Справа № 539/2531/15-к
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 липня 2015 року м.Лубни

Слідчий суддя Лубенського міськрайонного суду - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

скаржника ОСОБА_4 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання -,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 14.07.2015 року звернулися до Лубенського міськрайонного суду зі скаргою на рішення слідчого про відмову в задоволенні клопотання .

В скарзі повідомили, що 03.07.2015р., що вони звернулися до слідчого з клопотанням в порядку ст.220 КПК України про тимчасове вилучення доказів в порядку глави 15 КПК України.

Постановою слідчого їм було відмовлено в задоволенні клопотання через те, що клопотання було подано в період , коли досудове розслідування по справі було зупинене.

09.07.2015р. досудове розслідування по справі було відновлене і вони подали нове клопотання про вилучення бухгалтерських документів, які можуть бути підставою для виправдання дій підозрюваного.

Постановою слідчого від 11.07.2015 року в задоволенні клопотання було відмовлено, через те, що по справі проведена судово-бухгалтерськка експертиза і проведення додаткової на підставі вилучених документів необхідності не мається, а також тому, що слідство по справі завершено і звернення до слідства з таким клопотанням в цей період неможливий.

Скаржники з даною постановою не погоджуються, вважають її неправомірною., такою, що перешкоджає встановленню винності підозрюваного в період проведення слідства

Прохають:.

- визнати дії ст. слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 щодо відмови в задоволенні клопотання про проведення слідчих дій неправомірними;

- постанову ст. слідчого СВ Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області ОСОБА_6 про відмову в задоволенні клопотання про вчинення слідчих дій 11.07.2015р. по кримінальному провадженню №0000066 від 23.06.2015р. за ст. 175 ч. 1 КК України, де ОСОБА_4 проходить в якості підозрюваного скасувати, зобов"язавши слідчого виконати слідчі дії, вказані в клопотанні.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_4 вимоги скарги підтримав, на задоволенні скарги наполягає.

Прокурор Лубенської міжрайонної прокуратури в судовому засіданні в задовленні скарги прохає відмовити, вважає постанову слідчого обгрунтованою і правомірною.

Ознайомившись з поданою скаргою та доданими матеріалами, приходжу до висновку, що скарга задоволенню не підлягає..

Відповідно до ч.3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень. Однією із загальних засад кримінального провадження є законність ( ст. 9 КПК України), відповідно до якої під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування , слідчий , інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування , слідчий зобов`язані всебічно, повно та неупереджено дослідити всі обстанини кримінального провадження.

Відповідно до п.7 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих ( розшукових) дій , негласних слідчих ( розшукових) дій - особою , якій відмовлено у задоволенні клопотання , її представником, законним представником .

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 КПК України, з урахуванням положень глави 26.

Встановлено, що 09.07.2015р. підозрюваний ОСОБА_4 і захисники підозрюваного ОСОБА_5 та ОСОБА_7 звернулися до слідчого з клопотанням в порядку ст. 220 КПК України в межах кримінального провадження №0000066 від 23.06.2015р. за ст. 175 ч. 1 КК України про тимчасове вилучення доказів в порядку глави 15 КПК України.

11.07.2015 року слідчий виніс постанову про відмову в задоволенні клопотання про вчинення слідчих дій через те, що по справі проведена судово-бухгалтерськка експертиза і проведення додаткової, на підставі вилучених документів, необхідності не мається, а також тому, що слідство по справі завершено і звернення до слідства з таким клопотанням в цей період неможливий.

В клопотанні ставиться питання про проведення тимчасового вилучення документів у СКП «Сяйво».

Але відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно . можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони :

1) підшукані, виготовлені, пристосовані, чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди ;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення ;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом ;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тобто, під жодну з підстав, що описані в ч.2 ст.167 КПК України і які є вичерпні, документи СКП «Сяйво» не підпадають, що свідчить про неправильний вибір скаржниками виду заходу забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим існує такий захід забезпечення кримінального провадження як тимчасовий доступ до речей і документів, який полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку). Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді.

Відповідно до ч.1 ст.160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів.

Тому слідчий суддя вважає, що дії слідчого при винесення постанови про відмову у вчиненні слідчих дій не суперечать вимогам норм КПК України.

Беручи до уваги вищевикладене, та керуючись ст. ст. 160,167,220, 303-309, 372 КПК України, слідчий суддя,-
УХ В А Л И В:
В задоволенні скарги ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 від 14.07.2015 року на постанову слідчого про відмову в задоволенні клопотання про вчинення слідчих дій від 11.07.2015 року відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.307 КПК України (2012 року) ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження.

Слідчий суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1