Справа
№ 11 - 212/08
Головуючий по І інстанції Каліновська В.С.
ч.3 ст. 186 КК України Доповідач Пазюк О.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Луцьк 13
травня 2008 року

колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду
Волинської області в складі:

головуючого-судді: Пазюка
О.С.

суддів: Польового
М.І., Силки Г.І.

з участю прокурора: Смолюка
Б.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну
справу за апеляцією засудженого ОСОБА_1. на вирок Луцького міськрайонного суду
від 20 лютого 2008 року, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець смт.
Цумань Ківерцівського району Волинської області, громадянин України, з
середньою спеціальною освітою, непрацюючий, неодружений, без постійного місця
проживання, судимий:

- вироком Ковельського народного суду від 06 травня 1996 року за ч. 3 ст. 142 КК України (в редакції 1960
року) на 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Постановою Волинського
обласного суду від 04.06.1996 року вирок змінено, дії перекваліфіковано з ч. 3
ст. 142 КК України на ч. 1 ст. 101, ч. 1
ст. 141 КК України (в редакції 1960 року) і призначено покарання у виді 8
(восьми) років позбавлення волі. Постановою Маневицького районного суду від
27.06.2001 року звільнений умовно-достроково на 2 роки 7 місяців 24 дні;

- вироком Луцького районного суду від 03 липня 2002 року за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки позбавлення
волі;

- вироком Ківерцівського районного суду від 23 серпня 2002 року за ч. 3 ст.
185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі. Постановою Хмельницького міського суду від 03 жовтня 2005
року звільнений умовно-достроково на 2 роки;

- вироком Калушського міського суду Івано-Франківської області за ч. 2 ст.
185 КК України із застосуванням ст. 71 КК України на 1 рік 6 місяців
позбавлення волі. Постановою Сарненського районного суду Рівненської області
від 04 квітня 2007 року звільнений умовно-достроково на 2 місяці 5 днів.

- засуджений за ч. 3 ст. 186 КК
України на 5 (п'ять) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому постановлено рахувати з 20 лютого 2008
року, зарахувавши період його утримання під вартою з 03 листопада 2007 року по
20 листопада 2008 року.

Запобіжний захід ОСОБА_1. до вступу вироку в законну силу залишено
попередній - утримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_1. в користь держави судові витрати в сумі 1 189 (одну
тисячу сто вісімдесят дев'ять) грн. 27 коп.

Вироком вирішено долю речових доказів.

Розглянувши справу в апеляційному порядку колегія суддів,
-

ВСТАНОВИЛА:

Згідно вироку суду ОСОБА_1. засуджений за те, що 03 листопада 2007 року, о
10 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проник через незамкнені
вхідні двері в квартиру АДРЕСА_1 в
м. Луцьку, звідки відкрито викрав чоловічу куртку, вартістю 183 грн.
належну ОСОБА_2; сумочку належну ОСОБА_3, вартістю 50 грн., в якій знаходилися
косметичні вироби на загальну суму 443 грн.; барсетку, вартістю 60 грн.,
належну ОСОБА_4. При виході із квартири був виявлений її власницею ОСОБА_5. На
її зауваження не реагував, а забравши викрадені речі втік з місця події.

В поданій апеляції засуджений просить переглянути його справу та врахувавши
всі пом'якшуючі його покарання обставини - щире каяття, позитивну характеристику,
важкий стан здоров'я, наявність на у триманні троє неповнолітніх дітей,
призначити більш м'яке покарання. При цьому посилається на неповноту та
однобічність досудового слідства, стверджує, що умислу відкритого заволодіння
майном не мав, у житло потерпілої не проникав, а умисел на викрадення майна
виник, коли він вже перебував у квартирі. Зазначає, що в показаннях свідків є
істотні протиріччя, а висновки суду не відповідають фактичним обставинам
справи. Також стверджує, що під час досудового і судового слідства було
порушене його право на захист.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та доводи апеляції,
засудженого, який апеляцію підтримав, міркування прокурора про залишення вироку
суду без змін, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали справи,
колегія суддів доходить висновку, що апеляція до задоволення не підлягає.

Висновок суду про вчинення ОСОБА_1. злочину при обставинах, викладених у
вироку підтверджується сукупністю зібраних у справі, правильно оцінених та
обґрунтовано покладених судом в основу вироку доказів.

Зокрема, винність засудженого у вчиненні грабежу підтверджується частково
визнавальними показаннями самого засудженого, в яких він визнає, що 03
листопада 2007 року проник до квартири АДРЕСА_2 м. Луцька з метою попросити напитися
води та викрав звідти майно, а саме: жіночу сумочку, барсетку, чоловічу куртку.

