У х в а л а

ІМЕНЕМ
УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової
палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Редьки А.І., Заголдного В.В.

розглянула в судовому засіданні в м. Києві 12 липня 2007 року
кримінальну справу щодо ОСОБА_1 за касаційним поданням прокурора, який брав
участь у розгляді справи в суді першої інстанції на судові рішення даній
справі.

Вироком Деснянського районного суду м.
Києва від 13 березня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,

несудимого,

виправдано за ч.2 ст.366 та ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України за
відсутністю в його діях складу злочину.

Органом досудового
слідства ОСОБА_1. пред`явлено обвинувачення в службовому підробленні, що
спричинило тяжкі наслідки та вчиненні замаху на заволодіння чужим майном шляхом
зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах.

1 листопада
2004 року, ОСОБА_1, працюючи генеральним управляючим ДП “Спецавтотранспорт”,
засновком якого є компанія “Тудор імпорт/експорт лімітед”, будучи також
провідним спеціалістом ДП “Фірма “Київ-Транссервіс”, засновком якого є та ж
сама компанія, знаючи, що на розрахунковому рахунку підприємства відсутні кошти
для проведення будь-яких розрахунків та здійснення будь-якої фінансової
діяльності, з метою заволодіння чужим майном в особливо великих розмірах шляхом
відшкодування з Державного бюджету України податку на додану вартість за
здійснення оподаткованих операцій, уклав з ІНФОРМАЦІЯ_2 ДП “Фірма “Київ-Транссервіс”
ОСОБА_2 договір купівлі-продажу транспортних засобів на загальну суму 3 000 000
грн. та не маючи наміру його виконувати, підписав його та скріпив печаткою
підприємства, видавши таким чином неправдивий документ. Не розрахувавшись за
придбані транспортні засоби, не переоформивши право власності на них, порушуючи
податкове законодавство, ОСОБА_1, подав до податкової інспекції у Деснянському
районі м. Києва податкову декларацію про відшкодування з Державного бюджету
України податку на додану вартість в сумі 295 480 грн. з перерахуванням
вказаної суми на розрахунковий рахунок ДП “Спецавтотранспорт”, але свої
злочинні дії не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Виправдовуючи
ОСОБА_1 за цим звинуваченням, суд вказав у вироку, що у матеріалах справи
відсутні докази, які б з переконливістю свідчили про вчинення ним службового
підроблення, що спричинило тяжкі наслідки та замаху на заволодіння чужим майном
шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах, тобто його
виправдано за ч.2 ст.366 та ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України за відсутністю в
діях складу злочину.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від
20 лютого 2007 року вирок щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційному
поданні прокурор посилається на неповноту та однобічність судового слідства, що
призвело до необгрунтованого виправдання ОСОБА_1 у пред`явленому
обвинуваченні. Приводить доводи з приводу того, що у справі достатньо доказів,
які з переконливістю свідчать про те, що ОСОБА_1 вчинив злочини, передбачені
ч.2 ст.366 та ч.2 ст.15, ч.5 ст.191 КК України, однак суд дав їм неправильну
оцінку. З урахуванням наведеного, просить судові рішення щодо ОСОБА_1
скасувати, а справу направити на нове розслідування.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи подання, колегія
суддів вважає, що у задоволенні такого слід відмовити.

Викладені в поданні прокурора доводи про
необгрунтованість виправдання місцевим судом ОСОБА_1 за ч.2 ст.366, ч.2 ст.15,
ч.5 ст.191 КК України, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Як вбачається
з матеріалів справи, висновки місцевого суду про визнання ОСОБА_1 виправданим у
пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні службового підроблення, що
спричинило тяжкі наслідки та замаху на заволодіння чужим майном шляхом
зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах, відповідають
фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням усіх об`єктивних і
суб`єктивних факторів, що мали бути взяті до уваги при з`ясуванні дійсних
обставин події, та грунтуються на зібраних доказах.

Такими
доказами є, зокрема, послідовні показання ОСОБА_1, показання свідків ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, висновок судово-бухгалтерської експертизи №786 від 13
лютого 2006 року про те, що ДП «Спецавтотранспорт» обгрунтовано включено до
податкової декларації за листопад 2004 року суми ПДВ та до податкового кредиту
суми 295 480 грн. за відсутністю розрахунків цього місяця по договору
купівлі-продажу №7 від 1 листопада 2004 року тощо.

Давши належну
оцінку наведеним та іншим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, місцевий
суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що у справі відсутні докази, які
підтверджували б пред`явлене ОСОБА_1. обвинувачення у вчиненні службового
підроблення, що спричинило тяжкі наслідки та замаху на заволодіння чужим майном
шляхом зловживання службовим становищем в особливо великих розмірах і, зважаючи на те, що вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів,
вірно визнав його невинним за вказаним обвинуваченням.

За таких обставин
касаційний суд вважає, що судові рішення є законними та обгрунтованими і не
вбачає підстав для їх скасування, про що йдеться у касаційному поданні.

Враховуючи викладене, керуючись
ст.ст.394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

у задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у
розгляді справи в суді першої інстанції, на вирок Деснянського районного суду
м. Києва від 13 березня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 20
лютого 2007 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

С у д д і:

Пивовар В.Ф. Редька А.І. Заголдний В.В.