У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Верховий Суд України на спільному засіданні

Судової палати у кримінальних
справах і Військової судової колегії

під головуванням голови Судової
палати у кримінальних справах Верховного Суду України

Короткевича М.Є.

за участю заступника Генерального
прокурора України

Кудрявцева
В.В.

розглянув
у м. Києві 3 жовтня 2008 року клопотання засудженого ОСОБА_1, внесене на
розгляд за поданням п'яти суддів Верховного Суду України, про перегляд у
порядку виключного провадження кримінальної справи щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Вироком Володимир - Волинського
міського суду Волинської області від 3 вересня 2003 року засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, судимого вироком Нововолинського
міського суду Волинської області від 17 вересня 1999 року за ч.2 ст.140, ч.1
ст.145 КК України на два роки позбавлення волі,

за ч.3 ст.185 КК України на три роки
позбавлення волі, ч.3 ст.289 КК України на десять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України ОСОБА_1 остаточно призначено одинадцять років
позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
неодноразово судимого, останній раз вироком Червоноградського міського суду
Львівської області від 18 серпня 1999 року за ч.2 ст.140, ч.1 ст.145, ч.1
ст.215 КК України на три роки шість місяців позбавлення волі,

за ч.3 ст.185 КК України на чотири роки
позбавлення волі, ч.3 ст.289 КК України на десять років позбавлення волі з
конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого.

Відповідно до ст.70 КК України ОСОБА_2
остаточно призначено дванадцять років позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах апеляційного
суду Волинської області від 5 грудня 2003 року вирок залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України від 23 вересня 2004 року
відмовлено у задоволенні касаційної скарги ОСОБА_2

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винуватими в
тому, що вони за попередньою змовою з особою, справа щодо якої виділена в
окреме провадження, у нічний час з 26 по 28 жовтня 2002 року на території
гаражного масиву по АДРЕСА_1 проникли в гараж ОСОБА_3, де незаконно
заволоділи автомобілем “Фольксваген - ЛТ
28”, державний номер НОМЕР_1, вартістю 25 000 грн., що у більш як 250 разів
перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а також викрали майно
потерпілого на загальну суму 913 грн.

Вони ж
у ніч на 27 жовтня 2002 року на території гаражного масиву у с. Жовтневе
у м. Нововолинську Волинської області проникли у гараж ОСОБА_4, звідки повторно
таємно викрали майно останнього на загальну суму 344 грн.

Їх також засуджено за те, що вони в ніч
на 6 грудня 2002 року у м. Нововолинську Волинської області проникли в гараж
ОСОБА_5, де повторно незаконно заволоділи автомобілем “Фольксваген-Пассат”,
державний номер НОМЕР_2, вартістю 29 000 грн., що у більш як 250 разів
перевищує неоподатковуваний мінімумів доходів громадян, а також викрали майно
потерпілої на загальну суму 786 грн.

За змістом клопотання засуджений ОСОБА_1 просить
перекваліфікувати його дії з ч.3 на ч.2 ст.289 КК України та
пом'якшити покарання з огляду на те, що викрадені ним
та ОСОБА_2 автомобілі будь - яких пошкоджень в результаті їх незаконного
заволодіння не зазнали й повернуті потерпілим.

У поданні п'яти суддів Судової палати у
кримінальних справах Верховного Суду України клопотання засудженого підтримано,
запропоновано відповідно до ст.5 КК України судові рішення щодо ОСОБА_1 та в
порядку ст.395 КПК України щодо ОСОБА_2 у частині їх засудження за ч.3 ст.289
КК України змінити, їх дії перекваліфікувати на ч.2 ст.289 КК України в
редакції Закону України від 22 вересня 2005 року та призначити засудженим
покарання у максимальних межах санкції цієї статті, а також за сукупністю
злочинів на підставі ст.70 КК України.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України Кузьменко О.Т., думку
заступника Генерального прокурора України Кудрявцева В.В., який вважав
необхідним задовольнити клопотання засудженого ОСОБА_1, перевіривши матеріали
справи, судді Судової палати у кримінальних справах і Військової судової
колегії вважають, що клопотання підлягає задоволенню.

Твердження засудженого про необхідність
перекваліфікації його дій з ч.2 на ч.3 ст.289 КК України ґрунтуються на вимогах
закону.

Як убачається з вироку, дії ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.3 ст.289 КК України в редакції Закону України від 5
квітня 2001 року, що діяла на час вчинення злочину та розгляду кримінальної
справи у суді першої інстанції, за ознаками заволодіння транспортними засобами,
вартість яких у 250 разів перевищує
неоподатковуваний мінімум доходів громадян, вчинене повторно, за попередньою
змовою групою осіб, з проникненням у приміщення.

Разом із тим, Закон України від 22 вересня 2005 року “Про внесення
змін до ст.289 КК України”, що набув чинності 13 жовтня 2005 року, пом'якшив кримінальну
відповідальність осіб, які незаконно заволоділи транспортним засобом.

Зокрема, серед
інших ознак кримінальна відповідальність за ч.3 ст. 289 КК України настає у разі
незаконного заволодіння транспортним засобом, що завдало великої матеріальної шкоди.

За п.3 примітки до ст.289 КК України матеріальна
шкода визнається великою у разі заподіяння реальних збитків на суму понад 250 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

Аналогічна редакція частини цієї статті
діє і за Законом України від 15 квітня 2008 року.

Як убачається
з матеріалів справи, автомобілі “Фольксваген -
ЛТ 28” та “Фольксваген-Пассат”, якими незаконно заволоділи ОСОБА_1 й ОСОБА_2,
повернуті потерпілим, про що свідчать їх розписки (а.с. 92, 208). За даними
протоколів огляду вказаних транспортних засобів пошкоджень внаслідок
незаконного заволодіння вони не зазнали, їх технічний стан не погіршився (а.с.
206,337).

Враховуючи відсутність реальних збитків
від незаконного заволодіння автомобілями, а також положення ст.5 КК України про
те, що закон про кримінальну відповідальність,
який скасовує злочинність діяння або пом'якшує кримінальну відповідальність, має
зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до
набрання таким законом чинності, в тому числі на осіб, які відбувають покарання,
дії ОСОБА_1 та в порядку ст.395 КК України щодо ОСОБА_2 підлягають перекваліфікації на ч.2 ст.289 КК України в редакції
Закону України від 15 квітня 2008 року зі зниженням призначеного їм покарання, відповідно
до ч.3 ст.74 КК України, до максимальної межі покарання, встановленої санкцією цього
закону.

Окрім того,
оскільки, відповідно до ч.2 ст.289 КК України
в редакції Закону України від 5 квітня 2001 року, якою передбачені інші, крім вартості
транспортного засобу інкриміновані засудженим кваліфікуючі ознаки цього складу злочину,
додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовувалось, це покарання, згідно
з вимогами ст.5 КК України, не може бути призначено засудженим при кваліфікації
їх дій за ч.2 ст.289 КК України в редакції Закону України від 15 квітня 2008 року.

Виходячи з наведеного та керуючись
ст.ст.4004, 40010 КПК України, Верховний Суд України

у х в а л и в :

клопотання засудженого ОСОБА_1 про
перегляд судових рішень у порядку
виключного провадження, внесене на розгляд за поданням п'яти суддів Верховного Суду
України, задовольнити.

Вирок Володимир - Волинського міського
суду Волинської області від 3 вересня 2003 року, ухвалу апеляційного суду Волинської області від 5 грудня 2003
року та ухвалу Верховного Суду України
від 23 вересня 2004 року щодо ОСОБА_1 та згідно зі ст.395 КПК України щодо
ОСОБА_2 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 із ч.3 ст.289 КК України в редакції Закону України від 5 квітня 2001
року на ч.2 ст.289 КК України в редакції Закону України від 15 квітня 2008 року
та знизити відповідно до цього Закону кожному міру покарання до восьми років
позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст.70 КК України вважати
засудженими за сукупністю злочинів, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК
України, ОСОБА_1 на дев'ять років позбавлення волі без конфіскації майна,
ОСОБА_2 на десять років позбавлення волі без конфіскації майна.

Головуючий: М.Є. Короткевич

Суддя - доповідач: О.Т.
Кузьменко