Справа № 11-742/11 22.11.2011 22.11.2011 28.12.2011
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 11-742/11 Головуючий суду 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 296 КК України
Доповідач: Войтовський С.А.

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2011 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

апеляційного суду Миколаївської області

у складі:

головуючого-судді Войтовського С. А.,

суддів Олещук Т.Л., Кателіна В.П.

за участю прокурора Якименко О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_3 на вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2011 року, яким

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, раніше судимий: 1) 11.05.2007 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 2) 05.12.2007 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч. 2ст. 309, ст.ст. 69, 71 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 12.03.2009 року умовно-достроково на 2 місяці 11 днів,

- засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянин України, судимий 31.03.2008 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч. 2 ст. 186, ст. 69 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнився 07.09.2009 року з заміною не відбутого покарання на 1 рік 2 місяці 17 днів виправних робіт,

- засуджений за ч. 2 ст. 296 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Заводського районного суду м.Миколаєва від 31.03.2008 року та остаточно призначено до відбування 1 рік 6 місяців 10 днів позбавлення волі.

Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь потерпілого ОСОБА_4 750 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно вироку ОСОБА_3 і ОСОБА_2 визнані винними у скоєнні злочину при наступних обставинах.

01.11.2010 року, о 19 год. 20 хв., ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, знаходячись на літньому майданчику бару «Шансон» по вул. Космонавтів, 64 в м. Миколаєві, в ході конфлікту з знайомою ОСОБА_5 вдарив її, після чого грубо порушуючи громадський порядок, висловлювався нецензурною лайкою на адресу працівників бару ОСОБА_6 і ОСОБА_7, погрожував їм фізичною розправою та пошкодженням майна бару. Також, проявляючи особливу зухвалість, він став наносити удари по барній стійці та розпочав бійку з ОСОБА_4, який вимагав припинити його хуліганські дії. Під час бійки ОСОБА_3 наносив ОСОБА_4 удари руками та ногами в область голови і тулуба, спричиняючи фізичний біль. В цей час ОСОБА_2, який також перебував в стані алкогольного спяніння, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, приєднався до дій ОСОБА_3 та відштовхнув ОСОБА_6, яка намагалась припинити бійку. ОСОБА_2 разом з ОСОБА_3 почав наносити удари руками ОСОБА_4, пошкодивши його верхній одяг. В результаті дій ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які носили триваючий характер, була порушена робота вказаного закладу.

В апеляції засуджений ОСОБА_2 вказує на те, що хуліганських дій не вчиняв, потерпілому тілесних ушкоджень не спричиняв, а лише намагався припинити бійку між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Посилається на пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9, як на доказ своєї невинуватості, оскільки вони зазначали про те, що він потерпілого ОСОБА_4 не бив. За змістом апеляції, просить вирок суду скасувати та провадження по справі закрити за відсутністю в його діях складу злочину.

В апеляції засуджений ОСОБА_3 не заперечує факт бійки з ОСОБА_4, але вказує, що її ініціатором був потерпілий ОСОБА_4, який накинувся на нього першим, змусивши захищатись. За змістом апеляції, просить вирок змінити та помякшити призначене покарання.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора про залишення вироку без зміни; вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції засуджених задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у вчиненні злочину, за який вони засуджені, за обставин встановлених судом, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні та викладеними у вироку, яким дано аналіз.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 не заперечував, що 01.11.2010 року в барі «Шансон» після вживання пива, він посварився зі своєю дівчиною ОСОБА_5 Бармен зробила йому зауваження і викликала працівників міліції, які забрали його до райвідділу. Пояснив, що коли через деякий час, повернувся до бару, то ОСОБА_4- співмешканець дівчини-бармена, за її вказівкою схопив його за шию та наніс удар ногою, в результаті чого вони впали та почали боротися. Його племінник ОСОБА_2 намагався припинити бійку. Після цього працівники міліції знову забрали його і ОСОБА_2 до райвідділу міліції.

З показань засудженого ОСОБА_2 слідує, що 01.11.2010 року він разом з ОСОБА_3 та його дівчиною ОСОБА_5 прийшли до бару «Шансон», де між останніми виник конфлікт. Вони почали сваритись і працівник бару - ОСОБА_6 стала погрожувати ОСОБА_3. Після цього ОСОБА_3 забрали до райвідділу міліції. Коли ОСОБА_3 повернувся, то з'явився ОСОБА_4, якому бармен наказала побити ОСОБА_3 ОСОБА_10 наніс ОСОБА_3 удар в пах та схопив за шию, внаслідок чого вони впали на землю, де ОСОБА_4 продовжував бити ОСОБА_3 Він лише намагався припинити бійку між ними.

Разом з тим, суд правильно зазначив, що вказані показання засуджених спростовуються показаннями потерпілих та свідків.

Так, з пояснень потерпілої ОСОБА_6 слідує, що 01.11.2010 року в барі «Шансон», де вона працює барменом, ОСОБА_3 вчинив сварку зі своєю дівчиною. В ході сварки він стукав по барній стійці, на її зауваження не реагував, висловлювався нецензурною лайкою, грубив та особисто погрожував хазяйці бару ОСОБА_11, казав, що знищить майно бару. У звязку з цим директор бару ОСОБА_7 викликала працівників міліції, які забрали ОСОБА_3 до райвідділу міліції. Після повернення, ОСОБА_3 знову почав висловлюватись нецензурною лайкою і вона покликала свого хлопця ОСОБА_4. Останній почав вимагати від ОСОБА_3 вибачитись за свої дії і між ними виникла бійка, в ході якої ОСОБА_3 та ОСОБА_2 били ОСОБА_4, при цьому пошкодили йому одяг. Коли вона намагалась припинити бійку, то ОСОБА_2 схопив її за руку. Після цього ОСОБА_3 і ОСОБА_2 були затримані працівниками міліції, вели себе неадекватно, нецензурно висловлювались на їх адресу. В результаті вказаний дій була припинена робота бару.

Потерпілий ОСОБА_4 дав аналогічні пояснення та вказав, що 01.11.2010 року на прохання своєї цивільної дружини прийшов до бару «Шансон», де вона працювала барменом. Хазяйка бару та дружина пояснили, що ОСОБА_3 погрожував спалити бар та ображав її. Він зробив ОСОБА_3 зауваження та вимагав вибачитись, але той почав нецензурно висловлюватись, вдарив його рукою в груди. ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2 почали його бити, штовхнули на землю і намагались відтягнути в безлюдне місце, внаслідок чого порвали йому одяг і завдали незначних тілесних ушкоджень.

Пояснення потерпілих є послідовними і узгоджуються з дослідженими судом поясненнями свідка ОСОБА_7, з яких слідує, що 01.11.2010 року вона знаходилась на своєму робочому місці в барі «Шансон» та почула крики на літній площадці і разом з барменом ОСОБА_6 вийшли на вулицю. Там на них почав кидатись хлопець, який прийшов до дівчини, що працювала в барі. Вона зробила йому зауваження, але той почав нецензурно висловлюватись на її адресу, погрожував розправою і пошкодженням майна бару. ОСОБА_6 покликала свого чоловіка, який прийшов до бару. Згодом вона знову почула крики, вийшла на вулицю та побачила, що два хлопця били ОСОБА_4, який лежав на землі, а ОСОБА_6 намагалась їх розборонити. Вона викликала працівників міліції, які забрали цих хлопців до райвідділу. При цьому хлопці продовжували нецензурно висловлюватись, один з них погрожував їй фізичною розправою.

Суд першої інстанції дав вірну оцінку вказаним показанням та обґрунтовано визнав їх достовірними, оскільки вони підтверджені іншими доказами по справі, зокрема: даними, які містяться в рапорті командира роти БПС від 01.11.2010 року про те, що нарядом міліції був затриманий ОСОБА_3, який знаходився у стані алкогольного спяніння; даними адміністративної справи від 01.11.2010 року про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за знаходження у пяному вигляді в громадському місці; даними рапорту інспектора ОГСО від 01.11.2010 року, з якого слідує, що в барі «Шансон» за вчинення хуліганських дій були затримані два хлопця; даними протоколу огляду місця події від 01.11.2010 року, згідно якого на дорозі біля бару «Шансон» були виявлені відірвані частини одягу; даними протоколу виїмки та огляду від 12.11.2010 року, згідно якого вилучений та оглянутий одяг ОСОБА_4 мав ушкодження у виді розривів та відсутності частин.

Вищезазначені докази спростовують твердження засуджених про відсутність у них наміру на порушення громадського порядку. Суд правильно зробив висновок про те, що хоча конфлікт розпочався між ОСОБА_3 і іншою особою, однак, внаслідок нехтування ним і ОСОБА_2 загальними правилами поведінки у суспільстві, стану спяніння, переросли у дії, які виходили за межі особистого конфлікту, набули характеру явної неповаги до суспільства та стали грубо порушувати громадський порядок.

Доводи ОСОБА_3 на те, що ініціатором бійки був ОСОБА_4 та твердження ОСОБА_2, що він намагався припинити бійку, являються неспроможними.

Посилання засудженого ОСОБА_2 на покази свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, як на доказ його невинуватості, також є необгрунтованими.

Зазначені свідки не заперечували, що ОСОБА_3 вчинив сварку в барі зі своєю дівчиною, штовхав її, на зауваження бармена та хазяйки бару не реагував, висловлювався нецензурною лайкою, в результаті чого були викликані працівники міліції, які забрали ОСОБА_3 до райвідділу. Після повернення, він знову почав гучно сваритися з ОСОБА_5, на зауваження працівників бару не реагував, погрожував знижчити майно бару.

Показанням свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9, які вказували на непричетність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до побиття потерпілого ОСОБА_4, суд дав вірну оцінку та правильно визнав їх в цій частині неспроможними, оскільки вони спростовуються поясненнями потерпілих та свідка ОСОБА_7, а також суперечать об`єктивним даним, зокрема, протоколу огляду місця події, згідно якого на дорозі біля бару були виявлені відірвані частини одягу потерпілого та протоколу виїмки та огляду одежі ОСОБА_4, яка мала ушкодження у виді розривів та відсутності частин.

Перевіривши зібрані докази в їх сукупності, суд обґрунтовано прийшов до висновку про винність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у вчиненні злочину і правильно кваліфікував їх дії за ч.2 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Що стосується покарання, то воно призначено засудженим у відповідності з вимогами ст. ст.65-67 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості злочину, який є злочином середньої тяжкості, даних про їх особи, які є раніше судимими та характеризуються негативно. Судом обґрунтовано враховано і те, що злочин вчинено в стані алкогольного спяніння, що є обставиною, яка обтяжує покарання.

Підстав для скасування або зміни вироку, як просять апелянти, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засуджених ОСОБА_3 і ОСОБА_2 залишити без задоволення, а вирок Ленінського районного суду м.Миколаєва від 29 вересня 2011 року відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 без змін.

Судді

ОСОБА_12 ОСОБА_10 ОСОБА_13