Справа № 761/1262/15-к
Провадження № 1-в/761/44/2015
18 березня 2015 року Суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши клопотання
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, який має середню освіту, на момент засудження не працював, перебуває у шлюбі, зареєстрований та фактично проживав за адресою АДРЕСА_1 ,
засуджений 14.10.2014 Шевченківським районним судом м. Києва за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;
про звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі на підставі закону про амністію -
До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся засуджений ОСОБА_2 , який просив скоротити наполовину призначене йому покарання у виді позбавлення волі на підставі ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році».
Суддя, вивчивши клопотання, матеріали особової справи засудженого, дійшов висновку про таке.
Згідно з ст. 9 Закону України «Про амністію у 2014 році» виконання даного закону покладається на суди. Крім того визначено, що однією з категорій осіб, до яких застосовуються положення даного закону, є засуджені, які відбувають покарання в установах виконання покарань.
У силу ст. 43 КПК України засудженим є особа, обвинувальний вирок щодо якої набрав законної сили.
Виходячи з наведених положень законодавства, однією з необхідних умов застосування до засуджених амністії є відбування ними покарань у визначених законом установах.
Статтями 537, 539 КПК встановлені підсудність та перелік питань, що вирішуються судом під час виконання вироків, однак дані процесуальні норми не містять положень про порядок розгляду клопотань про застосування амністії.
Оскільки підсудність справ про застосування амністії кримінальним процесуальним законом не визначена, суд відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК має керуватися загальними засадами кримінального провадження, однією з яких є принцип диспозитивності, сутність якого розкрита у ст. 26 КПК.
Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК компетенція суду обмежена тими питаннями, які КПК відносить до повноважень суду.
Отже розгляд питання про застосування амністії має здійснюватися відповідно до спеціального закону, яким є Закон України «Про амністію у 2014 році».
Вказані правові норми у їх логічному зв`язку між собою приводять до висновку, що розгляд справ про застосування амністії до засуджених має здійснюватися тим судом, територіальна юрисдикція яких поширюється на виправну установу, де засуджений відбуває покарання.
Вирішення зазначених вище питань судом, за територіальною юрисдикцією якого тимчасово перебуває засуджений, є порушенням вказаного принципу, внаслідок чого будь-яке рішення суду по суті є таким, що не відповідає загальним засадам кримінального провадження.
Згідно з ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» слідчі ізолятори є установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою.
Відповідно до ч.2 ст.11, ч.3 ст.18 Кримінально-виконавчого кодексу України слідчі ізолятори віднесені до установ виконання покарань лише стосовно тих засуджених, які залишені для роботи з господарського обслуговування.
Вивченням матеріалів особової справи заявника встановлено, що вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 14.10.2014, яким ОСОБА_2 засуджений за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки 1 місяць, набрав законної сили 18.12.2014.
Виходячи із змісту відповіді Київського СІЗО від 11.03.2015 № 08-4346, особової справи засудженого, адміністрацією СІЗО 06.01.2015 прийнято рішення про направлення ОСОБА_2 до виправної колонії.
Тобто рішення про залишення ОСОБА_2 у слідчому ізоляторі для роботи з господарського обслуговування не приймалося.
Наведене свідчить, що ініціатор клопотання утримується у Київському слідчому ізоляторі тимчасово, покарання у останньому не відбуває.
Дана обставина у сукупністю з викладеним вище приводить до висновку, що вирішення клопотання засудженого по суті не віднесено до територіальної підсудності Шевченківського районного суду м. Києва, внаслідок чого має бути повернуто його ініціатору для звернення до суду за місцем відбування призначеного покарання.
Приймаючи до уваги викладене, керуючись Законом України «Про амністію у 2014 році», ст.4 Закону України «Про попереднє ув`язнення», ст.ст.11,18 Кримінально-виконавчого кодексу України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд
у х в а л и в :
Клопотання ОСОБА_2 про скорочення строку призначеного покарання повернути засудженому, роз`яснивши його право звернення до суду за місцем відбування клопотання.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва протягом семи днів з дня її прийняття через Шевченківський районний суд м. Києва.

Суддя ОСОБА_1