справа № 642/4322/14к
провадження № 1кп/642/431/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2015 р. Ленінський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участі: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
представника потерпілої ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, вдівця, із середньою освітою, не працюючого, пенсіонера, проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
· у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 384 ч.1 КК України,
встановив:
15 червня 2011 р. ОСОБА_6 був допитаний в якості свідка зі сторони позивача у судовому засіданні по цивільній справі № 2-502/11 за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням та вселення до квартири АДРЕСА_2 . В цей же день о 14.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи у приміщенні Ленінського районного суду м. Харкова, розташованого за адресою: вул. Полтавський Шлях, 20, був попереджений про кримінальну відповідальність надав суду свої свідчення щодо перебування ОСОБА_7 у спірній квартирі.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні пред`явленого обвинувачення категорично заперечив вказуючи на те, що дійсно у 2011 р. викликався двічі до суду та був допитаний в якості свідка у цивільній справі. Крім цього, зазначив, що майже 10 років має проблеми зі слухом, зір також дуже поганий. Запитання в судовому засіданні чув дуже погано. Однак, суду надав правдиві пояснення про всі обставини які були йому відомі. Також пояснив, що був у спірній квартири останній раз коли ховали матір. Так, він бачив свого брата, а також його речі у спірній квартирі, а саме шафу, диван, трюмо. Вказані речі належали брату так як йому подарував їх дядько. Вказані речі знаходились у дальній кімнаті та ними користувалась потерпіла.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_9 пояснила, що обвинувачений є її родичем. У 2011 р. вона була відповідачем за позовом ОСОБА_7 . Так, ОСОБА_7 вказував, що він постійно проживає у квартирі АДРЕСА_2 , тоді як ніколи там не проживав. Однак, через неправдиві пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 було вселено до спірної квартири.
Допитана в судовому засіданні у якості свідка слідчий ОСОБА_10 вказала, що нею проводилось досудове розслідування по кримінальному провадженню за звинуваченням ОСОБА_6 , в результаті чого нею було встановлено, що ОСОБА_6 дав неправдиві пояснення при розгляді судом цивільної справи. Так, на досудовому слідстві обвинувачений визнав свою вину повністю, всі документи у справі підписував особисто, а також був присутнім під час прослуховування технічного запису судового засідання. Чому відсутній підпис обвинуваченого на протоколі пред`явлення прослуховування аудіозапису від 20.01.2014 р. пояснити не змогла.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснив, що ОСОБА_7 не проживав у спірній квартири, а обвинувачений дав неправдиві показання щодо проживання ОСОБА_7 . Які саме показання давав обвинувачений в суді під час розгляду цивільної справи йому не відомо.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що ОСОБА_7 у спірній квартирі проживав до 1983 р. після чого переїхав до дружини.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що під час проходження нею виробничої практики у Ленінському РВ м. Харкова була присутньою у якості понятого під час складання протоколу прослуховування аудіозапису від 20.01.2014 р. Так, із запису їй стало відомо, що допитували чоловіка в судовому засіданні з приводу квартири.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що є чоловіком потерпілої. Обвинуваченого бачив 3 рази., а ОСОБА_7 4 рази. Після того, як ОСОБА_7 вселили до спірної квартири останній залишив свої речі.
згідно протоколу пред`явлення прослуховування аудіозапису від 20.01.2014 р. вбачається, що він складався у відсутність обвинуваченого ОСОБА_6 . Крім цього, вбачається, що ОСОБА_6 вказав, що його брат ОСОБА_7 проживав у спірній квартирі до смерті матері, після чого його сестра змінила замки у квартирі і перестала його впускати. Крім цього, вказав на те, що у спірній квартирі залишились речі брата. Також із запису вбачається, що обвинувачений явно погано чує запитання, а учасники процесу підвищуючи голоси задають йому запитання.
відповідно до довідки Харківської міської поліклініки № 22 від 13.11.2014 р. виданої на запит адвоката ОСОБА_4 на ім`я обвинуваченого ОСОБА_6 , останній має хронічну двосторонню сенсоневральну туговухість, а також початкову стадію катаракти обох очей.
згідно журналу судового засідання від 15.06.2011 р. та копії присяги свідка, вбачається, що ОСОБА_6 був допитаний у якості свідка в судовому засіданні Ленінського районного суду м. Харкова під час розгляду цивільної справи № 2-502/11.
згідно протоколу роз`яснення права на захист від 22.01.2014 р. обвинувачений ОСОБА_6 надав свою відмову від захисника.
Суд прийшов до висновку, що у даній справі стороною обвинувачення не надано і не здобуто під час судового розгляду доказів, які б достовірно вказували на дачу обвинуваченим завідомо неправдивих показань та мету скоєння інкримінованого правопорушення.
Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущення. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно ч. 3 ст. 63 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
В силу вимог ч. ч. 1, 3 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється в разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; в діях обвинуваченого є склад злочину. Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення в ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У відповідності до п. 23 Пленуму ВС України «Про виконання судами України законодавства постанов Пленуму ВС України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 р. № 5, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Обвинувачення інкриміноване органом досудового слідства в обвинувальному акті дача завідомо неправдивих показань, будувалися тільки на припущеннях, доводах потерпілої, а також зізнавальних поясненнях обвинуваченого, які не підтверджені будь-якими іншими доказами.
Згідно положень ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Враховуючи викладене суд не бере до уваги показання обвинуваченого на досудовому слідстві, а також посилання свідка ОСОБА_10 про повне визнання обвинуваченим своєї вини на досудовому слідстві. Крім цього, суд прийшов до висновку про порушення права обвинуваченого на захист під час досудового слідства. Так, згідно положень ст. 52 КПК України встановлено, що обов`язкова участь захисника у справі забезпечується щодо осіб які, в наслідок психічних чи фізичних вад (німі, глухі, сліпі тощо) не здатні повною мірою реалізовувати свої права, - з моменту встановлення цих вад.
Так, під час розгляду справи в суді було встановлено наявність видимої види у обвинуваченого, а саме останній явно погано чує, у зв`язку з чим доводилось підвищувати голоси учасникам процесу, а також залучити адвоката до участі у справі. Крім цього, під час прослуховування аудіо запису (речового доказу), було також встановлено, що під час дачі показань в суді в 2011 р. в якості свідка при розгляді цивільної справи у 2011 р. ОСОБА_6 також погано чув на що звернув увагу суду.
Враховуючи вищевикладене, а також положення ст. 87 КПК України, суд вважає необхідним визнати протокол пред`явлення прослуховування аудіо запису від 20.01.2014 р. недопустимим доказом у справі, як такий, що отриманий з порушенням права особи на захист, а також складений у відсутність обвинуваченого.
Надані суду стороною обвинувачення докази: аудіозапис судового засідання не суперечить поясненням обвинуваченого в судовому засіданні. Згідно яких обвинувачений дав пояснення про ті обставини про які мав уяву. Крім того, самою потерпілою не заперечується той факт, що вона користується предметами меблів, що належать ОСОБА_7 .
Згідно пояснень свідків у справі не можливо беззаперечно встановити винуватість обвинуваченого.
Суд за наявності наданих стороною обвинувачення доказів по справі не може прийти до висновку поза будь-яких сумнівів, що ОСОБА_6 в судовому засіданні дав завідомо неправдиві показання, тому тлумачить усі сумніви на користь обвинуваченого.
ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію в м. Харкові, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, пенсіонер, перебуває на диспансерному обліку в КУОЗ "Харківська міська клінічна лікарня" із діагнозом ішемічна хвороба серця, хронічна двостороння сенсоневральна туговухість. Початкова катаракта обох очей, за місцем проживання характеризується посередньо.
Заявлений по справі цивільний позов задоволенню не підлягає у зв`язку з виправданням ОСОБА_6 .
Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -
ухвалив:
ОСОБА_15 визнати невинуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України, та виправдати по суду за недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 384 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Головуючий: