Справа № 1-11/11
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2011 року м. Бережани

ІБережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

судді Німко Н.П.

при секретарі Олексів О.Б.

з участю:

прокурора Бурика О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Бережани справу про обвинувачення за ч.1 ст. 172 КК України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, гр. України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні неповнолітнього сина, зареєстрованого, як фізична особа підприємець, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_4 «б»в м. Бережани, Тернопільської області, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2, постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 31 липня 2009 року, на підставі п. «б»ст. 1 Закону України «Про амністію»звільненого від кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст. 172 ч.1, 366 ч.1 та ст. 190 ч.3 КК України, військовозобовязаного, -

В С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_1, будучи фізичною особою-підприємцем, згідно свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця Серії В00 №588337 від 25 липня 2005 року та службовою особою, яка постійно обіймає посаду повязану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обовязків, у які входить: здійснення керівництва господарською діяльністю з виготовлення виробів із деревини та керівництва трудовим колективом, управління і розпорядження майном, прийом та звільнення працівників, виплата заробітної плати, сплата податків, зборів та інших обовязкових платежів, діючи в супереч вимогам ст. 21 КЗпП України, п.6 ч.1ст.24 КЗпП України, наказу Мінпраці від 08.06.2001 року № 554/5745 «Про затвердження форми трудового договору між працівниками та фізичною особою», Порядку реєстрації трудових договорів, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 27.06.2001 року, в період з травня по жовтень 2010 року допустив до виконання роботи чотирьох найманих працівників ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з якими трудові угоди в тижневий строк з моменту фактичного допущення вказаних працівників до роботи не уклав, і в центрі зайнятості не зареєстрував. В порушення ст. 48 КЗпП України трудові книжки вказаним працівникам в пятиденний строк з моменту фактичного допуску до роботи не оформив.

Зокрема, в період із другої декади вересня по 25 жовтня 2010 року ОСОБА_1Я фактично допустив працівника ОСОБА_2 до виконання роботи різноробочого при монтажі лінії по виробництву гранульованого палива для котлів з відходів деревини, в цеху, що знаходиться на території ВАТ «Мікрон»/м. Бережани вул. Золочівській, 30Б/ та належить підприємцю на праві приватної власності. Закріпив за ним обовязки повязані з поданням деталей лінії що монтується, надання підсобної допомоги іншим працівникам та ряд інших обовязків повязаних із монтажем лінії по виробництву гранульованого палива.

В порушення Закону України «Про оплату праці»та ст. 110 КЗпП України підприємець ОСОБА_1 за відпрацьований період часу не оплатив працівнику ОСОБА_2 заробітну плату за виконану роботу та не повідомляв працівника про розмір його заробітної плати.

В період з 23 вересня по 25 жовтня 2010 року підприємець ОСОБА_1 фактично допустив працівника ОСОБА_3 до виконання роботи зварювальника при монтажі лінії по виробництву гранульованого палива, закріпив за ним обовязки повязані зі зварюванням деталей при монтажі лінії.

За виконання вказаних обовязків, приватний підприємець неофіційно виплачував працівнику заробітну плату в «конвертах», яка становила 600 гривень на місяць.

Крім цього, використання найманої праці без належного оформлення відповідно до вимог чинного трудового законодавства підприємцем ОСОБА_1 мало місце в період із травня по серпень 2010 року при виконанні робіт у м. Біла Церква Київської області та в смт. Кринички Дніпропетровської області при монтажі ліній по виробництву гранульованого палива для котлів з відходів деревини.

Зокрема, в період з 21 травня по 05 липня 2010 року ОСОБА_1 фактично допустив гр. ОСОБА_4 до виконання роботи зварювальника та різноробочого при монтажі лінії по виробництву гранульованого палива в м. Біла Церква Київської області, закріпив за ним обовязки повязані з подачею та монтажем деталей лінії що монтується, наданням підсобної допомоги іншими працівникам, проведення зварювальних робіт та ряд інших обовязків повязаних із монтажем лінії по виробництву гранульованого палива.

В період з першої декади липня 2010 року по другу декаду серпня 2010 року підсудний ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність повторно допустив працівника ОСОБА_4 до виконання роботи зварювальника та різноробочого при монтажі лінії по виробництву гранульованого палива в смт. Кринички Дніпропетровської області.

В порушення вимог Закону України «Про оплату праці»та ст. 110 КЗпП України підсудний ОСОБА_1 за відпрацьований період часу не оплатив працівнику ОСОБА_4 обумовлену в усній формі заробітну плату, чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 17 000 гривень.

У період з 21 травня по перші числа липня 2010 року ОСОБА_1 фактично допустив гр. ОСОБА_5 до виконання роботи різноробочого при монтажі лінії по виробництву гранульованого палива в м. Біла Церква Київської області, закріпив за ним обовязки повязані з поданням деталей лінії що монтується, надання підсобної допомоги іншим працівникам та ряд інших обовязків повязаних із монтажем лінії.

В порушення Закону України «Про оплату праці»та ст. 110 КЗпП України підприємець ОСОБА_1 за відпрацьований період часу не оплатив працівнику ОСОБА_5 обумовлену в усній формі заробітну плату, чим спричинив йому матеріальну шкоду на суму 5000 гривень.

Таким чином, скориставшись довірою найманих працівників фізична особа-підприємець ОСОБА_1 шляхом обману, не легалізував трудові відносини з ними, не дотримав зобовязань щодо легальної та регулярної виплати заробітної плати, гарантоване ч.7 ст. 43 Конституції України, у відповідності до їх кваліфікації, не забезпечив дотримання зобовязань за загальнообовязковим державним соціальним страхуванням.

Всупереч вимогам ст. 30 ч.2 Закону України «Про оплату праці», вимогам ст. 4 Указу Президента України від 03.07.1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності субєктів малого підприємництва», підсудний ОСОБА_1, не забезпечив достовірного обліку витрат на оплату праці у встановленому порядку, зокрема, табелі обліку використання робочого часу /форма П-14/ та платіжно-розрахункові відомості по нарахуванню та виплаті заробітної плати найманим працівникам у 2010 році він не оформив, таким чином приховавши незареєстровану найману працю.

Окрім цього, приватний підприємець, використовуючи незареєстровану найману працю, порушуючи ст.43, ст.45 та ст.46 Конституції України, ст. 48 КЗпП України та ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці», не оформив найманим працівникам трудові книжки, звітності в державні контролюючі органи не подавав, не сплачував внески на загальнообовязкове державне пенсійне страхування в Пенсійний фонд України та інші загальнообовязкові внески за ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Такими своїми діями підсудний ОСОБА_1 проігнорував свій обовязок, як роботодавця забезпечувати нормальні умови праці необхідні для виконання працівниками роботи, грубо порушуючи чинне законодавство України і права найманих працівників-потерпілих.

В судовому засіданні підсудній ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому обвинуваченням злочині за ч.1 ст. 172 КК України визнав повністю, щиро покаявся, виклав прохання оголосити його покази, які він давав на досудовому слідстві, будучи допитаним в якості обвинуваченого, які є повними, достовірними і такими, що свідчать про повне визнання ним вини, його щире каяття, та свідчать про його допомогу та сприяння органам досудового слідства в розкритті згаданого злочину.

З оголошених в судовому засіданні показів ОСОБА_1, які він дав на досудовому слідстві, будучи допитаним в якості обвинуваченого, вбачається, що у нього, як фізичної особи підприємця, дійсно в період з травня по жовтень 2010 року працювало четверо офіційно не оформлених /не зареєстрованих/ найманих працівників ОСОБА_2 /житель ІНФОРМАЦІЯ_5/, ОСОБА_3 /житель ІНФОРМАЦІЯ_6/, ОСОБА_4 /житель ІНФОРМАЦІЯ_6/ ОСОБА_5 /житель м. Бережани/, з якими трудові угоди в тижневий строк з моменту фактичного допущення вказаних працівників до роботи він не уклав, і в центрі зайнятості не зареєстрував. В порушення ст. 48 КЗпП України трудові книжки вказаним працівникам в пятиденний строк з моменту фактичного допущення до роботи не оформив. ( а.с. 87-91 )

Також підсудний зазначив, що у скоєному розкаюється, більше такого чинити не буде, просить його суворо не карати і волі не позбавляти

Винність підсудного ОСОБА_1 в інкримінованому йому обвинуваченням злочині за ч.1 ст. 172 КК України підтверджується обєктивно оціненими зібраними та перевіреними в судовому засіданні доказами.

В судове засідання потерпілий ОСОБА_4 не зявився, подав суду письмову заяву про оголошення його показів, які він давав на досудовому слідстві, будучи допитаним в якості потерпілого. З оголошених в судовому засіданні показів потерпілого ОСОБА_4 вбачається, що з 21 травня по 5 липня 2010 року він працював в приватного підприємця ОСОБА_1 на посаді зварювальника та різноробочого. Згідно їхньої усної домовленості потерпілий повинен був працювати і працював у м. Біла Церква Київської області та здійснювати монтаж лінії по виробництву гранульованого палива для котлів з відходів деревини. За виконання вказаної роботи ОСОБА_1 обіцяв оплачувати потерпілому заробітну плату в розмірі 200 гривень за добу. До обовязків потерпілого на займаній посаді входило виконання робіт по встановленню лінії, зокрема, подача та монтаж деталей, надання допомоги іншим працівникам, проведення зварювальних робіт та ряд інших обовязків які вказував виконувати ОСОБА_1 Після закінчення роботи в м. Біла Церква Київської області, в 10 числах липня 2010 року потерпілий переїхав у Дніпропетровську область смт. Кринички де також працюючи на приватного підприємця ОСОБА_1 виконував роботи по монтажу лінії по виробництву гранульованого палива для котлів з відходів деревини. Вказану роботу він виконував до 20 чисел серпня 2010 року, а після того припинив її виконання, оскільки ОСОБА_1 не виплачував потерпілому заробітної плати. На даний час ОСОБА_1 не розрахувався із потерпілим ні за роботу виконану в м. Біла Церква Київської області, ні за роботу в Дніпропетровській області. Вказану роботу потерпілий виконував не офіційно, при оформленні на роботу жодних трудових чи інших цивільно-правових договорів з ОСОБА_1 не укладав, в центр зайнятості не звертався для оформлення письмової трудової угоди. Трудової книжки підприємцю, потерпілий, не подавав. Запису про його працевлаштування в фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не має. На даний час трудова книжка знаходиться в потерпілого. За час роботи потерпілого, усі накази про виконання своїх посадових обовязків, віддавав керівник-підприємець ОСОБА_1 ( а.с. 52-56).

В судове засідання потерпілий ОСОБА_3 не зявився, подав суду письмову заяву про оголошення його показів, які він давав на досудовому слідстві, будучи допитаним в якості потерпілого. З оголошених в судовому засіданні показів потерпілого ОСОБА_3 вбачається, що

на роботу до приватного підприємця ОСОБА_1, потерпілий влаштувався 23 вересня 2010 року і працює по сьогоднішній день 25 жовтня 2010 року. Зокрема, в 20-тих числах вересня 2010 року потерпілий звернувся до ОСОБА_1 і попросив його прийняти на роботу по його спеціальності, на посаду зварювальника. При оформленні на роботу потерпілий жодних трудових чи цивільно-правових договорів з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не укладав, і в центр зайнятості для реєстрації не звертався. Трудової книжки потерпілий приватному підприємцю не здавав і запису в ній про його працевлаштування в ОСОБА_1 не внесено. І взагалі потерпілий трудової книжки не заводив, оскільки до того ніде не працював. На роботу потерпілий виходить шість днів на тиждень, з понеділка по суботу. Робочий день розпочинається о 9 годині і триває до 20 години. Обідня перерва з 13 години по 14 годину. Взагалі робочий день в підприємця не нормований, він триває по різному до 19 20 години. ( а.с. 40-43);

В судове засідання потерпілий ОСОБА_2 не зявився. З оголошених в судовому засіданні показів потерпілого ОСОБА_2, що на роботу до приватного підприємця ОСОБА_1, потерпілий влаштувався в 20 числах вересня 2010 року і працює по сьогоднішній день 25 жовтня 2010 року. Зокрема, в 20-тих числах вересня 2010 року потерпілий приїхав в гості до свого знайомого ОСОБА_3, який на той час працював у приватного підприємця ОСОБА_1 Перші дні потерпілий вирішив допомогти знайомому і ходив разом з ним на роботу, а надалі вирішив підзаробити і залишився працювати в ОСОБА_1 За виконану роботу заробітної плати приватний підприємець ОСОБА_1 йому не видавав. Як він пояснював виплатить заробітну плату після закінчення монтажу і запуску лінії по виробництву гранульованого палива. При оформленні на роботу потерпілий жодних трудових чи цивільно-правових договорів з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 не укладав, і в центр зайнятості для реєстрації не звертався. Трудової книжки потерпілий приватному підприємцю не здавав і запису в ній про його працевлаштування в ОСОБА_1 не внесено. На роботу потерпілий виходить шість днів на тиждень, з понеділка по суботу. Робочий день розпочинається о 9 годині і триває до 20 години. Обідня перерва з 13 години по 14 годину. Взагалі робочий день в підприємця не нормований, він триває по різному до 19 20 години. ( а.с. 46-49).

В судове засідання потерпілий ОСОБА_5 не зявився, подав суду письмову заяву про оголошення його показів, які він давав на досудовому слідстві. З оголошених в судовому засіданні показів ОСОБА_5 вбачається, що з 21 травня 2010 року протягом 2 місяців він не офіційно працював у приватного підприємця ОСОБА_1 Про те, що ОСОБА_5 буде працювати не офіційно йому говорив безпосередньо фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Згідно їхньої усної домовленості ОСОБА_5 повинен був працювати і працював у м. Біла Церква Київської області та здійснювати монтаж лінії по виробництву гранульованого палива для котлів з відходів деревини. За виконання вказаної роботи ОСОБА_1 обіцяв оплатити ОСОБА_5 заробітну плату в розмірі 5000 гривень за виконану роботу. ( а.с. 11-12)

Окрім повного визнання свої вини підсудним ОСОБА_1, оголошених показів потерпілих, його винність у не забезпеченні ним, як роботодавцем нормальних умов праці, які були необхідні для виконання працівниками роботи, грубому порушенні чинного трудового законодавство України і прав найманих працівників-потерпілих, також підтверджується всебічно перевіреними та дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме, -

- Заявою ОСОБА_4 від 22 вересня 2010 року в якій останній просив прийняти міри до гр. ОСОБА_1, який не виплатив йому заробітної плати в сумі 9000 гривень за роботу яку ОСОБА_4 виконував будучи офіційно не оформленим з 21 травня 2010 року протягом 45 днів в м. Біла Церква Київської області. ( а.с.07);

- Заявою ОСОБА_5 від 20 вересня 2010 року в якій останній просив прийняти міри до гр. ОСОБА_1, який не виплатив йому заробітної плати в сумі 5000 гривень за роботу яку ОСОБА_5 виконував будучи офіційно не оформленим з 21 травня 2010 року по 21 липня 2010 року в м. Біла Церква Київської області. ( а.с 08);

- Інформацією Бережанського районного центру зайнятості за №05-1332 від 22.10.2010 року, в якій зазначено, що у центрі зайнятості зареєстровано двадцять дві трудові угоди між приватним підприємцем ОСОБА_1 і найманими працівниками; трудові угоди у 2010 році не укладались і не реєструвались; трудові угоди з громадянами ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відсутні. ( а.с. 32-33);

- Інформацією управління пенсійного фонду в Бережанському районі за №2220/01-08 від 19.10.2010 року, в якій зазначено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 не подавав звітності до відділу персоніфікованого обліку інформаційних систем та мереж за найманих працівників в період з 01.01.2010 року по 30.09.2010 року, та не сплачував за них страхові внески до Пенсійного фонду. ( а.с.30);

- Інформаціями Бережанської міжрайонної державної податкової інспекції Тернопільської області №7089/17-01 від 22.10.2010 року та №7012/17-01 від 19.10.2010 року, згідно яких встановлено, що фізична особа - підприємець ОСОБА_1 в період з 01.01.2007 року по 10.10.2010 року не подавав до податкової інспекції звітності форми №1ДФ «Податкові розрахунки сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку». ( а.с. 35,37).

Відповідно до ч.3 ст. 299 КПК України, суд за згодою всіх учасників судового розгляду визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом зясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм розяснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку що дії підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 172 КК України, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що підсудний ОСОБА_1, будучи службовою особою та роботодавцем, не забезпечив найманим працівникам нормальних умов праці, які були необхідні для виконання ними роботи, грубо порушив чинне трудове законодавство України і права найманих працівників-потерпілих.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого підсудним ОСОБА_1 злочину, особу винного, його вік, те, що має на утриманні одну неповнолітню дитину, обставини, що пом'якшують його відповідальність, - те, що він добровільно зізнався у вчиненні злочину, щиро покаявся та активно сприяв розкриттю злочину. Поряд з цим, судом враховується і та обставина, що хоча в силу ст. 88 КК України він вважається таким, що немає судимості, однак, в минулому підсудний притягувався до кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що виправлення і перевиховання підсудного можливе без ізоляції від суспільства.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

З А С У Д И В

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України і за цією статтею обрати йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п»ятдесять ) гривень 00 коп.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

На даний вирок суду може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд на протязі 15 діб з дня проголошення вироку.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_6