Показаннями свідка ОСОБА_6, яка підтвердила, що 03 листопада 2007 року на
деякий час залишила незачиненою свою квартиру, а коли повернулася то виявила в
ній незнайомого чоловіка, який викрав майно і, зрозумівши, що його викрили,
намагався з ним втекти.

Згідно показань свідка ОСОБА_7, останній 03 листопада 2007 року намагався
затримати незнайомого йому чоловіка, який вибіг з під'їзду будинку, де проживає
його теща, при цьому тримаючи щось під курткою.

Підстав не вірити показанням вказаних свідків у суду не було, оскільки вони
під час досудового і судового слідства не змінювалися,
є послідовними, детальними, співпадають і об'єктивно підтверджуються
матеріалами справи.

Той факт, що саме ОСОБА_1. вчинив грабіж у квартирі потерпілої,
підтверджується і протоколами пред'явлення особи для впізнання від 03.10.2007
року та 03.11.2007 року, згідно яких свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 впізнали
засудженого, як особу, яка пограбувала квартиру та намагалася втекти з місця
події.

Вина засудженого у вчиненні інкримінованого йому злочині доводиться також
показаннями потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які підтвердили, що належне їм
майно, яке вони залишили у квартирі знайомої за адресою м. Луцьк, АДРЕСА_1,
було викрадене невідомою особою, про що вони заявили до міліції.

Про вчинення викрадення чужого майна ОСОБА_1. свідчить і протокол вилучення
в останнього чоловічої куртки, яку, згідно його пояснень, зафіксованих у
протоколі, він викрав з квартири АДРЕСА_1 в м. Луцьку.

Дані докази спростовують твердження засудженого про те, що грабежу він не
вчиняв.

Згідно кримінального закону, якщо викрадення розпочалося таємно, але в
процесі вчинення злочину винного викривають і він, усвідомлюючи та ігноруючи
таке викриття намагається втекти з викраденим, має місце грабіж - відкрите
викрадення чужого майна в присутності власника чи інших осіб.

Суд правильно не взяв до уваги показання підсудного про те, що він не
вчиняв грабежу, оскільки вони є непослідовними, неодноразово змінювалися під
час судового засідання, суперечать іншим доказам і об'єктивно спростовуються
матеріалами кримінальної справи.

Враховуючи сукупність встановлених у справі обставин і зібраних доказів,
посилання засудженого на однобічність і неповноту судового слідства не
відповідає фактичному перебігу події та встановленим обставинам у справі в
цілому. Висновок суду про його винуватість грунтується на повно з'ясованих і
досліджених в ході судового розгляду доказах

Не заслуговують на увагу і твердження апелянта про те, що під час
провадження дізнання та судового слідства було порушено його право на захист.

Як вбачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_1. було ознайомлено,
як під час досудового слідства, так і під час судового засідання, з його правом
мати захисника, про що свідчать протоколи ознайомлення його як підозрюваного та
обвинуваченого з правом на захист (а.с. 29). З даних протоколів та постанов про
прийняття відмови від захисника, вбачається, що засуджений відмовлявся від
допомоги захисника, оскільки свої права та інтереси бажав захищати сам.

З протоколу судового засідання видно, що підсудному також було роз'яснено
його право мати захисника, однак він від нього відмовився.

Судом дана належна оцінка всім доказам по справі, зазначено, які з них суд
вважає достовірними і кладе в основу вироку, а які відхиляє і по яких причинах.

Кваліфікація дій засудженого за ч. 3 ст. 186 КК України є правильною.

При призначені ОСОБА_1. покарання судом першої інстанції враховано тяжкість
вчиненого ним злочину, дані про його особу, задовільну характеристику, стан
його здоров'я та обтяжуючі покарання обставини - вчинення злочину у стані
алкогольного сп'яніння, те, що він раніше неодноразово притягувався до
кримінальної відповідальності, в тому числі за корисливі злочини.

Посилання засудженого про перебування у нього на утримані троє
неповнолітніх дітей не беруться до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутні
будь-які докази на ствердження цього факту.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши всі обставини
справи в їх сукупності, прийшов до правильного висновку про можливість
виправлення та перевиховання засудженого виключно в умовах ізоляції від
суспільства.

Призначене засудженому покарання за конкретний злочин відповідає вимогам
діючого законодавства.

Підстав для зміни вироку суду по обставинах, викладених в апеляції, колегія
суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України колегія суддів судової палати в
кримінальних справах, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 лютого 2008
року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, а апеляцію засудженого - без задоволення.

Головуючий /підпис/ Пазюк О.С.

Судді
/підписи/ Польовий М.І., Силка Г.І.

Згідно
оригіналу

Суддя
апеляційного суду

Волинської області Пазюк
О.С.