
йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

За правилами ст.
75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з випробуванням з
іспитовим терміном 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до
пп. 3-4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов'язати засудженого ОСОБА_1 повідомляти
органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання та роботи,
періодично з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

До набрання
вироком законної сили міру запобіжного заходу - підписку про невиїзд з
постійного місця проживання - залишити без зміни.

Позов СФГ
“ОСОБА_2” до ОСОБА_1 про стягнення завданої розкраданням майнової шкоди
задовольнити повністю.

Стягнути із
засудженого ОСОБА_1 на користь СФГ “ОСОБА_2” с. К., Новомиргородського району
1.974 (одну тисячу дев'ятсот сімдесят чотири) гривні у рахунок відшкодування
заподіяних майнових збитків.

Апеляція на
вирок може бути подана до апеляційного суду Кіровоградської області через
Новомиргородський районний суд протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.

Головуючий:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО