Справа № 453/816/13-к
Провадження № 1-кп/456/133/2013
ВИРОК

іменем України

"13" грудня 2013 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бучківської В. Л.

при секретарі Волос О.М.

з участю прокурорів Дяківа Б.З., Томашевського А.Г.

захисника ОСОБА_1

потерпілої ОСОБА_2

представника потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Стрий кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця с. Славське Сколівського району Львівської

області, громадянина України, українця, з середньою

спеціальною освітою, не одруженого, не працює,

зареєстр.: АДРЕСА_1,

прож.: АДРЕСА_2,

раніше не судимого,

за ч.2 ст.121 КК України,

в с т а н о в и в :

04 березня 2013 року близько 01.15 год., ОСОБА_4, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на площадці перед готельно-розважальним комплексом «Карпати», що розташований за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Славське, вул. Шевченка,2, під час суперечки, що виникла на грунті раптово виниклих неприязних стосунків з ОСОБА_5, який спровокував конфлікт, проявив злочинну недбалість та вчинив вбивство через необережність, а саме: не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачати, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5, внаслідок якого останній, не втримавши рівноваги на ногах, упав на бетонне покриття площадки, при цьому вдарившись головою об тверде бетонне покриття та внаслідок падіння отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №20/13 від ІНФОРМАЦІЯ_2. закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням лівої скроневої частки та базально-стовбурового відділу, травматичного субарахноїдального крововиливу, гострої субдуральної гематоми зліва, яка ускладнилась гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами лівої півкулі мозку, набряком-набуханням головного мозку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, і внаслідок отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_2. потерпілий помер, тобто вчинив вбивство потерпілого з необережності.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні злочину з необережності визнав повністю, стверджує, що умислу заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження у нього не було, він намагався його заспокоїти, оскільки потерпілий сам провокував сварку, виражаючись до нього нецензурною лайкою. Так, обвинувачений пояснив, що проживає в АДРЕСА_3 разом із співмешканкою ОСОБА_6 03.03.2013 року приблизно о 23.30-00.00 годин він пішов на дискотеку у кафе-готельного комплексу «Карпати», що в смт. Славське Сколівського району, де тривалий час відпочивав. Приблизно о 02.00 годин ночі він вийшов на вулицю і побачив, що біля входу в кафе «Карпати» стоять хлопці та розмовляють між собою на підвищених тонах, однак бійки ніякої не було і він зробив їм зауваження. Один з хлопців, як йому потім стало відомо - це був потерпілий ОСОБА_5 підійшов до нього і хотів його ударити, він його відштовхнув і в цей момент побачив знайомого ОСОБА_7, з яким відійшов в сторону, щоб порозмовляти. Коли вони закінчили розмову і йшли з ОСОБА_7 всередину бару, в цей час на бетонній площадці, як тепер йому відомо ОСОБА_5 підійшов до нього, висловився в його сторону нецензурними словами, вхопив його правою рукою за ліву руку і він нічого не з'ясовуючи наніс йому удар напівзжатим кулаком правої руки в область обличчя, на скільки пригадує з правої сторони в область щелепи. Від даного удару ОСОБА_5 підскользнувся, і впав на бетонні плити обличчям до верху та втратив свідомість, більше ударів він йому не наносив та пішов далі в бар «Карпати», а ОСОБА_5 почали піднімати його знайомі товариші, жителі с. Тухля. Він по дорозі сказав ОСОБА_8 ОСОБА_8, щоб той викликав карету швидкої медичної допомоги. Йому ніхто не наносив ніяких ударів, він особисто наніс тільки один удар ОСОБА_5, більше ніяких ударів не наносив. До цього часу він ОСОБА_5 ніколи не бачив і не мав з ним ніяких конфліктів. ОСОБА_5 йому не говорив, що він є працівником міліції, йому про це стало відомо пізніше, після конфлікту, а саме коли він перебував усередині кафе «Карпати». Цього дня він випив приблизно по 50 грам горілки та лікеру. В кафе-барі «Карпати» він спиртні напої не вживав. Чи був ОСОБА_5 у нетверезому стані, він сказати не може, між ним та ОСОБА_5 перед цим словесного конфлікту не було, це все відбулося раптово. Він в сторону ОСОБА_5 нецензурними словами не виражався. Після того, як повернувся додому випив 200 грам горілки і ліг спати, близько 6.00 год. ранку до нього приїхали працівники міліції і затримали його. Ствердив, що не мав умислу на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень або смерті. В скоєному щиро розкаюється, стверджує, що наміру вбивати потерпілого у нього не було, згідний відшкодувати шкоду матері потерпілого, просить суворо не карати, щиро розкаюється у вчиненому.

Окрім повного визнання обвинуваченим своєї вини, винність ОСОБА_4 в злочині, вчиненому при викладених вище обставинах, доведена зібраними в ході досудового слідства та підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні доказами у справі:

даними в судовому засіданні показаннями потерпілої ОСОБА_2 про те, що її син ОСОБА_5 у 2011 році влаштувався на роботу в Дрогобицький РВ ГУМВСУ у Львівській області в патрульно-постову службу. У жовтні 2011 року він перевівся в Сколівський РВ ГУМВСУ у Львівській області на посаду помічника дільничного інспектора, а в подальшому перейшов на посаду дільничного інспектора міліції. Її син був спокійним, врівноваженим, неконфліктним, протягом робочого тижня алкогольних напоїв не вживав. 03.03.2013 р. її син знаходився вдома, близько 18.10 год. йому на мобільний телефон передзвонив його товариш ОСОБА_10 і вони домовилися про зустріч. Близько 19.00 години син вийшов здому. Куди він пішов, він не повідомив тільки сказав, що скоро буде. 04.03.2013 р. близько 01.10 год. вона передзвонила сину і він повідомив, що скоро буде. Близько 02.00 годин вона знову передзвонила сину на мобільний телефон. Трубку підняв ОСОБА_11 і повідомив, що він з ОСОБА_5 в Славській лікарні. Біля 03.00 години 04.03.2013 р. вона приїхала в лікарню і побачила, що її сина ОСОБА_5 виносять з лікарні на ношах в швидку медичну допомогу, для того щоб везти в Сколівську районну лікарню. Вона кричала до свого сина, однак він лежав на ношах з закритими очима і ніяк на неї не реагував. В Сколівський районній лікарні її повідомили, що син в глибокій комі. Також лікарі повідомили, що його не можна транспортувати. Її до сина не допустили. 06.03.2013 р. вона підняла питання про те, щоб сина транспортували в м.Львів. Вона помістила сина в КМК ЛШМД м.Львова в реанімацію нейрохірургії. Як тільки вона його перевезла всі лікарі сказали, що він в глибокій комі і надії на видужання немає. Розповіла, що товариш сина ОСОБА_11 казав, що обвинувачений питав у сина, хто він такий і син показував посвідчення. ІНФОРМАЦІЯ_2. її син помер. Вона дуже боляче переживає смерть єдиного сина. Вважає, що суд повинен покарати обвинуваченого по закону, подала на адресу суду заяву, в якій відмовляється від відшкодування майнової шкоди, просить стягнути моральну шкоду та не позбавляти обвинуваченого волі;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_12 про те, що 03.03.2013 р. він протягом дня перебував вдома і займався своїми справами. 04.03.2013 р. близько 00.30-01.00 год. на власному автомобілі Гольф він під'їхав до приміщення ресторану «Карпати». При вході в ресторан він зустрів ОСОБА_4, вони привіталися і він запросив його присісти з ним за столик. За столиком сиділа незнайома молода дівчина віком 25-30 років. Вони всі троє сиділи за столиком і пили чай. Сидячи за столиком він пригадав, що залишив мобільний телефон в салоні свого автомобіля і вийшов з приміщення ресторану та пішов за мобільним телефоном. Коли він взяв з автомобіля телефон та повертався в ресторан «Карпати», то побачив, що перед входом стоїть група людей в кількості 15-20 осіб. Вони сварилися між собою. Причина конфлікту йому була невідома, однак серед конфліктуючих осіб він побачив ОСОБА_4 В той час він розмовляв з ОСОБА_7. Розмова між ними була на підвищених тонах. Про що була розмова він не чув. Один з хлопців, які були в великій групі, як йому пізніше стало відомо ОСОБА_5 почав нецензурно виражатися в сторону ОСОБА_4. ОСОБА_13 він декілька разів підходив до нього, намагався накинутися на нього, постійно жестикулював до нього. Це тривало близько 2 хвилин. В цей час ОСОБА_7 намагався зупинити ОСОБА_5, затуляючи ОСОБА_4 від нього. В кінці ОСОБА_5 називав ОСОБА_4 бандитом, той не стримався і правою рукою, внутрішньою стороною кулака вдарив ОСОБА_5 в ліву сторону лиця, в область щоки. Від отриманого удару ліва нога ОСОБА_5 В пішла вперед і він впав на бетонні плити назад на спину, більше на праву сторону. На його думку він повсковзнувся. Він був на відстані 3-4 м., і не чув, щоб потерпілий представлявся працівником міліції. Після падіння ОСОБА_5 залишився лежати, не намагаючись встати. До нього відразу підбігло декілька незнайомих йому хлопців. Серед них здається був ОСОБА_7 Вони намагалися привести до тями та підняти ОСОБА_5, однак в них нічого не вийшло. Вони поливали його водою і били по обличчю. Під час цього до нього підійшов знайомий ОСОБА_8 та повідомив, що викликав швидку медичну допомогу, оскільки про це його попросив ОСОБА_4 Приблизно через 10-15 хвилин до ресторану «Карпати» під'їхала швидка медична допомога. Лікарі деякий час надавали допомогу ОСОБА_5, після чого забрали його в лікарню. В подальшому йому стало відомо, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є працівниками міліції. Дізнавшись що потерпілий працівник міліції, він не хотів бути свідком даних подій, тому вигадав свої попередні покази. Зараз він дає правдиві покази, оскільки вважає своїм обов'язком сказати правду;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_14 про те, що 03.03.2013 р. близько 22.00 годин він зустрівся зі своїми друзями ОСОБА_15 та ОСОБА_16 і вони пішли на дискотеку в готельно-розважальний комплекс «Карпати». На дискотеці вони зустріли товаришів ОСОБА_8 та ОСОБА_17. Вони сіли за столиком з правої сторони від барної стійки під стіною. Його друзі вживали спиртні напої. Він пив тільки сік, оскільки на наступний день заступав на зміну. Коли вони сиділи за столиком до них підсідали двоє дівчат ОСОБА_18 та ОСОБА_19. Вони деякий час сиділи з ними за столиком і танцювали на танцмайданчику. Близько 01.30 годин він вийшов на вулицю, щоб покурити і побачив, що на відстані 15-20 метрів від входу конфліктує група людей. Вони голосно висловлювалися нецензурною лайкою. Там було близько 4-5 людей. Серед даних осіб, він впізнав тільки ОСОБА_4. Інших осіб він не впізнав. Біля ОСОБА_4 стояв незнайомий йому хлопець, який виражався нецензурною лайкою в його сторону. В якийсь момент хлопець зробив рух до ОСОБА_4, а саме він своєю правою рукою намагався схопити ліву руку ОСОБА_4 У відповідь ОСОБА_4 долонею правої руки вдарив даного хлопця в ліву щоку. Від отриманого удару хлопець впав на спину і вдарився головою об бетонні плити. Було чути звук удару. Бетонні плити були почищені від снігу, однак на них утворилася льодова кірка на якій було слизько. До лежачого підбігло декілька хлопців, які почали надавати йому допомогу. Що було з даним хлопцем він не бачив оскільки відразу ж зайшов всередину на дискотеку. В подальшому від когось з відвідувачів він дізнався, що даного хлопця забрала швидка медична допомога. В подальшому хтось з односельчан йому повідомив, ще даний хлопець попав в лікарню і там помер;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що 03.03.2013 р. близько 23.30 годин вона зустрілася зі своєю подругою ОСОБА_19 і вони пішли на дискотеку в готельно-розважальний комплекс «Карпати». В приміщенні дискотеки вони зустріли ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_14, ОСОБА_16 та ОСОБА_15, які сиділи за столиком та вживали спиртні напої. Вони підсіли до них за столик. Посидівши деякий час вона зі ОСОБА_19 пішла танцювати. На танцювальному майданчику до них підійшов ОСОБА_5, якого вона на той час не знала. Після танців вони зі ОСОБА_19 підійшли до барної стійки, де до них підійшов ОСОБА_5 та хотів познайомитися з нею, однак вона йому відмовила, і той їй щось зухвало і нагло відповів, від нього було чути різкий запах алкоголю. Близько 01.00 годин вона вийшла на площадку перед готельно-розважальним комплексом, оскільки не бачила в залі знайомих хлопців. ОСОБА_46 залишилася всередині, оскільки розмовляла по мобільному телефоні. Вона стояла при вході і побачила, що на відстані 15 метрів від неї відбувається конфлікт. ОСОБА_5 конфліктував з ОСОБА_4. ОСОБА_5 підходив до ОСОБА_4 і жестикулював руками, висловлювався в його адресу нецензурною лайкою, називав його бандитом, згадував щось про судимість. ОСОБА_4 в свою чергу відходив від ОСОБА_5 і намагався його заспокоїти та уникнути конфлікту. Однак коли ОСОБА_5 назвав ОСОБА_4 бандитом, той вдарив його правою рукою в обличчя в область підборіддя. На той час ОСОБА_5 знаходився до неї розвернутий в півоберта. Чи була рука ОСОБА_4 зажата в кулак вона не може сказати. Від отриманого удару ОСОБА_5 впав на спину на праву сторону, вдарившись правою стороною голови об бетонні плити. Після падіння він залишився лежати на бетонних плитах. Бетонні плити на площадці були почищені від снігу, однак на них утворилася льодова корка на якій було слизько. Він не намагався встати і не подавав жодних ознак життя. До нього підійшло двоє незнайомих хлопців та почали надавати йому допомогу, піднімали його, обливали водою. ОСОБА_4 побачивши, що ОСОБА_5 не встає, голосно сказав «хлопці викличте швидку медичну допомогу». У відповідь ОСОБА_8, який знаходився неподалік від лежачого ОСОБА_5 повідомив, що він вже викликав швидку медичну допомогу. Після цього вона зайшла всередину і не бачила, що відбувалося далі. Вже пізніше вона дізналася що ОСОБА_5 забрала швидка медична допомога і він в лікарні помер. Додатково повідомила суду, що від ОСОБА_5 було чути запах алкоголю, однак він був тільки випивший. ОСОБА_46 конфлікту не бачила, оскільки вийшла на вулицю значно пізніше.

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_11 про те, що 03.03.2013 р. близько 20.00 год. він разом з товаришами ОСОБА_7 та ОСОБА_20 зайшли в ресторан «Калина» в с.Тухля і відпочивали там, вживаючи спиртні напої. Близько 21.00-22.00 год. в ресторан зайшли їхні односельчани ОСОБА_5 та ОСОБА_10. Вони випили з ними тільки по 30 грам горілки, сиділи говорили, відпочивали. Близько 22.20-22.30 години вони вийшли з ресторану «Калина» та зайшли в кафе-бар «Тетяна», де він, ОСОБА_7, ОСОБА_21 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої. Вони випили там на чотирьох 0,5 л. горілки. ОСОБА_5 спиртні напої не вживав, оскільки виходив декілька разів на вулицю та спілкувався по мобільному телефону. Коли вони перебували в кафе-барі «Тетяна», ОСОБА_5 запропонував поїхати відпочити в смт.Славське. Близько 23.00-00.00 год. 03.03.2013 р. вони поїхали відпочивати в диско-бар готельного комплексу «Карпати». В приміщенні диско-бару вони розійшлися. Він з ОСОБА_20 знаходився біля барної стійки, вони вживали спиртні напої і спілкувалися. Вони випили там по 50 грам горілки. ОСОБА_7 пішов до свого знайомого на ім'я ОСОБА_8, який там відпочивав з компанією своїх товаришів. ОСОБА_5 спочатку був біля нього та ОСОБА_20, а потім кудись відлучився. Де був ОСОБА_10 йому невідомо, він зразу ж відійшов від них. Він бачив його на дискотеці тільки один раз, він не пригадує, щоб той вживав спиртні напої на дискотеці. Посидівши в диско-барі він з ОСОБА_20 вийшов на вулицю перекурити. Вони курили і спілкувалися на площадці перед входом. Він побачив, що на відстані двох метрів від нього стоять ОСОБА_4, ОСОБА_22, ОСОБА_7 та спокійно розмовляють. Через 4-5 хвилин їх бесіди до них підійшов ОСОБА_5 та спитався, чи у них все добре. ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_5, хто він такий, і той сказав, що він є дільничим інспектором міліції, і на цю його відповідь ОСОБА_4 зненацька кулаком руки наніс ОСОБА_5 один удар в область обличчя. Чи це було з правої сторони чи з лівої він не може сказати, однак в подальшому у ОСОБА_5 був синець на лівій стороні обличчя. Від отриманого удару ОСОБА_5, який тримав руки в кишенях, підскользнувся і впав на бетонну плиту на праву сторону, вдарившись правою стороною голови об плиту. Коли ОСОБА_5 отримував удар і падав його руки були в кишенях. Він одразу ж підбіг до ОСОБА_5, і побачив що той без свідомості, разом з ОСОБА_7 вони почали надавати допомогу ОСОБА_5, намагаючись привести його до тями, обливали водою, намагалися підвести. ОСОБА_8 зразу ж викликав швидку медичну допомогу, яка прибула через 3-5 хвилин. ОСОБА_23 не приходячи до тями храпів. Лікарі надавати ОСОБА_5 першу медичну допомогу, після чого його поклали на ноші і повезли в Славську міську лікарню. Там лікарі продовжили йому надавати медичну допомогу, однак він до тями не прийшов. Приблизно через годину в смт.Славське приїхала швидка медична допомога з м.Сколе і забрала ОСОБА_5 в Сколівську ЦРЛ. Він, ОСОБА_7, ОСОБА_20 та ОСОБА_8 поїхали за швидкою в м.Сколе. Туди ж поїхала і мати ОСОБА_5 В Сколівській районній лікарні їм повідомили, що ОСОБА_5 перебуває в стані коми і стан його критичний. В подальшому йому стало відомо, що 06.03.2013 р. ОСОБА_5 перевезли у м.Львів в лікарню швидкої медичної допомоги і ІНФОРМАЦІЯ_2 той помер. Доповнив, що жодних нецензурних слів зі сторони ОСОБА_5 в адресу ОСОБА_4 не було, останній безпричинно наніс удар, і потерпілий впав, вдарившись головою об льодяну корку на бетонній площадці;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_7 про те, що 03.03.2013 р. близько 20.00-20.15 год. він разом з товаришами ОСОБА_11 та ОСОБА_20 зайшли в ресторан «Калина» в с.Тухля і відпочивали там, вживаючи спиртні напої. Близько 21.00-22.00 год. в ресторан зайшли ОСОБА_5 та ОСОБА_10. Побачивши їх вони покликали їх до столу, де ОСОБА_5 та ОСОБА_10 випили з ними тільки по 30 грам горілки. Близько 22.10-22.30 годин вони п'ятеро вийшли з ресторану «Калина» та зайшли в кафе-бар «Тетяна», де він, ОСОБА_11, ОСОБА_20 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої, випивши на чотирьох 0,5 літра горілки. ОСОБА_5 спиртні напої з ними не вживав, постійно виходив на вулицю та спілкувався по мобільному телефону. Коли вони перебували в кафе-барі «Тетяна», ОСОБА_24 запропонував поїхати відпочити в смт.Славське і близько 23.00-00.00 годин 03.03.2013 р. вони приїхали в смт.Славське і пішли відпочивати в диско-бар готельного комплексу «Карпати». В приміщенні диско-бару вони розійшлися. Він побачив компанію хлопців, в якій був його товариш ОСОБА_8. Вони сиділи за столиком і вживали спиртні напої. 04.03.2013 близько 01.15 годин він вийшов на вулицю покурити. На площадці перед нічним клубом він побачив ОСОБА_4 та ОСОБА_12. Вони стояли і розмовляли. Він підійшов до них і між ними зав'язалася розмова. Про що була розмова він не пригадує, однак конфлікту між ними не було. Вони спілкувалися близько 5 хвилин, коли до них підійшов ОСОБА_5 та запитав у них, чи немає якихось проблем і чи все добре. Він відповів, що все гаразд. Тоді ОСОБА_4 запитав у ОСОБА_5, хто він такий. ОСОБА_5 відповів, що він дільничний інспектор смт. Славське, і ОСОБА_4 нічого не кажучи, зразу вдарив ОСОБА_5 кулаком своєї правої руки в область голови, куди саме не може сказати. Від удару ОСОБА_5 впав на землю, яка покрита бетонними плитами і вдарився головою. Він відразу ж підбіг до ОСОБА_5, і побачив що той без свідомості. Він почав надавати допомогу ОСОБА_5, намагаючись привести його до тями. Йому допомагали ОСОБА_11 та ОСОБА_8 відзразу ж передзвонив на 103 та викликав швидку медичну допомогу, яка прибула через декілька хвилин. Лікарі почали надавати ОСОБА_5 першу медичну допомогу, після чого його поклали на ноші і повезли в Славську міську лікарню. Він, ОСОБА_11, ОСОБА_20 та ОСОБА_8 поїхали за швидкою. Приблизно через годину в смт.Славське приїхала швидка медична допомога з м.Сколе і забрала ОСОБА_5 в Сколівську ЦРЛ. В Сколівській центральній районній лікарні їм повідомили, що ОСОБА_5 перебуває в стані коми і стан його критичний. В подальшому йому стало відомо, що 06.03.2013 р. ОСОБА_5 перевезли у м.Львів в лікарню швидкої медичної допомоги, де він помер. Також доповнив, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_24 тільки один раз і більше ніхто ні з ким не бився і між ніким суперечок не було. Чому ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 йому невідомо, і між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 словесного конфлікту не було. Після нанесення удару ОСОБА_4 зразу пішов в приміщення кафе «Карпати» і більше ніяких ударів, чи словесно в сторону ОСОБА_24 не виражався;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_8 про те, що 03.03.2013 р. близько 22.00 год. на дискотеці готельно-розважального комплексу «Карпати» він разом з ОСОБА_17 зустріли ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_14 Вони всі сиділи за одним столиком та вживали спиртні напої. Через деякий час до них до столика підсів ОСОБА_7, який під час розмови повідомив, що на дискотеку він прийшов з товаришами та показав рукою в сторону барної стійки. Там неподалік він побачив ОСОБА_5, який стояв з незнайомим йому хлопцем. Вони спокійно спілкувалися. Було видно, що воні товариші. Він не бачив, щоб ОСОБА_5 вживав спиртні напої. 04.03.2013 р. вночі він вийшов з ОСОБА_17 покурити на площадку перед готельно-розважальним комплексом «Карпати». Коли вони курили, то побачили, що біля них на тій же площадці за 10 метрів від входу стояла група людей і розмовляла на підвищених тонах. Це відбувалося відстані 5-7 метрів від них. Про що була розмова між ними він не звернув увагу. Вданій компанії був ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_7. Біля них на вулиці знаходились і інші відвідувачі нічного клубу. Через 1-2 хвилини він почув удар, так ніби щось впало і одночасно хлопок. Спочатку він не зрозумів, що відбулося. Він розвернувся та побачив, що на місці де відбувалася суперечка лежить ОСОБА_5. Біля нього стояли ОСОБА_12, ОСОБА_4, ОСОБА_7. Він з ОСОБА_17 зразу ж підбіг до ОСОБА_5. Він був без свідомості і не подавав ознак життя. Вони намагалися привести його до тями, натираючи його шию снігом. Він одразу ж передзвонив на 103 та викликав швидку медичну допомогу, яка прибула через 3-5 хвилин. Фельдшер швидкої медичної допомоги сказала, що у ОСОБА_5 не працює мозок, тому в нього западає язик і він хрипить. В Славській міській лікарні лікарі почали йому надавати медичну допомогу, однак він до тями не прийшов. Приблизно через годину в смт.Славське приїхала швидка медична допомога з м.Сколе і забрала ОСОБА_5 в Сколівську ЦРЛ. Він, ОСОБА_7, ОСОБА_11 поїхали за швидкою в м.Сколе. Туди ж поїхала і мати ОСОБА_5 В Сколівській районній лікарні їм стало відомо, що ОСОБА_5 перевезли в одну з лікарень м.Львова, де він помер. Зі слів ОСОБА_7 йому стало відомо, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 і він від даного удару впав на бетонну площадку і вдарився головою;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_10 про те, що 03.03.2013 р. близько 20.00-21.00 год. до нього передзвонив ОСОБА_5, згодом зайшов та запропонував піти погуляти. Близько 21.30 год. вони зайшли в ресторан «Калина» в с.Тухля, де зустріли товаришів ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_20. Вони сиділи за одним зі столиків та вживали спиртні напої, покликали їх до свого столика. Вони з ОСОБА_5 випили близько по 30 грам. Близько 22.30 год. вони вийшли з ресторану «Калина» та зайшли в кафе-бар «Тетяна», де він, ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_20 вживали спиртні напої. ОСОБА_5, спиртні напої не вживав, оскільки декілька разів виходив на вулицю і спілкувався з кимось по мобільному телефону. Потім ОСОБА_5 запропонував поїхати відпочити в смт.Славське і близько 23.00 год. вони поїхали в смт.Славське в диско-бар готельного комплексу «Карпати». В приміщенні диско-бару вони розійшлися. Він був разом ОСОБА_5 Спочатку вони танцювали, а потім сиділи біля барної стійки та пили каву. Він випив 50 грам горілки, ОСОБА_5 спиртних напоїв не вживав. Близько 00.00 годин вони виходили з ОСОБА_5 на вулицю, щоб покурити. Приблизно о 00.30 годин 04.03.2013 р. він запропонував ОСОБА_5 їхати додому. ОСОБА_23 не погодився на його пропозицію. Він взяв таксі і поїхав додому. 04.03.2013 р. близько 09.00 год. його розбудив брат та повідомив, що ОСОБА_5 в реанімації Сколівської центральної лікарні. Він зібрався і поїхав в лікарню, де від матері ОСОБА_23 дізнався, що стан його тяжкий і йому зробили операцію. ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_5 помер. В подальшому з різних джерел, йому стало відомо, що ОСОБА_5 побив ОСОБА_4;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_20 про те, що 03.03.2013 р. близько 21.00-22.00 год. він разом з товаришами ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відпочивали в ресторані «Калина» в с.Тухля, в ресторан зайшли ОСОБА_5 та ОСОБА_10. Побачивши їх, вони покликали їх до столу, де ОСОБА_5 та ОСОБА_10 випили з ними тільки по 30 грам горілки. Близько 22.20 годин вони вийшли з ресторану «Калина» та зайшли в кафе-бар «Пекарня». Там він, ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 вживали спиртні напої. ОСОБА_5 спиртні напої не вживав, оскільки постійно виходив на вулицю та спілкувався по мобільному телефону. Згодом ОСОБА_5 запропонував поїхати відпочити в смт.Славське. Близько 00.00 годин вони приїхали в диско-бар готельного комплексу «Карпати». В приміщенні диско-бару вони розійшлися. Він з ОСОБА_11 знаходились біля барної стійки, вживали спирти напої і спілкувалися. ОСОБА_5 спочатку був біля нього та ОСОБА_11, а потім кудись відлучився. Посидівши в диско-барі вони з ОСОБА_11 вийшли на вулицю, де стояли та спілкувалися. На вулиці біля диско бару, стояли ще якісь незнайомі люди. Через деякий час ОСОБА_11 кудись відійшов від нього, і постоявши сам деякий час, близько 01.15-01.30 годин він побачив, що до готельного комплексу «Карпати» під'їхала швидка медична допомога. Далі він нічого ні пам'ятає. Вже пам'ятає, що вночі в лікарні смт.Славське він сидів біля ОСОБА_5, який лежав без свідомості на ліжку та витирав кров, яка текла з його рота. Разом з ним в лікарні були ОСОБА_11 та ОСОБА_7 В лікарні ОСОБА_7 повідомив йому, що біля готельного комплексу «Карпати», ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_5 в голову. Від даного удару ОСОБА_5 впав і сильно вдарився головою об бетонну плиту. В подальшому ОСОБА_7 повідомив, що на вулиці біля готельногс комплексу «Карпати», коли він спілкувався з ОСОБА_4 до них підійшої ОСОБА_5 та повідомив, що він новий дільничний інспектор у Сколівському райвідділі міліції. Почувши це, ОСОБА_4 зразу ж без пояснень наніс кулаком один удар в голову ОСОБА_5 від чого той впав і сильно вдарився головою об бетонну плиту. Після нанесення удару ОСОБА_4 Зі слів ОСОБА_7 почав вибачатися і говорити, що він не хотів бита ОСОБА_5 В подальшому йому стало відомо, що 06.03.2013 р. ОСОБА_5 перевезли у м.Львів в лікарню швидкої медичної допомоги на вул.Топольній. 14.03.2013 р. від сусіда ОСОБА_5 - ОСОБА_27 йому стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_28 - старшого слідчого Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області, допитаного за клопотанням учасників процесу про те, що 04.03.2013 року ним було зареєстровано кримінальне провадження, яке в подальшому, у зв'язку зі смертю потерпілого було скеровано в Головне управління. Повідомив суду, що свідок ОСОБА_12 на досудовому слідстві пояснював, що самого удару він не бачив і жодного тиску він на свідка не чинив. Це єдиний свідок, якого він допитував в даному кримінальному провадженні;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_19 про те, що 03.03.2013 р. вона відпочивала в нічному клубі «Карпати», коли вийшла на вулицю, то почула як ОСОБА_4 сказав до ОСОБА_8, щоб той викликав швидку допомогу і вона побачила хлопця, який лежав неподалік на землі і не рухався. Біля нього стояло кілька хлопців. Самого конфлікту вона не бачила. Вважає, що конфлікт могла бачити її товаришка ОСОБА_18, яка вийшла на вулицю на кілька хвилин раніше від неї;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_29 про те, що з 1997 року вона працюю фельдшером швидкої допомоги Сколівської підстанція ЕМД. 03.03.2013 о 20.00 годин вона заступила на чергування. О 01.35 годин 04.03.2013 р. до них поступив виклик з смт.Славське, що біля нічного клубу «Карпати» побили мужчину і йому необхідна допомога. Виклик приймав фельдшер-швидкої ОСОБА_30. Для надання негайної медичної допомоги ОСОБА_30 передав виклик на пункт ЕМД в смт.Славське. Виклик прийняла фельдшер ОСОБА_31 02.18 год. до них поступив дзвінок від ОСОБА_31 про те, що при виїзді до нічного клубу «Карпати» нею був виявлений мужчина з черепно-мозковою травмою, який перебував у вкрай важкому стані, у комі. Потерпілий був нею доставлений в Славську міську лікарню, однак вона просила надіслати бригаду для його транспортування у Сколівську центральну міську лікарню для уточнення діагнозу та надання більш кваліфікованої медичної допомоги. О 02.20 год. вона разом з лікарем ОСОБА_32 та водієм ОСОБА_33 виїхали в Славську міську лікарню. О 03.10 год. вони прибули в Славську міську лікарню. В палаті №1 вони виявили пацієнта ОСОБА_5, який перебував у вкрай важкому стані без свідомості. Лікар оглянув потерпілого і з'ясував, що він перебуває в стані коми, показники життєдіяльності були критичні, дихання було утруднене. Для покращення дихання потерпілому було введено С-подібну трубку та роторозширювач, проводилась протишокова терапія, а саме внутрівенне вливання розчинів з гормонами та інфузійна терапія. У Сколівській ЦМЛ разом з потерпілим вони прибули 04.20 год. ОСОБА_5 був негайно поміщений в реанімаційне відділення поза приймальним відділенням, оскільки його стан був важкий, під нагляд чергового реаніматолога ОСОБА_34. В подальшому зі слів медперсоналу лікарні їй стало відомо, що ОСОБА_24 перевезли у м.Львів, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_2.;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_32 про те, що з 1987 р. він працює лікарем Сколівської підстанції ЕМД. 03.03.2013 р. о 20.00 год. він заступив на чергування. О 02.18 годин хтось з чергових фельдшерів повідомив, що є терміновий виклик в Славську міську лікарню, оскільки їм необхідна допомога з приводу черепно-мозкової травми у потерпілого. О 02.20 годин він разом з фельдшером ОСОБА_29 та водієм ОСОБА_33 виїхали в Славську міську лікарню. О 03.10 год. вони прибули в лікарню. В палаті №1, вони виявили пацієнта ОСОБА_5, який перебував у вкрай важкому стані без свідомості. Він оглянув потерпілого і з'ясував, що той перебуває в стані мозкової коми, показники життєдіяльності були критичні, було утруднене дихання, йому западав язик. Для покращення дихання потерпілому було введено С-подібну трубку та роторозширювач і хворий самостійно задихав. У Сколівську ЦРЛ разом з потерпілим вони прибули в 04.20 год. ОСОБА_24 був негайно поміщений в реанімаційне відділення поза приймальним відділенням, оскільки його стан був вкрай важкий, під нагляд чергового реаніматолога ОСОБА_34. Що далі відбувалося з потерпілим, йому невідомо. Близько 09.00 ОСОБА_5 був прооперований. В коридорі біля палати знаходилось декілька, можливо 3-4 незнайомих хлопців, на його думку, його товариші. Коли вони поміщали хворого в автомобіль швидкої, до Славської лікарні під'їхала його мати. В автомобіль швидкої вони нікого, крім потерпілого, не брали, щоб їм не заважали;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що з ОСОБА_5 він особисто не був знайомим, знав його тільки візуально. Близько 2-3 років він знайомий з ОСОБА_4, оскільки той є його односельчанином. 03.03.2013 р. він зі своїм товаришем ОСОБА_8 близько 21.30-22.00 год. пішли на дискотеку готельно-розважального комплексу «Карпати». Там вони зустріли своїх товаришів ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_14. Вони всі разом сіли за один столик та вживали спиртні напої. 04.03.2013 р. вночі, він вийшов з ОСОБА_8 покурити на площадку перед готельно-розважальнш комплексом. Під час куріння вони побачили, що біля них на тій ж площадці на відстані 10-12 метрів від входу стояла група людей і розмовляла на підвищених тонах. Людей було більше 10. Про що була розмова між ними він не чув. Серед даної групи людей він не бачив ні бійки, ні шарпанини. Зненацька хтось з даної групи людей крикнув «принесіть води». Він сказав до охоронця готельно-розважального комплексу «Карпати», який стояв біля входу, щоб той приніс води. В цей момент він побачив, що на місці, де відбувалася розмова на підвищених тонах на бетонних плитах хтось лежить на спині. Хто це був йому не було видно. Однак в подальшому він дізнався, що це був їхній дільничний інспектор міліції ОСОБА_5 ОСОБА_8 також підбіг туди і надавав допомогу лежачому. Він підійшов ближче і подав декілька разів ОСОБА_8 сніг, яким він розтирав обличчя лежачого. Він побачив, що ОСОБА_8 також відійшов та викликав швидку медичну допомогу. Через 10 хвилин приїхала швидка медична допомога, лікарі якої надали лежачому першу медичну допомогу, після чого забрали у швидку і поїхали. Про те, що хлопцем якого забрала швидка медична допомога є ОСОБА_5, він дізнався від ОСОБА_8 на наступний день. В подальшому від односельчан він дізнався що ОСОБА_5 помер;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_35 про те, що 03.03.2013 р. до нього зателефонували його знайомі, які відпочивали на туристичній базі «Ліліана» і попросили відвезти на дискотеку «Карпати», він погодився, і близько 00.30 год. привіз їх за вказаним місцем. При вході на дискотеку він зіткнувся плечем з візуально знайомим хлопцем, як в подальшому йому стало відомо - працівником міліції, якого побили на дискотеці. Він зробив йому зауваження, останній перебував в стані алкогольного сп'яніння. За ним відразу йшов ОСОБА_7, який є працівником міліції, і тому він зробив висновок, що вони прийшли разом. Близько 02.30 год. дискотека закінчилася і всі відвідувачі почали виходити з приміщення, коли він вийшов на вулицю, то на площадці перед входом побачив групу людей в кількості 20 чоловік, які стояли і розмовляли між собою. Жодних конфліктів або бійок він в цю ніч у вказаному місці не бачив;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_36, допитаного судом за клопотанням обвинуваченого про те, що обвинувачений ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується позитивно, проживає в Сколівському районі з серпня 2012 року, разом з фактичною дружиною займався підприємницькою діяльністю, жодних порушень після звільнення з місць позбавлення волі виявлено не було;

даними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що 03.03.2013 р. він був на дискотеці готельно-розважального комплексу «Карпати», виходив на вулицю не раз курити, проте жодних конфліктів не бачив, пішов додому близько 01.00-01.30 год.;

висновком експерта №117 від 05.03.2013 р., згідно якого при проведенні судово-медичної експертизи, а саме: при огляді, у гр. ОСОБА_5, 1987р.н., було виявлено синець та на його фоні садно в лобно-скроневій ділянці голови справа. Дані тілесні ушкодження у гр. ОСОБА_5 могли утворитися одномоментно, внаслідок дії тупого твердого предмету, цілком можливо, в час та при обставинах, вказаних в матеріалах досудового розслідування, і за ступенем тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень; згідно записів медичної карти №982 стаціонарного хворого Сколівської ЦРЛ, у гр. ОСОБА_5, 1987р.н., було виявлено гостру субдуральну гематому (крововилив під тверду мозкову оболонку) в лівій півкулі головного мозку, яка могла утворитися внаслідок ударної взаємодії певною ділянкою голови потерпілого з тупим твердим предметом, цілком можливо, в час та при обставинах, вказаних в матеріалах досудового розслідування, і за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння(Т.2 а.с.45-46);

показаннями та роз'ясненнями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_37, допитаного в порядку ст.356 КПК України, про те, що при проведенні судово-медичної експертизи, а саме при огляді гр. ОСОБА_5 в палаті інтенсивної терапії Сколівської ЦРЛ було виявлено описані у висновку №117 тілесні ушкодження. При ознайомленні з записами медичної карти №982 стаціонарно хворого Сколівської ЦРЛ, а саме з протоколом операції, у гр. ОСОБА_5 була виявлена гостра субдуральна гематома зліва (крововилив під тверду мозкову оболонку) з приводу чого було проведена операція-видалення через зроблений ферзевий (операційний) отвір вищезазначеної гематоми. Синець та на його фоні садно в лобно-скроневій ділянці голови справа у гр. ОСОБА_5 могли утворитися одномоментно внаслідок дії тупого твердого предмету, цілком можливо, в час та при обставинах, зазначених в матеріалах кримінального провадження і за ступенем тяжкості мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Черепно-мозкова травма у вигляді гострої субдуральної (крововилив під тверду мозкову оболонку) гематоми зліва у даному випадку за ступенем тяжкості має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Черепно-мозкова травма у ОСОБА_5 найбільш ймовірно могла утворитися внаслідок падіння, можливо з прискоренням, з послідуючим ударом задньою (задньо-боковою) поверхнею голови до тупого твердого предмету з необмеженою поверхнею чим може бути бетонне покриття;

висновком експерта №20/13 від 16.04.2013 р. та таблицею до висновку експертизи, згідно якого причиною смерті гр. ОСОБА_5, 25 років, є закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням лівої скроневої частки та базально-стовбурового відділу, травматичного субарахноїдального крововиливу, гострої субдуральної гематоми зліва, яка ускладнилась гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами лівої півкулі мозку, набряком-набуханням головного мозку. Смерть гр. ОСОБА_5 констатована в КМК ЛШМД ІНФОРМАЦІЯ_2. о 18 год. 55 хв. При судово-медичній експертизі трупа гр. ОСОБА_5, з врахуванням даних медичних документів, виявлено наступні ушкодження: садно та синяк правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки голови із зливними крововиливами в м'які покрови голови на рівні садна та синяка, садно червоної кайми нижньої губи зліва, дві ранки та крововилив слизової оболонки нижньої губи, на рівні 1-3-го зубів зліва, плямистий субарахноїдальний крововилив базальної поверхні лівої скроневої частки з переходом на потиличну частку (характерний для протиудару), забій головного мозку з крововиливами в лівій скроневій частці по базальній поверхні та полюсу, в правій скроневій частці, в ділянках ніжок мозку, навколо стінок 3-го шлуночка мозку, в «хробаку» мозочка, субдуральний крововилив (гематома) лівої тім'яно-скроневої ділянки (80 мл гематоми в згортках та рідкій частині видалено при оперативному хірургічному втручанні 04.03.13 р. ). Травма голови у гр. ОСОБА_5 утворилась від контакту правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки з тупим твердим предметом, могла бути наслідком удару тупим предметом, можливо, рукою в ділянку нижньої губи зліва, при умові вертикального положення потерпілого в момент удару, з наступним падінням та ударом правою лобно-тімяно-скроневою ділянкою голови до твердого (бетонного) покриття. Травма голови у гр. ОСОБА_5 у вигляді гострої субдуральної гематоми, забою головного мозку та субарахноїдального крововиливу була небезпечною для життя в момент заподіяння, привела до смерті, відноситься до тяжкого тілесного ушкодження у живої особи. Садно, рани та крововилив нижньої губи, садно та синець правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки голови у живої особи відносяться до легкого тілесного ушкодження. Крім того, при експертизі трупа гр. ОСОБА_5, виявлено сліди хірургічної операції (накладання трепанаційного отвору лівої тім'яно-скроневої ділянки голови), накладання трахеостоми, внутрівенних ін'єкцій в ділянках обох верхніх кінцівок, в правій підключичній ділянці. Після отримання черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням скроневої ділянки, базально-стовбурових відділів, масивної субдуральної гематоми, яка супроводжувалась втратою свідомості, малоймовірно, що гр. ОСОБА_5 міг скоювати активні дії, а саме: пересуватись, ходити, повзати. При поступленні в Сколівську ЦРЛ 04.03.2013 р. в крові гр. ОСОБА_5 етанолу не виявлено (аналіз крові №4168) (Т.2 а.с.53-62);

показаннями та роз'ясненнями в судовому засіданні судово-медичного експерта ОСОБА_38, допитаного в порядку ст.356 КПК України, про те, що під час проведення експертизи трупа гр.ОСОБА_5 з урахуванням даних медичних документів, виявлено наступні тілесні ушкодження, описані у висновку експертизи. Травма голови у ОСОБА_5 утворилась від контакту правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки з тупим твердим предметом, могла бути наслідком удару тупим предметом, проте є більш характерною для удару з тупим твердим предметом і в даному випадку утворилася після падіння і контакту головою з бетонною поверхнею, крововилив утворився в місці протилежному удару, такий крововилив характерний для протиудару. Ушкодження, які стали причиною смерті є характерними при падінні. Удар, заподіяний в ділянку щелепи спричинив лише легкі тілесні ушкодження. Пошкодження у гр.ОСОБА_5, які були виявлені при проведенні експертизи трупа останнього з врахуванням медичних документів, могли утворитися, при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, а саме, що в момент нанесення удару потерпілий та підозрюваний стояли навпроти один одного та були повернені обличчям один до одного, а удар ОСОБА_4 наніс кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, тобто пошкодження нижньої губи зліва у ОСОБА_5 могли утворитися під час нанесення даного удару на яке вказав ОСОБА_4, з наступним падінням на спину та ударом передньо-боковою частиною голови до бетонного покриття, що спричинило закриту мозкову травму, яка привела до смерті ОСОБА_5 Травма голови у гр.ОСОБА_5, виявлена при проведенні судово-медичної експертизи трупа потерпілого, характерна для травми прискорення з місцем прикладання сили в правій лобно-тім'яно-скроневій ділянці голови, де малися осаднення на шарі та крововилив в м'які покрови голови та пошкодженнями головного мозку характерними для проти-удару в протилежній ділянці мозку від місця прикладання сили, а саме з наявністю шіямистого крововиливу в м'які мозкові оболонки базальної поверхні лівої скроневої та потиличної часток головного мозку, з крововиливами в речовину головного мозку в корі лівої скроневої частки (забій головного мозку). Травма прискорення виникає при падінні з висоти росту або більшої висоти та ударів головою до тупого твердого предмету. В даному випадку травма голови, могла бути наслідком падіння та удару до бетонного покриття правою лобно-тім'яно-скроневою ділянкою голови. Субдуральна гематома лівої тім'яно-скроневої ділянки у гр.ОСОБА_5 утворилася в місці забою головного мозку в ділянці протиудару. В даному випадку у гр. ОСОБА_5 малося атипове місце прикладання сили в передньо-боковій ділянці голови та асиметричне ураження переважно нижньої (базальної) поверхні лівої півкулі мозку, що в сукупності не характерне для вільного падіння на площину. Також зазначив, що від удару потерпілий міг втратити рівновагу, підскользнутись і впасти. Проте, тілесні ушкодження, що стали причиною смерті ОСОБА_5 отримані ним після падіння та удару з твердою бетонною поверхнею.

висновком експерта №290/2013-ім від 13.03.2013 р., згідно якого кров від трупа ОСОБА_5 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 (Т.2 а.с.63-64);

висновком експерта №791-792/2013 від 25.03.2013 р., згідно якого крововиливи в м'яких оболонках та тканині головного мозку з помірними реактивними змінами. Набряк головного мозку. Гнійна пневмонія з ознаками абсцедування. Вогнищеві крововиливи в легенях (Т.2 а.с.65);

висновком експерта №407/2013-ім від 16.04.2013 р., згідно якого кров ОСОБА_5 відноситься до групи АВ зі супутнім антигеном Н. В слідах на марлевих тампонах зі змивами РБК вилучених з місця події виявлена кров людини групи АВ зі супутнім антигеном Н, яка може походити від будь-якої особи з групою крові АВ зі супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО, в тому числі і від ОСОБА_5 (Т.2 а.с.74-77);

витягом з кримінального провадження №0000120 від 04.03.2013 р., згідно якого до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України (Т.1 а.с.3);

витягом з кримінального провадження №0000120 від 04.03.2013 р., згідно якого до ЄРДР внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.121 КК України, особа, якій повідомлено про підозру - ОСОБА_4 (Т.1 а.с.4);

протоколом огляду місця події від 04.03.2013 р. та планом схемою до протоколу огляду місця події, під час якої оглянуто територію перед готельно-розважальним комплексом «Карпати», що розташований за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Славське, вул. Шевченка,2, де на бетонній площадці навпроти входу в тир близько 2 м. від бетонних сходів виявлено плями бурого кольору схожі на кров (Т.1 а.с.18-19);

таблицями-ілюстраціями до протоколу огляду місця події від 04.03.2013 р. (Т.1 а.с.22-26);

копією лікарського свідоцтва про смерть ОСОБА_5 №20/13 від 12.03.2013 р., згідно якого безпосередньою причиною смерті є набряк головного мозку, травматичний субдуральний крововилив (Т.1 а.с.27);

протоколом медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп'яніння №35 від 04.03.2013 р., згідно якого ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп'яніння, за допомогою приладу «Алконт» встановлено 1,4% (проміле) алкогольного сп'яніння (Т.1 а.с.28);

довідкою головного лікаря КЗ СРР «Сколівська ЦРЛ» ОСОБА_39 №01-07/325 від 05.03.2013 р. про те, що ОСОБА_5 поступив у відділення анестезіології та інтенсивної терапії з діагнозом: ВЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеня. Перелом кісток черепа. Гостра епідуральна гематома зліва. Множинний забій м'яких тканин черепа справа. Субарахноїдальний крововилив. Мозкова кома ІІ-ІІІ. Стан після операції: видалення гострої епідуральної гематоми. Алкоголь в крові відсутній (Т.1 а.с.30);

довідкою заступника головного лікаря по лікувальній роботі Сколівської ЦРЛ ОСОБА_40 №01-07/326 від 05.03.2013 р., згідно якого хворий ОСОБА_5 знаходився на лікуванні в Сколівській ЦРЛ з 04.03.2013 р. Діагноз: ВЧМТ. Забій м'яких тканин голови справа. Субарахноїдальний крововилив. Мозкова кома ІІ ст. Стан після операції: накладання фрезового отвору зліва. Видалення гострої субдуральної гематоми зліва (Т.1 а.с.32);

протоколом проведення слідчого експерименту від 05.03.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього під час якого ОСОБА_4 розповів про обставини, які мали місце 04.03.2013 р. на площадці перед готельно-розважальним комплексом «Карпати», і показав, як наніс удар потерпілому, зазначивши, що проходячи повз потерпілого, той виразився в його сторону нецензурними словами, наступав на нього і намагався вхопити за ліву руку, і він нічого не говорячи, завдав йому кулаком удар в область обличчя (Т.1 а.с.63-64);

анкетними даними потерпілого ОСОБА_5 (копією паспорта, копією характеристики, копією грамоти, копією диплома, довідкою) (Т.1 а.с.85-90);

довідкою про смерть ОСОБА_5 №237 від 13.03.2013 р., виданою відділом реєстрації актів цивільного стану Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області (Т.1 а.с.91);

копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 13.03.2013 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Тухлянської сільської ради Сколівського району Львівської області, згідно якого ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 26 років (Т.1 а.с.92);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_7 вказав на двері готельно-розважального комплексу, де він вийшов на вулицю, вказав на місце, де він спілкувався з ОСОБА_4, продемонстрував, як до них наблизився ОСОБА_5 і як ОСОБА_4 наніс удар останньому і вказав на положення, в якому лежав потерпілий на землі (Т.1 а.с.211-220);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_11 показав на місце, звідки він побачив ОСОБА_7 та ОСОБА_4, продемонстрував розміщення ОСОБА_7, ОСОБА_4 та ОСОБА_41 по відношенню до себе, розміщення ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_4, як ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_5 і вказав на розташування тіла потерпілого після падіння (Т.1 а.с.221-231);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_12 показав на місце, звідки він вийшов, коли пішов за телефоном, де стояв його автомобіль, групу людей, які стояли і спілкувалися, продемонстрував розміщення ОСОБА_4 та ОСОБА_7 під час розмови, поведінку ОСОБА_5 по відношенню до ОСОБА_4, як ОСОБА_7 не давав наблизитись ОСОБА_5 до ОСОБА_4, і як ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_5 і вказав на розміщення тіла потерпілого після падіння (Т.1 а.с.232-243);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_18 показала місце, з якого вона бачила, як спілкуються ОСОБА_4 та ОСОБА_5, їх розміщення один відносно одного і як ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_5 і вказала на розміщення тіла потерпілого після падіння (Т.1 а.с.244-252);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_14 показав на місце, звідки він побачив ОСОБА_4 і незнайомих йому хлопців, своє розташування відносно них; як ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_5 і на розміщення тіла потерпілого після падіння (Т.1 а.с.253-261);

протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2013 р. та відеозаписом до нього, фототаблицями до нього, під час якого ОСОБА_4 демонструє звідки він вийшов на вулицю, вказав, де знаходилася група людей, яку він намагався заспокоїти, як ОСОБА_5 намагався нанести йому удар по голові, місце, де він спілкувався з ОСОБА_7, вказав на місце, звідки до нього наблизився ОСОБА_5, коли він йшов з ОСОБА_7, своє та потерпілого розміщення перед нанесенням удару, як він наніс удар потерпілому та положення тіла після падіння і яким чином свідки надавали допомогу ОСОБА_5 (Т.1 а.с.262-276);

актом №237 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 18.04.2013 р., згідно якого ОСОБА_4 як на момент вчинення злочину так і на теперішній час психічним захворюванням не страждає, може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, перебував в стані алкогольного сп'яніння, що не позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.2 а.с. 86-87);

протоколом та постановою про визнання та долучення до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 24.04.2013 р. та фототаблицею до протоколу: двох марлевих тампонів, просочених речовиною бурого кольору (Т.2 а.с.88-90);

довідкою директора КЗ ЛОР ЛОЦ ЕМДМ К №322 від 15.05.2013 р. та карткою виклику швидкої медичної допомоги, згідно яких 04.03.2013 р. о 01 год 35 хв. у пункт «Славське» Сколівської підстанції екстреної медичної допомоги поступив виклик №261 з приводу втрати свідомості гр. ОСОБА_5, адреса виклику: смт. Славське, ресторан «Карпати», виклик приймала чергова фельдшер ОСОБА_42, виклик обслуговувала фельдшер пункту ОСОБА_42 та водій ОСОБА_43 (Т.2 а.с.110, 112-116);

довідкою головного лікаря Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Львова №05-06 вих.-1136 від 22.04.2013 р., згідно якої ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні в реанімаційному відділенні з 06.03.2013 р. по ІНФОРМАЦІЯ_2. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма. Травматичний субарахноїдальний крововилив. Забій головного мозку. Помер ІНФОРМАЦІЯ_2. (Т.2 а.с.118);

листом начальника Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області №2807 від 10.04.2013 р., згідно з яким ДІМ СДІМ Сколівського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_5 04.03.2013 р. знаходився поза службою, не при виконанні службових обов'язків (Т.2 а.с.123);

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов'язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Органами досудового слідства дії підсудного ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.2 ст.121 КК України, а саме ОСОБА_4 ставиться в вину вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, зокрема, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 04 березня 2013 року близько 01.15 год., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись на площадці перед готельно-розважальним комплексом «Карпати», що розташований за адресою: Львівська обл., Сколівський р-н, смт. Славське, вул. Шевченка,2, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання наслідків у вигляді отримання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5, допускаючи падіння останнього на бетонне покриття площадки, використовуючи свою фізичну перевагу наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5, внаслідок якого останній впав та бетонне покриття площадки, вдарившись головою та втративши свідомість, у подальшому, будучи госпіталізованим до медичного закладу, ІНФОРМАЦІЯ_2. від отриманої травми ОСОБА_5 помер.

В п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду № 5 від 29.06.1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» роз'яснено, що мотивування у вироку висновків щодо кваліфікації злочину полягає у зіставленні ознак установленого судом злочинного діяння і ознак злочину, передбаченого тією чи іншою статтею кримінального закону, його частиною або пунктом, і формулюванні висновку про їх відповідність. Додержуючись вимог КПК України, суд повинен навести у вироку мотиви зміни в суді пред'явленого підсудному обвинувачення. При наявності підстав для застосування закону про менш тяжкий злочин ніж той, за яким було пред'явлено обвинувачення, суду належить обгрунтувати у вироку висновок про перекваліфікацію дій підсудного на закон, що передбачає відповідальність за менш тяжкий злочин, не виправдовуючи підсудного за тим обвинуваченням, яке йому було пред'явлено.

В свою чергу, з контексту п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» випливає, що суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з'ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб'єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, витлумачивши відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України усі сумніви на користь обвинуваченого, суд приходить до висновку, що дії підсудного ОСОБА_4 органом досудового слідства за ч.2 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, кваліфіковано неправильно оскільки орган котрий проводив досудове розслідування за наявних для цього об'єктивних підстав не вжив всіх необхідних заходів для з'ясування та встановлення істини у кримінальній справі, не здобувши усіх можливих доказів та давши неправильну оцінку, як показанням свідків так і висновкам, проведених експертиз, прийшов до неправильного висновку про кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.2 ст.121 КК України, а відтак суд приходить до висновку про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України, а саме на вбивство, вчинене через необережність, оскільки як встановлено з досліджуваних у судовому засіданні доказів ОСОБА_4, проявив злочинну недбалість та вчинив вбивство через необережність, а саме: не передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був та міг їх передбачати, наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_5, внаслідок якого останній, не втримавши рівноваги на ногах, упав на бетонне покриття площадки, при цьому вдарившись головою об тверде бетонне покриття та внаслідок падіння отримав, згідно висновку судово-медичної експертизи №20/13 від ІНФОРМАЦІЯ_2. закриту черепно-мозкову травму у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням лівої скроневої частки та базально-стовбурового відділу, травматичного субарахноїдального крововиливу, гострої субдуральної гематоми зліва, яка ускладнилась гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами лівої півкулі мозку, набряком-набуханням головного мозку, які були небезпечними для життя в момент заподіяння і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, і внаслідок отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_2. потерпілий помер.

Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи» у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків свої дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання тяжких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати за ст. 119 чи ст. 128 КК України. Не можна, зокрема, розглядати як умисне вбивство випадки, коли смерть потерпілого настала від ушкодження, одержаного при падінні від поштовху чи удару, якщо винний не бажав або свідомо не припускав настання таких наслідків. Такі дії, залежно від змісту суб'єктивної сторони злочину, можуть кваліфікуватись як убивство через необережність чи як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідальність за ч.2 ст.121 КК України може наставати у тому разі, коли тяжкий характер ушкодження охоплювався наміром винного і коли цей наслідок ним передбачався.

Вбивство з необережності, виходячи із законодавчого його визначення, полягає у ненавмисному заподіянні смерті особі і передбачає необережну форму вини: злочинну самовпевненість або злочинну недбалість.

Відповідальність за ч. 2 ст.121 КК України настає лише за умови, що при вчиненні діяння винний передбачав заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а також передбачав можливість настання смерті, але легковажно розраховував на її відвернення, або якщо не передбачав можливості настання смерті потерпілого, хоча повинен був і міг їх передбачити. А якщо умислом винного не охоплювалося спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а стосовно смерті потерпілого в його діях є необережна вина, вчинене слід кваліфікувати як вбивство через необережність за ст. 119 КК України.

Треба також зазначити, що кваліфікація за ч. 2 ст.121 КК України прийнятна лише у випадку, якщо тяжкий характер ушкодження охоплювався умислом винного і якщо винний передбачав цей наслідок. Злочин не може бути кваліфікований за ч. 2 ст.121 КК України, якщо смерть потерпілого сталася в результаті необережного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження.

Для відмежування умисного тяжкого тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть потерпілого, від умисного вбивства та вбивства через необережність, потрібно ретельно досліджувати всі обставини, які мають значення для встановлення спрямованості умислу винного, враховуючи попередню поведінку винного і потерпілого, їх взаємовідносини, спосіб і знаряддя злочину, характер і локалізацію поранень, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

При відмежуванні тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого, від вбивства через необережність, треба також звертати увагу на психічне ставлення винного до суспільно небезпечних наслідків, які настають в результаті його суспільно небезпечних діянь. При кваліфікації діяння за ч. 2 ст. 121 КК України, винний до заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження ставиться умисно, а до настання смерті потерпілого від такого ушкодження - необережно. При цьому винний усвідомлює можливість настання смерті потерпілого в результаті заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень. У разі ж вбивства через необережність, таке усвідомлення відсутнє - винний не усвідомлює можливості настання смерті потерпілого. Отже, вчинене діяння слід кваліфікувати як вбивство через необережність.

Так, визнавши себе винним у тому, що наніс один удар кулаком правої руки в ліву частину обличчя потерпілого, обвинувачений стверджував, що не мав умислу на заподіяння йому тяжких тілесних ушкоджень або смерті. Ці доводи обвинуваченого не спростовані матеріалами справи і не суперечать висновку судово-медичної експертизи, згідно з яким смерть потерпілого настала від закритої черепно-мозкової травми при контакті з тупим твердим предметом, тобто отримана внаслідок падіння і удару об тверде бетонне покриття.

Зокрема, в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 з самого початку судового слідства давав послідовні показання про те, що ОСОБА_5 підійшов до нього, висловився в його сторону нецензурними словами, вхопив його правою рукою за ліву руку і він нічого не з'ясовуючи, наніс йому удар напівзжатим кулаком правої руки в ліву частину обличчя, оскільки обвинувачений поводив себе нахабно, ще до цього намагався з'ясувати з ним відносини, і постійно жестикулював перед ним руками. Він не мав жодного умислу заподіяти будь-які тілесні ушкодження потерпілому. Нарешті заслуговують на увагу твердження обвинуваченого про те, що після завершення конфлікту він, вважаючи його вичерпаним, запропонував свідку ОСОБА_8 викликати швидку, вказані показання ніким та нічим не спростовано.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_14 також засвідчили, що будь-яких погроз позбавити життя, заподіяти тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_4 не висловлював та тілесних ушкоджень, окрім єдиного удару не заподіював, а також пояснили, що обвинувачений намагався з'ясувати у потерпілого чому він пристає до нього, оскільки до того вони знайомими не були.

Під час проведення слідчого експерименту, обвинувачений ОСОБА_4 давав аналогічні показання та на місці події показав, як наніс удар потерпілому, де саме останній упав та об що міг ударитися головою, що підтверджується відповідним протоколом.

Висновком судово-медичної експертизи №20/13 від 16.04.2013 р. встановлено, що причиною смерті гр. ОСОБА_5, 25 років, є закрита черепно-мозкова травма у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням лівої скроневої частки та базально-стовбурового відділу, травматичного субарахноїдального крововиливу, гострої субдуральної гематоми зліва, яка ускладнилась гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами лівої півкулі мозку, набряком-набуханням головного мозку. Травма голови у гр. ОСОБА_5 утворилась від контакту правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки з тупим твердим предметом, могла бути наслідком удару тупим предметом, можливо, рукою в ділянку нижньої губи зліва, при умові вертикального положення потерпілого в момент удару, з наступним падінням та ударом правою лобно-тім'яно-скроневою ділянкою голови до твердого (бетонного) покриття. Садно, рани та крововилив нижньої губи, садно та синець правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки голови у живої особи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

З вказаного висновку вбачається, що причиною смерті потерпілого, є закрита черепно-мозкова травма, яка утворилась від контакту правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки з тупим твердим предметом, в даному випадку з твердим бетоним покриттям.

Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_37 роз'яснив, що черепно-мозкова травма у ОСОБА_5 найбільш ймовірно могла утворитися внаслідок падіння, можливо з прискоренням, з послідуючим ударом задньою (задньо-боковою) поверхнею голови до тупого твердого предмету з

необмеженою поверхнею, чим може являтися бетонне покриття; судово-медичний експерт ОСОБА_38 роз'яснив, що травма голови у ОСОБА_5 утворилась від контакту правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки з тупим твердим предметом, могла бути наслідком удару тупим предметом, проте є більш характерною для удару з тупим твердим предметом і в даному випадку утворилася після падіння і контакту головою з бетонною поверхнею, крововилив утворився в місці протилежному удару, такий крововилив характерний для протиудару. Ушкодження, які стали причиною смерті є характерними при падінні. Удар, заподіяний в ділянку щелепи спричинив лише легкі тілесні ушкодження. Пошкодження у гр.ОСОБА_5, які були виявлені при проведенні експертизи трупа останнього з врахуванням медичних документів, могли утворитися, при обставинах, на які вказує ОСОБА_4 під час проведення слідчого експерименту, а саме що в момент нанесення удару потерпілий та підозрюваний стояли напроти один одного та були повернені обличчям один до одного, а удар ОСОБА_4 наніс кулаком правої руки в ліву сторону обличчя, тобто пошкодження нижньої губи зліва у ОСОБА_5 могли утворитися під час нанесення даного удару на яке вказав ОСОБА_4, з наступним падінням на спину та ударом передньо-боковою частиною голови до бетонного покриття, що спричинило закриту мозкову травму, яка привела до смерті ОСОБА_5; тілесні ушкодження, що стали причиною смерті ОСОБА_5 отримані ним після падіння та удару з твердою бетонною поверхнею.

Наведений висновок судово-медичної експертизи, проведеної висококваліфікованими експертами та роз'яснення в судовому засіданні експертів належним чином аргументовані, ґрунтуються на ретельному дослідженні матеріалів кримінальної справи, а тому суд вважає їх такими, що відповідають вимогам КПК України.

Таким чином, тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку важкого ступеня з ураженням лівої скроневої частки та базально-стовбурового відділу, травматичного субарахноїдального крововиливу, гострої субдуральної гематоми зліва, яка ускладнилась гнійним запаленням та набряком легенів, вторинними ішемічними змінами лівої півкулі мозку, набряком-набуханням головного мозку були не безпосереднім наслідком заподіяного обвинуваченим удару в обличчя потерпілого, а результатом падіння останнього і удару головою об бетонне покриття площадки, що обвинувачений хоч і не передбачав, але повинен був і міг передбачати.

Вирішуючи питання про кваліфікацію дій обвинуваченого, суд також враховує і ту обставину, що обвинувачений на вулиці наніс лише один удар і після падіння потерпілого намагався надати йому допомогу, попросивши ОСОБА_8 викликати швидку медичну допомогу.

Аналізуючи сукупність приведених доказів суд вважає, що по справі відсутні будь-які об'єктивні дані, які б свідчили про наявність умислу і наміру у ОСОБА_4 заподіяти потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно з п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно закону.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

За змістом кримінально-процесуального закону до предмета показань свідка належать обставини, що мають пряме чи опосередковане відношення до події кримінального правопорушення, форми вини, наслідків кримінального правопорушення, даних, що належать до показань інших свідків, експертів, їх висновків, понятих і інших учасників процесу, відомості про факти, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого та взаємовідносини свідка з ними і з потерпілим. Знання характеру цих взаємовідносин (нормальні, дружні, родинні, ворожі, неприязні, відсутні будь-які відносини, оскільки бачив (чув) вперше, тощо) дозволить дати правильну оцінку відповідних показань, висновків і процесуальних дій указаних осіб.

З аналізу показань свідків ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_14, ОСОБА_11, ОСОБА_7 підтверджується показання обвинуваченого, що між ним та потерпілим не було жодних відносин і вони практично знайомими не були. Обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив той факт, що раніше був судимий і відбував покарання в місцях позбавлення волі на території Росії, після цього ходив відмічатися за місцем проживання в Сколівський Р.В., можливо і бачив там потерпілого, проте не запам'ятав, він був у зв'язку з цими обставинами знайомий тільки з ОСОБА_7

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_14 в судовому засіданні дали послідовні показання про те, що конфлікт був спровокований саме потерпілим по справі, який намагався з'ясувати з обвинуваченим відносини, і тому сам підійшов до нього і розмахував руками. Ці показання не викликають сумнів в їх достовірності, оскільки вони узгоджуються між собою й іншими матеріалами справи та оцінені судом в сукупності з іншими доказами. А тому доводи прокурора про те, що ці свідок ОСОБА_12 є родичем обвинуваченого і давав такі показання з метою пом'якшити його відповідальність, є непереконливими.

Показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_10 про те, що потерпілий в цей вечір алкогольних напоїв не вживав є непереконливими, оскільки кожний зі свідків в судовому засіданні дали показання про те, що на дискотеці потерпілого практично не бачили, він біля них не був, за столиком з ними не сидів, і навпаки, свідки ОСОБА_18 і ОСОБА_35 ствердили, що від потерпілого було чути різкий запах алкоголю.

Окрім цього, суд враховує показання свідка ОСОБА_18 про те, що потерпілий на танцмайданчику та біля барної стійки в приміщенні готельно-розважального комплексу непристойно себе поводив, чіпався до неї і показання свідка ОСОБА_35 про те, що при вході в комплекс він зіштовхнувся з потерпілим, від якого було чути різкий запах алкоголю.

Характер, хронологія і послідовність дій обвинуваченого ОСОБА_4, а також об'єктивна спроможність дорослої осудної людини оцінювати життєву ситуацію, на думку суду, дає підстави вважати, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин необережно, зі злочинною недбалістю, а його ставлення до своїх дій відповідає суб'єктивній стороні складу злочину, передбаченого у ч.1 ст.119 КК України.

При цьому суд враховує, що сам ОСОБА_4 категорично і послідовно заперечував умисел на заподіяння потерпілому ОСОБА_5 тяжких тілесних ушкоджень від удару в щелепу. Крім того, з висновку судово-медичної експертизи вбачається, що садно, рани та крововилив нижньої губи, садно та синець правої лобно-тім'яно-скроневої ділянки голови відносяться до легкого тілесного ушкодження. Що ж стосується заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого, то судом беззаперечно встановлено, що ці тілесні ушкодження настали від його падіння після удару в ліву частину обличчя та удару головою об бетонне покриття площадки.

Як випливає із ч. 5 ст. 95 КПК, свідок у своїх показаннях повинен викладати лише факти. Вони мають характеризуватися неупередженістю, активним викладом фактів, які він особисто спостерігав. Чим детальніше викладається відомий свідку факт, тим ціннішими є його показання. Зазвичай, він опосередковує те, що сприймав органами відчуття. Нерідко показання мають характер суджень і оцінок. Це пояснюється тим, що факти спочатку сприймаються, а потім відтворюються свідком. Тому при оцінці показань в першу чергу перевіряються відносини свідка з учасниками кримінального процесу: обвинуваченим, потерпілим і ін. Більшу довіру зазвичай вселяють показання сторонніх осіб, наприклад, випадкових очевидців події.

Процес формування показань свідків включає в себе три стадії: сприйняття, запам'ятовування і відтворення. Помилки і спотворення можливі на кожній з них. При сприйнятті подій вони можуть бути обумовлені станом здоров'я, особистими психофізіологічними якостями свідка (наприклад, значна втрата зору, спостережливість або, навпаки, неуважність), його станом у момент сприйняття (наприклад, стан алкогольного сп'яніння або втома), умовами сприйняття (час доби, освітленість, погода). Точність запам'ятовування теж залежить від особистих якостей свідка, а також від проміжку часу, що пройшов з моменту спостереження події до моменту допиту. І нарешті різні спотворення можливі при відтворенні сприйнятого.

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_11, ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ОСОБА_4 наніс удар потерпілому після того, як останній вказав на те, що він є працівником міліції, і на які покликається сторона обвинувачення, суд враховує, що вказані свідки були давніми приятелями потерпілого і тому не дають в судовому засіданні показання про непристойну поведінку потерпілого з моральної точки зору, одночасно в судовому засіданні встановлено, як з самих показань свідків, так і підтверджується іншими матеріалами справи, що останні перебували в стані алкогольного сп'яніння, що в значній мірі обмежувало їх можливість адекватно сприймати дійсність, і спростовуються висновками суду про те, що конфлікт виник через поведінку потерпілого, який намагався з'ясувати з обвинуваченим відносини.

Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_18, ОСОБА_14 в судовому засіданні дали послідовні показання про те, що конфлікт був спровокований саме потерпілим по справі, який намагався з'ясувати з обвинуваченим відносини, і тому сам підійшов до нього і розмахував руками, вказані показання знайшли своє підтвердження під час слідчого експерименту, який був детально оглянутий судом, і під час якого свідки послідовно відтворювали обставини вчинення обвинуваченим злочину.

Як під час судового засідання так і під час слідчого експерименту свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_7 непослідовно і суперечливо розповідали про місце вчинення злочину, про послідовність подій, які відбувалися, в показаннях вказаних свідків є розбіжності про розташування обвинуваченого і потерпілого один відносно одного під час вчинення злочину, про поведінку потерпілого, а саме, свідок ОСОБА_11 ствердив, що потерпілий тримав руки в кишенях, свідок ОСОБА_7 вказаний факт заперечив, а тому суд не може прийняти їх показання як доказ винуватості чи невинуватості обвинуваченого ОСОБА_4

Оцінюючи показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_29, ОСОБА_32, ОСОБА_17 суд приходить до висновку, що такі показання не містять жодної інформації щодо обставин заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5, ніяким чином не підтверджують чи спростовують вину обвинуваченого ОСОБА_4, тому суд не вважає за доцільне брати їх до уваги в частині конфлікту, який мав місце до нанесення обвинуваченим потерпілому удару і причини, з яких було нанесено удар, оскільки вказані свідки очевидцями події, яка мала місце 04 березня 2013 року не були.

В іншій частині суд приймає до уваги їх показання, так як вони підтверджуються показаннями інших свідків, не суперечать висновкам судових експертиз та в повній мірі узгоджуються з іншими доказами по справі.

Окрім цього суд бере до уваги, що до моменту вчинення злочину обвинувачений не був знайомий з потерпілим, а тому між ними не могло бути будь-яких відносин, які б спонукали до вчинення щодо останнього умисних протиправних дій. Крім того, судом встановлено, що потерпілий дійсно вчинював протиправні дії на місці скоєння злочину щодо обвинуваченого і дана ситуація була неочікуваною і раптовою для обвинуваченого, оскільки потерпілий спрямував свої протиправні дії щодо нього, тому він і змушений був діяти, виходячи з обстановки, що склалася, не маючи змоги оцінити її належним чином та передбачити наслідки, які можуть настати від тих дій, які він в подальшому вчинив відносно потерпілого, завдавши удар в ліву частину обличчя потерпілого. Насильство, яке ним було застосоване, спрямовувалось не на заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а на припинення його дій, а саме словесних образ та намагання вхопити за ліву руку, а тому наслідків, які від цього наступили, обвинувачений не передбачав, хоча повинен був та міг їх передбачати.

