В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.05.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в колегіальному складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі - ОСОБА_4 ,

з участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, кримінальне провадження відносно обвинуваченого:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Фатеж, Курської області, Російської Федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, раніше судимого: 10.10.2008 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 1 ст. 186, ч.3 ст.185 КК України засуджено до трьох років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на один рік; 24.11.2008 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч. 3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України засуджено до чотирьох років позбавлення волі; 17.07.2009 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України засуджено до чотирьох позбавлення волі, на підставі ст. 70 ч.4 КК України, остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк чотири роки і шість місяців; 27.08.2013 року Перечинським районним судом Закарпатської області за ч.3 ст. 185 КК України засуджено до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на два роки,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
31 серпня 2013 року, приблизно о 21 год. 00 хв., ОСОБА_8 знаходячись в орендованому ним приміщенні квартири, за адресою АДРЕСА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, повторно, з метою заволодінням чужим майном, таємно викрав телевізор сірого кольору, марки «Clatronik», моделі CTV 650 VT (E), вартість якого згідно висновку експерта №23/474 від 22.10.2013 року становить 171,00 грн., тюнер марки «Trimax», моделі TR-2012HD+, вартість якого згідно висновку експерта №23/474 від 22.10.2013 року становить 477,00 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 648 грн.

Крім цього, 12 жовтня 2013 року, приблизно о 06 год. 00 хв., ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, скоїв відкрите викрадення чужого майна, без застосування насильства, переліз через паркан та проник через незачинене вікно у будинок АДРЕСА_3 , та проти волі потерпілої ОСОБА_10 заволодів грошовими коштами в сумі 61 грн., які знаходилися на тумбочці та золотий ланцюжок з золотим хрестиком, зірвавши його з шиї останньої, після чого зник з місця вчинення злочину, чим спричинив потерпілій матеріальних збитків на загальну суму 1634,00 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України винним себе визнав повністю та підтвердив факт скоєння крадіжок майна потерпілого ОСОБА_9 за вищевикладених обставин.
Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_8 в своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позицій, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст. 349 КПК України, з урахуванням їх думки, прийшов до висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого та вивченням дані у справі, які характеризують обвинуваченого.
Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_8 по епізоду таємного викрадення майна, вчинена повторно, правильно кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно і його вина у скоєнні зазначеного злочину є доведеною.
З приводу обвинувачення пред`явленого за ст. 187 ч.3 КК України, ОСОБА_8 винним себе не визнав, не погоджуючись з кваліфікацією злочину за ч. 3 ст.187 КК України як розбій, просив перекваліфікувати його дії як грабіж за ст.186 КК України та пояснив суду, що знав онука потерпілої ОСОБА_11 , який проживав разом з потерпілою ОСОБА_10 в будинку АДРЕСА_3 . Знаючи де знаходяться грошові кошти потерпілої, вирішив їх викрасти. 12.10.2013 року біля 06 год. 00 хв., взявши з собою ліхтар, направився до будинку потерпілої, переліз через паркан та через незачинене вікно, проник в середину. Коли зайшов до кімнати, увімкнувши світло, побачив потерпілу, яка лежала в постелі. Остання почала кликати на допомогу чоловіка. Почувши стук дверей та чоловічий голос, який кликав на допомогу, він зірвав з шиї потерпілої золотий ланцюжок з золотим хрестиком та грошові кошти в сумі 61 грн., які знаходилися на тумбочці біля постелі. Після чого, зник з місця подія.
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що 12.10.2013 року біля 05 год. 40 хв., за місцем свого проживання в її кімнату проник ОСОБА_8 , який почав вимагати грошові кошти та золоті вироби та побачивши в нього предмет, схожий на пістолет. В подальшому почала кликати на допомогу чоловіка та заявила обвинуваченому, що можеш мене вбивати мені все рівно. Після чого, ОСОБА_8 з її шиї зірвав золотий ланцюжок з золотим хрестиком та викрав грошові кошти в сумі 61 грн., які знаходилися на тумбочці, останній вибіг з будинку.
Потерпіла в судовому засіданні не наполягала, що предмет в руках ОСОБА_8 був зброєю або предмет схожий на пістолет.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що 12.10.2013 року, біля 05 год. 40 хв., він прокинувся, вийшов до туалету та випустити собаку в двір. Коли виходив з туалету почув чоловічий голос та голос своєї дружини, яка говорила на підвищеному тоні, що можеш мене вбивати мені все рівно, в цей момент він перелякався, вибіг на вулицю та почав кликати на допомогу. Коли він приїхав разом з працівниками ДСО, то побачив свою жінку в дворі, підійшовши до неї вона йому сказала, що викликала працівників міліції на те що, в них будинку заходив молодий чоловік, схожий на ОСОБА_8 , який зірвав з її шиї золотий ланцюжок з золотим хрестиком.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що йому відомо не було те, що ОСОБА_8 скоїв злочин.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що 12.10.2013 року приблизно о 11 год., на АЗС заїхав автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_8 та зайшов в приміщення АЗС. Через деякий час ОСОБА_14 підійшов до стола, де сиділи ОСОБА_15 та ОСОБА_8 , розпиваючи алкогольні напої та побачив на столі предмет, схожий на пістолет. Який саме він не знає та кому належить йому не відомо.
В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснив, що 12.10.2013 року приблизно о 11 год., на АЗС заїхав автомобіль, з якого вийшов ОСОБА_8 . В подальшому останній зайшов в приміщення АЗС, де вони разом сіли за стіл, розпиваючи алкогольні напої. В ході розмови, ОСОБА_8 поставив на стіл предмет, схожий на пістолет. Пізніше, ОСОБА_8 сів в автомобіль та поїхав в невідомому йому напрямку.
Оцінюючи надані докази, суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 із ч.3 ст.187 на ч.3 ст.186 КК України, оскільки не вбачається, що він застосовував до потерпілої насильство, небезпечне для її життя та здоров`я чи погрози такого насильства, що є визначальним при відмежуванні розбою від грабежу.
Відсутність такого насильства чи погроз підтвердила в своїх показаннях суду сама потерпіла ОСОБА_10 , яка також зазначила, що під час викрадення, обвинувачений ніякою зброєю їй не погрожував.
За встановлених обставин має місце закінчений склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.186 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_8 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), без застосування насильства, з проникненням у житло.
Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненим обвинуваченим кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії тяжких, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.
До обставин, які пом`якшують покарання, суд відносить щире каяття у вчиненому кримінальних правопорушень, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування шкоди та за місцем проживання характеризується позитивно.
До обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.
При обранні міри покарання суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного, особу обвинуваченого, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується позитивно, відшкодування шкоди.
Суд, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе лише в умовах ізоляції від суспільства і йому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 186 України у виді позбавлення волі.
Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», коли особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вироку виконується самостійно.
Як вбачається з вироку Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.08.2013 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст. 185 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до вищезазначеного кожен вирок слід виконувати самостійно.
Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлено.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 955,30 грн. за проведені по справі експертизи.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ч.9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370,373,374 КПК України, суд, -
З А С У Д И В:
ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч.2, 186 ч.3 КК України та призначити йому покарання:
за ст. 185 ч.2 КК України у вигляді 3 (три) роки позбавлення волі;
за ст. 186 ч.3 КК України у вигляді 5 (п`ять) років позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_8 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Вирок Перечинського районного суду Закарпатської області від 27.08.2013 року, яким ОСОБА_8 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 4років позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.
До вступу вироку в законну силу запобіжний захід щодо ОСОБА_8 залишити тримання під вартою.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з часу його фактичного затримання, тобто з 17 жовтня 2013 року.
Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави 955,30 грн. за проведені по справі експертизи.

Речові докази: кросівки, які знаходиться на зберіганні в камері речових доказів Ужгородського РВ УМВС України в Закарпатській області знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Головуюча: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2
ОСОБА_3