Справа №489/520/15-к 18.05.2015 18.05.2015 18.05.2015
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2015 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати в кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

секретаря судового засідання: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за № 0006448, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2015 року, яким

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, судимого 22.03.2012р. Ленінським районним судом м. Миколаєва за ст.185 ч.1 КК України до 3 місяців арешту, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

- визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

за участі:

прокурорів: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_5

Провадження № 11-кп/784/290/15 Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ч. 1 ст. 213 КК України Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і судового рішення суду першої інстанції
Прокурором подана апеляційна скарга, в якій він просить скасувати вирок суду, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт.

Вироком суду ОСОБА_5 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України та виправдано за недоведеністю в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор послався на те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України підтверджується: показаннями самого ОСОБА_5 , який вказав, що придбав ваги та декілька разів купував металобрухт, щоб пізніше здати його та отримати грошову винагороду; показаннями свідка ОСОБА_9 , якому зі слів ОСОБА_5 відомо, що той займався прийомом металобрухту; рапортом співробітника Ленінського РВ ММУ УМВС від 08.12.2014р.; протоколом обшуку; матеріалами з приводу передачі вилученого під час обшуку металобрухту на зберігання. Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги всіх положень ЗУ «Про металобрухт», яким передбачено, що операціями з металобрухтом може бути і заготівля, а саме купівля та його зберігання. А оскільки обвинувачений не заперечував, що купував у незнайомих осіб металобрухт та зберігав його для подальшого продажу, не маючи на цю діяльність спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством, то в його діях, на думку апелянта, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 213 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції
ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення в тому, що в період часу з 10.12.2014 р. по 08.01.2015р. за адресою: м. Миколаїв, вул. Горького, 35, він здійснював операції з металобрухтом чорних металів без державної реєстрації та спеціального дозволу, одержання якого передбачено законодавством.

В ході досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ч. 1 ст. 213 КК України, як здійснення операцій з брухтом чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законодавством.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується
Заслухавши доповідь судді; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в ній; думку обвинуваченого, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного.

Так, з матеріалів кримінального провадження, а саме витягу з ЄРДР(а.с. 14) та рапорту(а.с. 16) вбачається, що внесення даних до ЄРДР було здійснено на підставі даних, відображених в рапорті ст. о/у Ленінського РВ ОСОБА_10 від 08.12.2014р., в якому він доповідав, що в ході відпрацювання Ленінського району м. Миколаєва було встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , здійснюється прийом лому чорних та кольорових металів. Згідно з повідомленням Управління інфраструктури Миколаївської ОДА (а.с. 19), станом на 12.12.2014р. до ОДА звернень про отримання ліцензії на здійснення господарської діяльності із заготівлі, переробки, металургійної переробки металобрухту чорних і/або кольорових металів за адресою: АДРЕСА_2 , не надходило. З протоколу обшуку від 08.01.2015р. (а.с. 23) вбачається, що в ході обшуку в присутності власника будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_9 було виявлено і вилучено 180 кг металобрухту, а також ваги підлогові.

Крім того, ухвалюючи вирок, судом першої інстанції було надано оцінку показанням свідка ОСОБА_9 , в будинку якого обвинувачений ОСОБА_5 тимчасово проживав, та повідомив ОСОБА_9 , що приймав металобрухт, щоб заробити грошей.

Проте, інкримінуючи ОСОБА_11 здійснення незаконних операцій з металобрухтом без відповідного на те дозволу, органом досудового слідства не встановлено мети придбання металобрухту та не спростовано версію останнього, що металеві вироби він придбавав тільки декілька разів в невеликій кількості задля отримання незначного прибутку. До того ж, з аналізу наведених вище доказів вбачається, що під час досудового розслідування так і не було встановлено безпосередніх фактів збуту металобрухту ОСОБА_5 ..

Таким чином, встановлений факт того, що ОСОБА_5 декілька разів, з його ж слів, придбав металобрухт для подальшого продажу з невеликим прибутком, а маса вилученого металобрухту становила всього 180 кг, не можуть самі по собі свідчити про те, що останній займався господарською діяльністю по здійсненню операцій з брухтом чорних та кольорових металів.

Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 213 КК України, відповідальність за даною статтею настає в разі здійснення операцій з брухтом кольорових і чорних металів без державної реєстрації або без спеціального дозволу (ліцензії), одержання якого передбачено законом.

Згідно зі ст.1 Закону України «Про металобрухт», операції з металобрухтом це заготівля, переробка, металургійна переробка брухту чорних і кольорових металів.

Відповідно до вимог ст.ст. 91, 92 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК покладається на слідчого, прокурора.

Проте, посилаючись на те, що ОСОБА_5 протягом грудня 2014 січня 2015 року, не являючись суб`єктом підприємницької діяльності та не маючи спеціального дозволу (ліцензії) на здійснення операцій з брухтом кольорових металів, одержання якого передбачено законом, з метою отримання прибутку, за адресою: АДРЕСА_2 , здійснював операції з металобрухтом чорних металів, стороною обвинувачення дійсно не надано суду жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_5 за період часу з грудня 2014 по січень 2015 року здійснював господарську діяльність з металобрухтом, тобто неодноразово збирав, купував та реалізовував металобрухт з метою здійснення цієї діяльності. Так, не встановлено осіб у яких ОСОБА_5 приймав металобрухт, не встановлено час коли він приймав металобрухт, місце куди він його збував та який прибуток він з цієї діяльності отримував.

Оскільки стороною обвинувачення не надано суду жодного доказу на підтвердження винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність наявності в діях ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що підстав для зміни або скасування вироку не вбачається.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2015 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3