Справа №480/1173/15-к 25.06.2015 25.06.2015 25.06.2015
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-сс/784/290/15 Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1 Категорія: п.4 ч.1 ст.309 КПК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2015 року, якою у відношенні:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України;
- обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці.
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_8 ,
підозрюваний ОСОБА_7 ,
захисник ОСОБА_6 ,
Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
Просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Короткий зміст рішення суду 1-й інстанції.
Підозрюваному ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці та покладено обов`язки:
- прибувати до ст. слідчого СВ Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_9 за першою вимогою;
- в нічний час, в період з 22 години по 6 годину, не залишати місце постійного проживання - буд. АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- не відвідувати місця масового скупчення людей, громадські місця де здійснюється продаж спиртних напоїв;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.
Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Захисник зазначає, що обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є недоцільним, та таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства.
Вказує, що в ухвалі слідчого судді відсутнє мотивування, чому до підозрюваного застосовано саме такий запобіжний захід, а не інший, більш м`який.
Стверджує, що в клопотанні слідчого до суду не надано жодного доказу, який доводить наявність в діях ОСОБА_7 умислу на спричинення тілесних ушкоджень щодо потерпілого.
Вважає, що прокурором в судовому засіданні не були доведені та обґрунтовані ризики, передбачені ст.177 КПК України, а в клопотанні слідчого відсутнє обґрунтування неможливості застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу.
Крім того, посилається на те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується посередньо, працює неофіційно, має стабільний дохід, виконував та продовжує виконувати всі вказівки слідчого.
Встановлені судом 1-ї інстанції обставини.
Слідчим суддею визнано, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у тому, 21 липня 2013 року, знаходячись в дачному будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті тривалих особистих неприязних відносин, вступив в конфлікт з ОСОБА_10 , в ході якого наніс останньому один удар дерев`яною палицею в верхню праву частину тулубу, після чого схопив за одяг ОСОБА_10 та почав відштовхувати останнього від себе до вхідних дверей дачного будинку, після чого зупинившись на бетонних сходах, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , умисно відштовхнув від себе останнього, в результаті чого ОСОБА_10 впав на правий бік та праву верхню кінцівку, отримавши тілесні ушкодження.
Згідно висновку експерта № 6-К від 21.01.2015 р. у ОСОБА_10 мали місце ушкодження у вигляді синця і садна у верхній третині правого передпліччя і правого ліктьового суглоба, забиття грудної клітини, забиття 1 пальця стопи з піднігтьовою гематомою, всередині суглобового перелому вінцевого відростка ліктьової кістки і перелому зовнішнього надвиростка плечової кістки справа з розвитком нейропатії правого ліктьового нерва.
Станом на 26.01.2015 р. у потерпілого ОСОБА_10 наявний посттравматичний остеоартроз правого ліктьового суглоба з компресією правого ліктьового нерва, стійкий корінцево-компресійний, вегеталгічний, нейротрофічний синдром, з контрактурою (обмеження рухів) правого ліктьового суглоба 2 ступеня, які є наслідком внутрішньо суглобового перелому і могли утворитися від дії тупих твердих предметів, що викликало втрату загальної працездатності у розмірі 35 %.
Таким чином, мав місце перелом який за ступенем тяжкості відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що викликали стійку втрату загальної працездатності не менш ніж на одну третину, решта ушкоджень відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
27.05.2015 р. ОСОБА_7 повідомлено про підозру за ч.1 ст.121 КК України.
Підозра ґрунтується на доказах кримінального провадження: змістом показів потерпілого ОСОБА_10 про обставини вчинення злочину ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які були очевидцями події, висновку комісійної судово-медичної експертизи № 6-К та додаткової комісійної судово-медичної експертизи № 54 про тілесні ушкодження у потерпілого та ступінь їх тяжкості, протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_10 .
Обираючи запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, суд зазначив, що застосування підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти ризикам, передбаченим с.177 КПК України, зокрема його спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідача, пояснення захисника та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про залишення оскаржуваної ухвали без зміни, дослідивши матеріали клопотання слідчого, обговоривши доводи скарги, апеляційний суд дійшов наступного.
Порядок застосування запобіжного заходу слідчим суддею передбачений ст. 194 КПК України, де зазначені підстави та обставини, які повинен враховувати слідчий суддя при вирішенні цього питання.
Слідчий суддя дійшов вірного висновку про обґрунтовану підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, який відноситься до категорії тяжких злочинів та за вчинення якого може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, навівши в ухвалі, на підставі яких фактичних даних, ця підозра ґрунтується.
З цим висновком суд апеляційної інстанції погоджується.
Разом з тим, за результатами апеляційного перегляду, суд апеляційної інстанції не вбачає відносно ОСОБА_7 жодного ризику, для запобігання якому обрано запобіжний захід.
Ні у клопотання слідчого, окрім посилання на характеристику підозрюваного, ні в судовому засіданні прокурором будь-якого підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п.2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які суд в оскаржуваній постанові визнав доведеними, надано не було.
Більш того, суд взагалі за власною ініціативою збільшив кількість цих ризиків, ніж навів слідчий у своєму клопотанні, хоча, відповідно до п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, він мав перевіряти лише наявність ризиків, вказаних слідчим (прокурором).
Що стосується викладення слідчим суддею своїх міркувань про наявність ризиків, то воно в ухвалі відсутнє.
Посилання слідчого на те, що ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, оскільки неодноразово був помічений в сумнівних компаніях, які зловживають спиртними напоями, є лише загальним висловом, не підтвердженим будь-якими конкретними фактами стосовно неправомірної поведінки підозрюваного відносно свідків, залучених до кримінального провадження.
Крім того слідчий перекрутив зміст зазначеної характеристики (а.п.27).
Апеляційний суд зважає, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується посередньо, має постійне місце проживання, є утриманцем матері-пенсионера, хоча не офіційно, але працює, отже має сталий дохід.
Відомості про те, підозрюваний ухилявся від досудового слідства, або про інші порушення ним належної процесуальної поведінки, відсутні.
Сама лише тяжкість висунутої йому підозри, за відсутності інших негативних обставин, відповідно до вимог чинного КПК України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є недостатньою підставою для обрання запобіжного заходу.
За такого висновок слідчого судді про наявність щодо підозрюваного ОСОБА_7 підстав для обрання запобіжного заходу є хибним.
Відповідно до ч.3 ст.194 КПК України, якщо прокурор доведе обставини, передбачені п.1 ч.1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри), а не доведе обставини, передбачені п.2 ч.1 цієї статті (існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу), слідчий суддя має право обв`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом.
За такого, апеляційні доводи захисника відносно відсутності ризиків з боку ОСОБА_7 є прийнятними, тому апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, оскільки має вимогу про скасування судового рішення.

Зважаючи на викладене, керуючись ст.ст.405,407,422,424,532 КПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 17 червня 2015 року про обрання у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці - скасувати.
У задоволенні клопотання слідчого СВ Миколаївського РВ УМВС України в Миколаївській області про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту строком на два м`ясці - відмовити.
На підставі ч.3 ст.194 КПК України, зобов`язати ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Головуючий

Судді: