Справа №345/3940/14-к
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.09.2014 року м. Калуш
Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та збуті наркотичного засобу, обіг якого заборонено, вчиненого повторно. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Підозра ОСОБА_5 у вчиненні злочинів повністю обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами: показами свідка ОСОБА_7 , відомостями, які містяться в протоколі обшуку та у висновках судово-хімічних експертиз.
13.08.2014 р. о 15 годині 50 хвилин, на підставі ухвали слідчого судді Калуського міськрайонного суду, працівниками міліції було проведено обшук в квартирі АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_5 .
В ході проведення обшуку виявлено та вилучено 51 таблетку із надписом «Subutex». Відповідно до висновку експерта № 09/12-1036 від 18.08.2014, у вилучених таблетках білого кольору міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежений бупренорфін, кількість якого становить 0,408 грама.
В судовому засіданні слідча клопотання підтримала та просить суд його задоволити. Наголосила, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Дана підозра доводиться висновком експерта, показами свідка ОСОБА_7 , результатами обшуку в квартирі ОСОБА_5 , що зафіксовані у протоколі обшуку.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили відмовити у задоволенні клопотання, мотивуючи це тим, що кошти, на які просить накласти арешт слідча, належать на праві власності цивільній дружині підозрюваного ОСОБА_8 .
Дослідивши клопотання і додані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, допитавши свідка, вважаю за необхідне вказати наступне.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України. Санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.
Слідчий довів, що існує достатньо доказів, які вказують на вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Зокрема, це вбачається з показів свідка ОСОБА_7 , протоколу обшуку від 13.08.2014 р., висновку експерта № 09/12-1036 від 18.08.2014 р.
Відповідно до змісту ст. 236 КПК України, вилучені під час обшуку речі та документи, які не входять до переліку щодо якого надано дозвіл на відшукання в ухвалі про проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.
Згідно матеріалів кримінального провадження, грошові кошти, які було вилучено під час обшуку є тимчасово вилученим майном, оскільки в ухвалі про обшук не містилося прямої вказівки на їх відшукання.
Процедура вирішення питання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно визначена ст. 171 КПК України, відповідно до якої клопотання слідчого про накладення арешту підлягає внесенню до суду не пізніше наступного робочого дня після вилучення, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Таким чином, відповідно до ст. 171 КПК України, слідчий повинен був звернутися до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вказані грошові кошти не пізніше наступного дня після їх вилучення, а саме: 14 серпня 2014 року. Разом з тим, слідчий не дотримався вимог закону, а звернувся з клопотанням лише 25 вересня 2014 року, тобто з пропуском строку, який згідно закону є присічним та відновленню не підлягає.
Окрім того, згідно ч. 3 ст. 170 КПК України іншою правовою підставою накладення арешту на майно, яке перебуває у власності підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб може бути забезпечення можливої конфіскації майна.
На противагу припущенням слідчого про належність коштів саме підозрюваному, допитана в судовому засіданні як свідок ОСОБА_8 , яка проживає з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, пояснила, що кошти, які були вилучені слідчим під час обшуку житла ОСОБА_5 13.08.2014 р., це її особисті кошти. Ці кошти були вилучені з її особистої сумочки, оскільки, вона була присутня під час проведення обшуку. Частина коштів в сумі близько 5000 грн. це соціальні допомога на трьох дітей і ці кошти вона зняла в банкоматі. Решту коштів їй дала її мама для купівлі дитячих речей. Припускає, що незначну частину коштів в сумі до 50 грн. їй міг дати ОСОБА_5 .
Наявність серед вилучених із сумочки ОСОБА_8 коштів міченої купюри, за яку проводилась оперативна закупка в іншої особи в межах іншого кримінального провадження, не підтверджує права власності ОСОБА_5 на тимчасово вилучені кошти.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167-173, 236, 309, 395 КПК України, -
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Івано-Франківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення. Порядок оскарження ухвали визначено ст.ст. 392, 395 КПК України.

Слідчий суддя: