Номер провадження: 11-кп/785/214/15
Номер справи місцевого суду: 520/8082/14-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Київського районного суду м.Одеси від 05.12.2014 р., яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Одеси, громадянин України, українець, з середньою освітою, не працюючий, не одружений, раніше неодноразово судимий, останній раз 31.05.2007 року за ч.1 ст.309, ч.3 ст.313 КК України, з застосуванням ст.ст.69, 70, 71 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 7 місяців з конфіскацією майна, звільнений 29.10.2009 року умовно-достроково строком на 10 місяців 1 день, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджений

- за ч.1 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на один рік;

- за ч.2 ст.186 КК України до позбавлення волі строком на чотири роки.

Відповідно до ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки і один місяць.

Міра запобіжного заходу тримання під вартою.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обчислювати з дня його затримання, тобто з 19.06.2014 року.

ВСТАНОВИЛА:
Вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що 03.06.2014 року об 11 годині 00 хвилин, знаходячись у дворі будинку АДРЕСА_2 , умисно, з корисливих мотивів, підійшов до ОСОБА_8 та, діючи відкрито, шляхом ривка зірвав з її шиї ланцюжок срібного кольору колосок 925 проби, вартістю 500 гривень, тим самим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму.

Крім того, 19.06.2014 року о 12 годині 50 хвилин ОСОБА_9 , знаходячись на території санаторію Сонячний, розташованого по вул. Фонтанська дорога в м. Одесі, умисно, з корисливих мотивів, застосував до ОСОБА_10 насилля, яке не є небезпечним для її життя та здоров`я, відкрито, шляхом ривка зірвав з шиї ОСОБА_10 золотий ланцюжок вагою 10 грам, вартістю 4500 гривень, тим самим спричинив останній матеріальний збиток на вказану суму.

На вирок суду ОСОБА_9 подав апеляцію в якій, не оскаржуючи кваліфікацію своїх дій та фактичних обставин справи, просить змінити йому міру призначеного покарання на більш м`яке, застосувавши до нього дію вимог ст.ст.69.75 КК України.

Доводи своєї апеляції засуджений аргументує тим, що суд першої інстанції при обрані виду і міри покарання не врахував ряд обставин пом`якшуючих його покарання, а саме: його явку з повинною, добровільне відшкодування шкоди, важке сімейне становище. Окрім того, ОСОБА_9 вважає, що суд не вірно послався у вироку на рецидив злочину, так як судимість від 30.05.2007 р. у нього погашена, згідно ст.89 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого, який підтримав доводи апеляції не заперечує вини в скоєному злочину та не оспорює кваліфікацію дій, просить зменшити міру покарання, врахувавши доводи апеляційної скарги; прокурора, який вважає, що вирок суду є законним та обґрунтованим; дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а вирок суду слід залишити без змін, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої в межах апеляційної скарги.

Висновок суду про винуватість ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1, 2 ст. 186 КК України, за обставин, зазначених у вироку, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та ніким не оскаржується.

На виконання вимог закону, суд першої інстанції з`ясував в учасників судового процесу можливість дослідження доказів у порядку ч.3 ст. 349 КПК України. Ніхто з учасників процесу не заперечував. Суд визнав недоцільним дослідження доказів, які ніким не оспорювались, обмежившись лише допитом обвинуваченого, який вину в скоєнні кримінальних правопорушень визнав в повному обсязі. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміє обвинувачений зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності його позиції, а також роз`яснив йому, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вищевикладеного, суд визнав ОСОБА_11 винним за ч.1, ч.2 ст.186 КК України та призначив йому покарання відповідно до вимог ст.65 КК України, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин кримінального провадження, які пом`якшують і обтяжують покарання.

Так, при призначенні покарання ОСОБА_12 , суд першої інстанції врахував вимоги ст.66 КК України, а саме: повне визнання провини, щире каяття, сприяння слідству та суду у встановленні істини по справі, а також, що його матір є інвалідом 1 групи, відсутність претензій потерпілої. Суд не врахував явку з повинною та добровільне відшкодування шкоди із-за відсутності таких дій обвинуваченого.

Відповідно до ст.67 КК України суд врахував обставин, що обтяжують покарання, а саме: рецидив злочину та скоєння злочину щодо особи похилого віку.

Що стосується доводів обвинуваченого, що його судимість погашена, то це не відповідає дійсності. Згідно матеріалів кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_7 був засуджений вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 31.05.2007 року за ч.1 ст.309, ч.3 ст.313, з застосуванням ст.ст.69, 70, 71 КК України. За ч.3 ст.313 КК України передбачене покарання у вигляді від п`яти до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна, що відповідно до вимог ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

У відповідності до вимог п.8 ч.1 ст.89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені до позбавлення волі або основного покарання у виді штрафу за тяжкий злочин, якщо вони протягом шести років з дня відбуття покарання (основного та додаткового) не вчинять нового злочину.
Все вищезазначене дозволило суду першої інстанції призначити обвинуваченому ОСОБА_12 достатнє покарання, передбачене санкцією ч.1, ч.2 ст. 186 КК України.

Таким чином, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 та зниження призначеного йому судом покарання.

З урахуванням вищевказаного, керуючись 404, 407, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів, -

УхвалиЛа:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Київського районного суду м. Одеси від 05.12.2014 р. у відношенні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали суду.

Колегія суддів апеляційного
суду Одеської області
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3