АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/774/1255/15 Справа № 202/156/14-к Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого,судді: ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

представника потерпілого ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2015р., у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за № 0003588.

Даною ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України, повернуто прокурору для його належного складання згідно вимог чинного кримінального законодавства, а також, задоволено клопотання прокурора, та запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено 23 липня 2015р.

Згідно з ухвалою суду в провадження Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КК України.

Суд, під час підготовчого судового засідання, приймаючи рішення про необхідність повернення обвинувального акту прокурору у своїй ухвалі зазначив про те, що вказаний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки, стаття 122 ч. 1 КК України передбачає відповідальність за умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину. Таким чином, тілесне ушкодження кваліфікується як середньої тяжкості у разі, якщо воно спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

Однак, в обвинувальному акті надана правова кваліфікація дій обвинуваченого з обома ознаками (наслідками) одночасно (тривалий розлад здоров`я або стійка втрата працездатності), що суперечить обставинам скоєння злочину, описаним в обвинувальному акті та нормам КК України, оскільки є неконкретним, тобто, відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист від пред`явленого обвинувачення, що істотно порушує право особи на захист, передбачене ст. 20 КПК України.

Крім того обвинувальний акт не містить даних про конкретне місце складання обвинувального акту, а лише зазначено місто Дніпропетровськ.

Продовжуючи дію запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 на 60 днів, суд зазначив, що відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, можуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч. 5 ст. 194 КПК України. З урахуванням тяжкості покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_7 залишається достатньо підстав вважати, що останній у разі зміни йому запобіжного заходу, може переховуватися від суду, впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інші злочини, або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На дану ухвалу суду адвокатом ОСОБА_8 було подано апеляційну скаргу в якій він, посилаючись на незаконність, невмотивованість ухвали суду, необґрунтованість висновків суду, просить скасувати ухвалу суду в частині продовження терміну тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою до 23 липня 2015р., постановити нову ухвалу, відмовивши у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, який може забезпечити його належну процесуальну поведінку і не пов`язаний із позбавленням волі, у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю та покладенням на нього обов`язків відповідно до вимоги ст. 194 КПК України, оскільки прокурор у своїй усній промові жодним чином не обґрунтував своє клопотання, не зазначивши підстави для продовження саме цього заходу, а саме - не послався на наявність певних ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України та не навів жодного з них. Крім того, заявивши про пряму зацікавленість у доведенні безпідставності висунутого йому обвинувачення, що побудовано на обмові з боку потерпілих, - ОСОБА_7 наполягав на тому, що у нього відсутні наміри переховуватись від суду і що він з розумінням сприйме обмеження своїх прав у разі обрання домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_10 у кримінальному провадженні пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу останнього, пояснення представника потерпілого про залишення ухвали суду без змін, провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що зазначена скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, згідно вимог ст. 291 КПК України, обвинувальний акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором.

Ця ж норма закону передбачає, що обвинувальний акт, поряд з іншими відомостями, повинен містити викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Як вбачається з обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КК України, вказаний процесуальний документ, як обґрунтовано зазначено в ухвалі суду, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону. Підстави для повернення обвинувального акту захисником не оскаржуються.

Однак доводи апеляційної скарги захисника щодо незаконності рішення суду про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23 липня 2015 року слід визнати обгрунтованими.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Так згідно з пунктом 3 статті 5 Конвеції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою. (Рішення Яблонський проти Польші)

В силу ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст.177 цього Кодексу.

Суд першої інстанції погодився з клопотанням прокурора про продовження терміну тримання під вартою, який спливає 23 липня2015 року.

Клопотання прокурора, подане до суду апеляційної інстанції обґрунтоване наявністю ризиків переховування від органів досудового розслідування та суду, перешкоджання встановленню істини по кримінальному провадженню, можливістю вчиняти інші кримінальні правопорушення та наявністю даних про те, що ОСОБА_11 раніше уже ухилявся від суду.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_12 та клопотання прокурора про продовження терміну перебування під вартою, колегія судів встановила, що зазначені у клопотанні прокурора ризики судом були враховані при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Інші ризики, передбачені ст.177 КПК України прокурором не зазначені.

У клопотанні про продовження строків прокурор не обґрунтував, які саме дані свідчать про те, що ОСОБА_11 , який має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, проживає з матір`ю, раніше не судимий, може ухилитись від органів досудового розслідування та суду і продовжити займатись злочинною діяльністю.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що особи, на які посилається прокурор у поданні, були допитані під час судового розгляду, тому ОСОБА_11 не може вплинути на потерпілих і свідків чи перешкодити іншим чином встановленню істини по кримінальному провадженню.

Не підтверджені матеріалами кримінального провадження і доводи клопотання прокурора про те, що ОСОБА_11 раніше ухилявся від суду, що стало підставою для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене судова колегія вважає за необхідне застосувати щодо ОСОБА_11 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю в певний час доби з покладенням на ОСОБА_11 обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, який буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407, 418 і 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2015р про повернення прокурору обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 122 КК України в частині продовження запобіжного заходу до 23 липня 2015 року скасувати.

Застосувати щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням засобів електронного контролю, що полягає в забороні залишати житло цілодобово за адресою місця проживання: АДРЕСА_1 . строком до 23 вересня 2015 року.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на вказаний строк такі обов`язки:

1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

2) повідомляти слідчого, прокурора і суд про зміну свого місця проживання.

3) утримуватись від спілкування з іншими учасникам кримінального провадження, потерпілим, свідками.

Негайно звільнити з-під варти обвинуваченого ОСОБА_7 .

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченого ОСОБА_7 передати для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого.

Клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: