Ухвала

іменем україни

26 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_17,
суддів ОСОБА_18 та ОСОБА_19,
за участю прокурора захисника ОСОБА_20,ОСОБА_5,

розглянула в судовому засіданні кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року,

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2013 року

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянин України, відповідно до

статті 89 КК України є такий, що

судимості не мав,

засуджений за пунктами 4, 12 частини 2 статті 115 КК України на 12 років позбавлення волі.

Цим вироком також засуджені ОСОБА_7 за пунктами 4, 12 частини 2 статті 115 КК України, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за частиною 1 статті 396 КК України, щодо яких судові рішення в касаційному порядку не оскаржуються.

Згідно з вироком, у тому числі, ОСОБА_6 визнаний винуватим та засуджений за наступних обставин.

Так, 27 грудня 2011 року у вечірній час доби ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння та маючи при собі заздалегідь придбані продукти харчування та дві пляшки горілки, прибули в квартиру АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_9, де також проживала ОСОБА_8 та перебував знайомий останньої ОСОБА_10, та, розмістившись на кухні вказаної квартири, всі почали спільно вживати алкогольні напої.

В період часу між 22 годиною 30 хвилин та 23 годиною 00 хвилин між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних взаємовідносин, що переріс у бійку. При цьому, ОСОБА_9, уникаючи конфліктної ситуації, пішов до своєї кімнати та ліг спати та за подіями, що відбуваються в його квартирі, не спостерігав.

Під час бійки ОСОБА_7 почав завдавати ОСОБА_10 удари руками та ногами по різним частинам тіла, до якої приєднався ОСОБА_6, котрий, діючи узгоджено з ОСОБА_7, також почав бити потерпілого, чим спричиняли потерпілому сильний фізичний біль і страждання. А ОСОБА_8 в той час перебувала на кухні та ніяких протиправних дій до потерпілого не вчиняла.

Внаслідок тривалого побиття ОСОБА_10, після того, як воля останнього до опору була остаточно зломлена, у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 о 23 годині 20 хвилин виник злочинний умисел на незаконне позбавлення життя потерпілого. Припинивши побиття потерпілого, ОСОБА_7 сказав ОСОБА_6 приглянути за потерпілим, щоб він не мав можливості залишити квартиру, оскільки їх умисел, направлений на позбавлення його життя з особливою жорстокістю, не був доведений до кінця. ОСОБА_7 пішов в магазин для придбання алкогольних напоїв, а ОСОБА_6 попри вмовляння потерпілого впродовж 20 хвилин фізично його утримував на кухні, у тому числі завдаючи удари по голові потерпілого як кулаком руки, так і металевим предметом, та чекав на ОСОБА_7

ОСОБА_7, повернувшись в квартиру в 00 годин 00 хвилин, відновив побиття потерпілого руками та ногами по різним частинам тіла, доки він не втратив свідомість. При цьому ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 про його побиття потерпілого. Після чого він та ОСОБА_6 пішли до кімнати, де разом із ОСОБА_8 почали вживати алкогольні напої.

28 грудня 2011 року в період часу з 00 години 30 хвилин до 1 години 00 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_6, почувши звуки, що долинали з кухні, де перебував ОСОБА_10, прослідували туди, де побачили останнього, котрий стояв біля виходу з кухні та у правій руці тримав кухонний ніж. Не здійснюючи ніяких активних дій вказаним ножем, потерпілий почав просити ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про надання йому можливості покинути квартиру. Однак, ОСОБА_6, діючи умисно і узгоджено з ОСОБА_7, зачинив перед потерпілим двері, перешкоджаючи таким чином потерпілому вийти з кухні, а ОСОБА_7 пішов до кімнати, де відломив від стола ніжку з лакованого дерева, та, утримуючи її в руці, повернувся з кімнати, а ОСОБА_6, побачивши вказаний предмет у руці ОСОБА_7, відчинив перед ним двері кухні. Зайшовши на кухню, ОСОБА_7, бажаючи спричинити смерть потерпілому, наніс по його голові удар ніжкою від столу. Потерпілий, втримавшись на ногах, знову благав випустити його з квартири.

ОСОБА_7 та ОСОБА_6, бажаючи довести свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя потерпілого, до кінця, зробили вигляд, що дають потерпілому можливість покинути квартиру, випустили його з кухні та пропустили до кімнати, щоб він мав можливість забрати свій одяг. Але, коли потерпілий перебував у дверному отворі кімнати, ОСОБА_7, з метою реалізації їх спільного з ОСОБА_6 злочинного умислу, почав завдавати потерпілому численні удари руками і ногами по різним частинам тіла потерпілого, від яких він почав видавати хрипі звуки.

Усвідомлюючи, що здатність потерпілого до опору остаточно подавлена, у зв'язку з чим реалізація умислу на позбавлення його життя є справою найближчого часу, ОСОБА_7 і ОСОБА_6 продовжили вживати алкогольні напої, де разом з ними перебувала ОСОБА_8

ОСОБА_10 продовжував видавати хрипі звуки, лежачи на підлозі в дверному отворі, а ОСОБА_7 та ОСОБА_6 почергово підходили до нього та умисно завдавали йому удари ногами по різним частинам тіла, усвідомлюючи, що ці удари можуть бути для нього смертельними.

О 1 годині 00 хвилин ОСОБА_7 почав особливо дратувати хрипий звук, що видавав потерпілий, котрий залишався у несвідомому стані в тому ж положенні, у зв'язку з чим ОСОБА_7, бажаючи пришвидшити настання смерті його та ОСОБА_6 жертви, діючи умисно, почав стрибати ногами на тулубі, голові та шиї потерпілого. Після чого, стоячи праворуч від потерпілого, ОСОБА_7 умисно з перенесенням всієї ваги свого тіла на ногу, наступив нею на праву бокову поверхню шиї потерпілого в напрямку справа наліво і спереду назад, чим потерпілому спричинено закриту травму шиї, що було причиною його смерті відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи №140-КЕ/2012 від 29 травня 2012 року в частині опису травми шиї, а також встановлено численні пошкодження голови, шиї, тулубу, статевих органів, кінцівок.

Після цього, ОСОБА_7 ліг спати в кімнаті, а ОСОБА_8 та ОСОБА_6 попрямували в продуктовий магазин, де в період часу з 1 години 52 хвилин по 2 годину 19 хвилин вживали алкогольні напої, а повернувши до квартири разом з ОСОБА_7, який прокинувся, бажаючи приховати сліди злочину, здійснили поверхове прибирання квартири в місцях, де була кров потерпілого.

28 грудня 2012 року о 5 годині 00 хвилин прокинувся ОСОБА_9, побачивши труп потерпілого, кров на білих кросівках ОСОБА_7 та кров біля трупа потерпілого, почав пред'являти претензії. З метою приховати сліди злочину ОСОБА_9 разом з ОСОБА_8 винесли труп потерпілого з квартири на перший поверх, після чого остання ганчіркою змила сліди крові при виході з квартири та зникла з місця вчинення злочину разом з ОСОБА_9, а о 6 годині 27 хвилин лікарем бригади швидкої медичної допомоги було виявлено труп потерпілого.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2013 року, у тому числі, щодо засудженого ОСОБА_6 залишено без зміни.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить вказані судові рішення скасувати, а матеріали кримінальної справи направити на нове розслідування. Посилається на неправильне застосування кримінального закону та істотні порушення вимог кримінально-процесуального закону.

Зокрема, засуджений вказує на відсутність доказів, підтверджуючих змову на вчинення умисного вбивства, співучасть у ньому, умислу на умисне вбивство з огляду на показання ОСОБА_7, ОСОБА_8 та свідка ОСОБА_11, а також вбачаючи в діях ОСОБА_7 ексцес виконавця.

Також, засудженим вказується на невмотивованість судових рішень, у тому числі щодо відсутності оцінки показанням засудженої ОСОБА_8, зміст яких, на його переконання, свідчить про вчинення нею вбивства, а також для повного з'ясування обставин справи не надано оцінки і висновкам експертних досліджень щодо неможливості ідентифікації його крові на вилучених предметах та вірогідного ствердження настання смерті потерпілого від його дій згідно наданих ним показань.

На вказані, як стверджується засудженим, порушення суду першої інстанції та досудового розслідування, зокрема порушення його права на захист, не звернув уваги і суд апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, яка підтримала касаційну скаргу засудженого, пояснення прокурора, яка заперечувала проти задоволення касаційної скарги та вважала прийняті у справі судові рішення законними та обґрунтованими, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали кримінальної справи, колегія суддів вважає, що касаційна скарга засудженого задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як убачається з касаційної скарги засудженого, ним не заперечується та не оспорюється подія злочину, його вчинення, тривале спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, у тому числі і особисто, локалізацію, характер, кількість та спосіб їх завдання, а також його перебування на місці події.

Що ж стосується доводів засудженого, спрямованих на спростування його причетності у спільному вчиненні з ОСОБА_7 умисного вбивства потерпілого за попередньою змовою на його вчинення та наявності умислу на це, не встановлення всіх обставин вчинення злочину у відповідно до норм кримінально-процесуального закону та невмотивованості висновків судів, то колегія суддів стверджує їх неспроможність з огляду на наступне.

Відповідно до частини 2 статті 28 КК України злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (два і більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Зміст наведеної норми кримінального закону передбачає, що вирішальним у визначенні, є особа співвиконавцем чи ні, - являється не обсяг вчинених нею дій, а їх взаємозв'язок та взаємна узгодженість на заподіяння потерпілому смерті, а також те, чи його дії у сукупності з діями іншої особи (осіб) перебувають у причинному зв'язку з злочинним результатом. Зокрема, сумуючи свої дії, підтримуючи один одного інтелектуально, діючи групою, злочинці одержують можливість вчинити такі посягання, як один здійснити не в змозі. Тоді як, попереднім визнається зговір, який стався до початку вчинення злочину, тобто до початку виконання дій, які відносяться до об'єктивної сторони злочину (тобто не пізніше, ніж на стадії готування), що має прояв у такій домовленості як відносно всіх обставин майбутнього злочину, так і стосовно загальних питань.

Як убачається з матеріалів кримінальної справи, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 фактично підтвердили встановлений органом досудового розслідування виникнення конфлікту між ОСОБА_7 та потерпілим, що переросла в бійку, доповнення дій ОСОБА_7 ОСОБА_6, подальший перебіг інкримінованої події, тривалість завдання останніми потерпілому тілесних ушкоджень з перервами у часі, їх спричинення ОСОБА_7 та ОСОБА_6, між якими вони порізно відлучалися для придбання алкогольних напоїв, утримування в квартирі потерпілого всупереч його волі, у тому числі в момент, коли один з останніх виходив поза межі приміщення квартири, виконання ОСОБА_6 вказівок ОСОБА_7 про утримання потерпілого в квартирі до його повернення з магазину, під час чого ОСОБА_6 сам спричиняв тілесні ушкодження потерпілому, у тому числі і залізним предметом, прибуття на місце події ОСОБА_11, дії всіх учасників інкримінованої події після неї, обставини чого встановлювалися та підтверджувалися під час досудового і судових слідств шляхом проведення слідчих дій, призначення відповідних експертних досліджень, допиту останніх та свідків, тощо (т.2 а.с.95-103, 139-143, 145-150, 198-205, 248-256, 206-211, 257-260, 420).

Зокрема, експертними дослідженнями встановлена причина смерті потерпілого та момент її настання, відповідність локалізації, характеру, обсягу, способу та механізму їх спричинення показанням ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_8, наданих під час досудового розслідування, виявленим та вилученим з місця події, у тому числі вказаних останніми, предметам, а також ідентифіковано належність крові, волосся та волокон одягу потерпілого, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 за виявленими та вилученими, як з місця події, так і безпосередньо у засуджених, особистими речами, біологічними зразками (т.3 а.с.37-43, 131-137, 164-167, 219-228, 239-246, 272-278; т.4 а.с.272-274, 82-87, т.5 а.с.13-17, 46-48, 84-89, 102-120).

Тоді як, окрім показань засуджених, тривалість, інтенсивність та циклічність здійснення протиправних посягань на життя та здоров'я потерпілого, що завдавало йому особливих фізичних страждань, підтверджена також свідками ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, котрі є мешканцями сусідніх квартир та повідомляли про шум, що доносився з квартири з 23 години 27 грудня 2011 року по 5 годину 28 грудня 2011 року, що їм нагадував пересування меблів або кидання мішка картоплі, та прохання ОСОБА_9 про виклик швидкої медичної допомоги або позвати до нього ОСОБА_21, що була медиком, виявлення слідів крові на клітковому майданчику з третього по перший поверх та трупа на першому поверсі. А на утримання потерпілого проти його волі в квартирі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зі спричиненням при ньому тілесних ушкоджень потерпілому вказував свідок ОСОБА_11, котрий після побаченого покинув приміщення квартири, куди його запросив ОСОБА_7 після прибуття з магазину (т.1 а.с.164-167, 209-213; т.2 а.с.358-361).

Саме такі фактичні дані, що були отримані внаслідок проведення досудового і судового слідств та покладені в основу судових рішень, відображають обставини, що підлягають доказуванню в кримінальній справі, та надавали судам першої та апеляційної інстанціям підстави для висновку про попередню змову ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на вчинення протиправних посягань на життя та здоров'я потерпілого, що супроводжувалася подальшою узгодженістю, злагодженістю та послідовним характером їх спільних дій з переривами у часі, що і вказує на їх попередню змову до початку настання злочинного наслідку у виді завдання потерпілому особливих фізичних страждань та смерті потерпілого, а також бажання його настання.

Отже, твердження засудженого про те, що ОСОБА_7, спричинивши смерть потерпілому, вийшов за межі їх домовленості та умислу, та те, що ОСОБА_8 сама вчинила вбивство потерпілого об'єктивними даними не підтвердилися.

Враховуючи викладене, колегія суддів не має сумнівів у правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 за пунктами 4, 12 частини 2 статті 115 КК України та вмотивованості висновків про це.

Крім того, голослівними слід визнати і твердження засудженого щодо залишення судом апеляційної інстанції поза увагою доводів його апеляційної скарги, в яких він вказував на порушення вимог кримінально-процесуального закону судом першої інстанції та досудовим слідством, оскільки вони спростовані відповідними мотивами висновку суду апеляційної інстанції з посиланням на матеріали кримінальної справи.

Зокрема, посилання засудженого на порушення його права на захист під час досудового слідства об'єктивно не підтверджується його волевиявленням щодо призначення йому особисто визначеним захисника, за участю якого було проведено ознайомлення з матеріалами кримінальної справи, про що свідчать підписи, та підтверджено раніше повідомлені обставини вчинення злочину (т.2 а.с.82, 83; т.5 а.с.412).

Призначене ж засудженому ОСОБА_6 покарання за пунктами 4, 12 частини 2 статті 115 КК України є таким, що відповідає вимогам статті 65 КК України.

Відтак, касаційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного та керуючись статті 394-396 КПК України 1960 року та пункту 15 розділу 11 Перехідних положень КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

вирок Московського районного суду м. Харкова від 23 липня 2013 року та ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області від 29 квітня 2014 року щодо засудженого ОСОБА_6 залишити без зміни, а його касаційну скаргу - без задоволення.

С у д д і:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_17 ОСОБА_18 ОСОБА_19