А тому суд не бере до уваги доводи сторони обвинувачення про те, що в даному випадку в діях обвинуваченого щодо вчиненого діяння є прямий або непрямий умисел, оскільки така форма характерна для тих випадків, коли винна особа передбачає, що суспільно-небезпечні наслідки можуть настати від його конкретної дії, яка вчинена у даний момент, у певній обстановці і за певних обставин. Вчиняючи злочин з непрямим умислом, винний може сподіватися, що через випадковий збіг обставин вказані наслідки можуть не настати. При прямому умислі винна особа усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачає його суспільно-небезпечні наслідки.

Обираючи в даному випадку правильну кримінально-правову кваліфікацію діям особи, слід звернути увагу на те, що за умови доведеності інших обставин, її умислом не охоплювалось заподіяння саме умисного тяжкого тілесного ушкодження, оскільки ОСОБА_4, завдаючи удару кулаком руки в область голови ОСОБА_24, не міг передбачити саме такого протікання події: невдалого падіння потерпілого з висоти власного росту, удару саме головою та втрату ним свідомості. Іншими словами: не кожен удар кулаком в лице призводить до вільного падіння з висоти власного росту, і не кожне таке падіння призводить до травм черепа та забою головного мозку. Тобто між діями особи, яка вдарила потерпілого, та наслідками, які настали, відсутній причинний зв'язок, який повинен наставати з необхідністю.

Відтак, тяжкі тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_5 і від яких настала його смерть, не були спричинені безпосередніми насильницькими діями ОСОБА_4, а стали наслідком того, що ОСОБА_5 від удару кулаком руки в область голови непередбачено впав на бетонне покриття.

Окрім цього, сила та напрям завданого обвинуваченим ОСОБА_4 удару рукою в ліву частину обличчя, без застосування будь-якого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесного ушкодження, не дає суду підстав дійти висновку, що умисел обвинуваченого був спрямований на заподіяння потерпілому тяжкого тілесного ушкодження. Це виключає кваліфікацію його дій за ч.2 ст.121 КК України.

Разом з тим, завдаючи такого удару потерпілому на бетонній площадці, обвинувачений, хоча й не передбачав, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок падіння на бетонну площадку потерпілий може отримати будь-яку травму, зокрема й смертельну.

Тобто, в діях ОСОБА_4 є необережна форма вини.

Припущення обвинуваченого і свідка ОСОБА_12 та ОСОБА_18 про те, що потерпілий підслизнувся і впав не спростовують висновків суду про те, що від удару, заподіяного обвинуваченим потерпілий дійсно втратив рівновагу і впав, що стверджується і показаннями експертів допитаний в судовому засіданні, які однозначно ствердили, що потерпілий впав від удару, нанесеного обвинуваченим. Суд розцінює ці покази обвинуваченого, як спосіб захисту, так і намагання пом'якшити свою відповідальність за скоєння вчиненого, оскільки вони спростовуються сукупністю зібраних по справі та досліджених в суді достовірних і узгоджених між собою доказів.

Кваліфікація дій за даних обставин як вбивство через необережність також слідує із судової практики, зокрема з ухвал колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України та з ухвал колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (Т.1 а.с.20-35)

Відповідно до ч. 6 ст. 368 КПК України «обираючи при ухваленні вироку норму закону України про кримінальну відповідальність, яка підлягатиме застосуванню до суспільно небезпечних діянь, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені в його ухвалах, у випадках, передбачених частиною другою статті 455...». Частиною другою ст. 455 КПК України передбачено, що «якщо Верховний Суд України встановить, що судове рішення у справі, яка переглядається з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 445 цього Кодексу, є незаконним, він скасовує його повністю чи частково, змінює його і ухвалює нове судове рішення або направляє справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції...».

Відповідно ж до ч. 1 ст. 458 КПК України «висновки Верховного Суду України, викладені у його ухвалах, у випадках, передбачених у частині другій статті 455..., є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності відповідну норму закону, та для всіх судів України».

Що стосується нанесення потерпілому умисних легких тілесних ушкоджень, то суд кваліфікує усе за ч.1 ст.119 КК України, оскільки заподіяння кількох видів тілесних ушкоджень, частина з яких призвела до смерті потерпілого, а інші не перебувають у причинному зв'язку з останньою, то вчинене має бути кваліфіковано за статтею КК України, яка передбачає відповідальність за найбільш тяжкий їх вид, тобто необережне вбивство.

Згідно з ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд не має можливості й дослідити інші обставини конфлікту та їх тривалість, які як передували вчиненню ОСОБА_4 злочину та про які зазначав в судовому засіданні обвинувачений та деякі свідки, так і ті, які були під час конфлікту між обвинуваченим та потерпілим, зважаючи на відсутність та ненадання таких доказів стороною обвинувачення, на яку покладено, в даному випадку, право підтримання обвинувачення та доведення вчинення

Отже, перевіркою матеріалів справи не здобуто доказів які б свідчили, що ОСОБА_4, завдаючи удари ОСОБА_5 в обличчя, мав умисел заподіяти останньому тяжке тілесне ушкодження, а тому суд кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.119 КК України як вбивство через необережність.

При призначенні покарання підсудному по даній справі суд суворо дотримується принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та враховує, що життя людини, відповідно до ст. 3 Конституції України, є найвищою соціальною цінністю, а в ст. 27 Основного Закону наголошується, що кожна людина має невід'ємне право на життя і ніхто не може свавільно позбавити людину життя.

Дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на те, що головною метою покарання є виховання та соціальна реабілітація винного, та обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер та тяжкість вчиненого ним злочину, фактичні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, особу обвинуваченого та стан його поведінки, яка сформувалася у сімейному житті, які визначалися взаємовідносинами між ним та потерпілим, обвинувачений усвідомив протиправність своїх дій, суспільну небезпеку вчиненого ним злочину, відверто осудив свою поведінку та готовий нести кримінальну відповідальність, поведінку потерпілого, яка призвела до вчинення злочину, позицію потерпілої - матері потерпілого ОСОБА_2, яка просить не позбавляти обвинуваченого волі, повне відшкодування майнової шкоди та готовність до відшкодування моральної шкоди, яку визначить суд, те, що обвинувачений вину у вчиненні необережного злочину визнав повністю, раніше на території України не судимий, згідно експертизи на час вчинення злочинних дій міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за місцем проживання характеризується позитивно, у вчиненому розкаюється та повнстю відшкодував завдану майнову шкоду, як такі, що пом'якшують покарання обставини суд визнає повне визнання вини, щире каяття і відшкодування шкоди, як таку, що обтяжує покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, і вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч.1 ст.119 КК України.

Суд вважає також за необхідне також врахувати і ту обставину, що ініціатором конфлікту був не обвинувачений ОСОБА_4, а сам потерпілий та його віктимна поведінка.

Суд звертає увагу, що покарання, яке просить застосувати прокурор, лежить в межах обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України, який є тяжким злочином. Одночасно судом дії обвинуваченого ОСОБА_4 перекваліфіковано на ч.1 ст.119 КК України, яка згідно ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості.

Призначаючи покарання у виді обмеження волі, суд враховує, що - це міра кримінального покарання, яка полягає в триманні за вироком суду засудженої особи у спеціалізованих кримінально-виконавчих установах відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за нею нагляду з обов'язковим залученням до праці. Суд при призначенні даного виду покарання враховує суб'єктивну сторону злочину, що розглядається, - необережну вина - яка свідчить про меншу суспільну небезпечність винного і всього діяння в цілому порівняно з аналогічними діями, вчиненими умисно, обвинувачений не передбачав можливості настання смерті потерпілого від вчиненої ним дії, але повинен був і міг її передбачити, діючи з більшою обачністю, дії обвинуваченого спровоковані діями потерпілого, який нецензурно висловлювався в його сторону та намагався вхопити за руку; думку потерпілої та її представника, які просять не позбавляти обвинуваченого волі, оскільки мають надію на відшкодування ним моральної шкоди та встановлення надгробного пам'ятника.

Підстав для застосування ст.ст. 69,75 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4, із врахуванням обставин справи, наслідків та тяжкості скоєного злочину, суд не вбачає. Таке покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для його можливого виправлення, перевиховання та профілактики вчинення ним нових злочинів.

Суд вважає доведеним факт вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, судом достовірно встановлено, що саме обвинуваченим заподіяно моральну шкоду потерпілому, а тому цивільний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.ст. 23,1187 ЦК України, та роз'яснень, що викладені в п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31 березня 1995 року N4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" та визначає суму відшкодування, яка відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, з врахуванням обставини при яких було спричинено моральну шкоду потерпілому - цивільному позивачу, ступінь вини відповідача, характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань цивільного позивача, непоправність втрати і неможливість поновити попереднє становище, істотність вимушених змін у життєвих стосунках потерпілого, і наслідків, що наступили, той факт що потерпіла безповоротно втратила сина, перенесла страждання пов'язані зі смертю сина, з його похованням і продовжує нести ці душевні страждання, та зважаючи на обставини при яких було заподіяно моральну шкоду, а також враховуючи дані про особу обвинуваченого та його майновий стан, враховуючи, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілої - цивільного позивача ОСОБА_2 60 000 грн. моральної шкоди. Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого і характер його дій, на думку суду відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних конкретних обставин не може вважатися явно завищеною чи надмірною.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373- 374 КПК України, суд

з а с у д и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, й призначити йому покарання - 3 /три/ роки 6 /шість/ місяців обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з 04 березня 2013 року, тобто з часу його фактичного затримання, згідно з протоколом затримання /Т.1 а.с.52-55/.

В строк відбуття покарання ОСОБА_4 слід зарахувати час перебування під вартою з 04 березня 2013 року по 13 грудня 2013 року із розрахунку одному дню тримання під вартою відповідає два дні обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 - взяття від варту, до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 60 000 /шістдесят тисяч/ грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Речові докази: два марлеві тампони, просочені речовиною бурого кольору - знищити (Т.2 а.с.88-90).

Вирок може бути оскаржено сторонами до апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя В. Л. Бучківська