Справа № 128/181/15-к
ВИРОК
Іменем України
03 березня 2015 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області, в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001357 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Омбиш, Борзнянського району, Чернігівської області, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.129 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , 05.10.2014 року, близько 17:00 год., знаходячись біля будинковолодіння ОСОБА_5 , що розташоване в АДРЕСА_1 з метою залякування та з неприязних відносин під час суперечки, узявши з собою сокиру та замахуючись нею, погрожував вбивством ОСОБА_5 , висловлюючи неодноразові погрози вбивством в його адресу. Вказані погрози ОСОБА_5 сприйняв реально, як такі, що дійсно загрожують його життю та здоров`ю і можуть бути приведені у виконання ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за ст.129 ч.1 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, суду пояснив, що 05.10.2014 року, близько 17:00 год., він знаходився біля подвір`я будинковолодіння ОСОБА_5 по АДРЕСА_1 , і під час суперечки, яка виникла між ним та ОСОБА_5 на грунті неприязних відносин, він умисно з метою залякування погрожував вбивством ОСОБА_5 і при цьому замахувався на нього сокирою, яку узяв з собою. ОСОБА_5 злякався його погроз як реальних. Також пояснив, що кається у вчиненому та просить вибачення у потерпілого за вчинене, що зробив для себе належні висновки та більше не буде порушувати закон.
Крім повного визнання ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за ст.129 ч.1 КК України, його вина підтверджується поясненнями потерпілого ОСОБА_5 та свідків.
Так потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 05.10.2014 року біля 17:00 год. він перебуваючи на своєму подвір`ї почув, що його сусіди ОСОБА_4 з дружиною сваряться кричать і б`ються. Він підійшов до своїх воріт, і в цей час ОСОБА_4 вибіг на вулицю та він зробив йому зауваження. Потім ОСОБА_4 почав виражатися до нього нецензурною лайкою і словами погрожував фізичною розправою. Почувши це він промовчав і знаходився в подвір`ї біля хвіртки. Через кілька хвилин ОСОБА_4 знову підбіг до його подвір`я з сокирою в руках, розмахував нею до нього і кричав, що вб`є його і що йому більше не жити. Він зачинив хвіртку на засув. ОСОБА_4 продовжував стукати у хвіртку, обзивати його і погрожував йому вбивством сокирою. Погрозу ОСОБА_4 вбити його сокирою, він сприйняв як реальну загрозу його життю, оскільки раніше, декілька років тому, ОСОБА_4 вдарив його сокирою по спині, за що був судимий Вінницьким районним судом. Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_4 являється її усиновленим сином, що дружина його хворіє і не зовсім розуміє свої дії, що опікуном її є батько. Тривалий період ОСОБА_4 погано до неї відноситься, бив її та її матір. Боячись його побиття, вона вимушена покинути свій будинок, і проживає в родичів в іншому районі.
Свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що проживає напроти ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та неодноразово чув, як і всі інші сусіди сварки, бійки, крики в подвір`ї де проживає ОСОБА_4 з дружиною. 05.10.2014 року, біля 17:00 год. він чув, що між ОСОБА_4 і його дружиною знову відбувалася сварка, крики, бійка, та бачив, як ОСОБА_4 із якимось предметом в руках підбіг до хвіртки подвір`я ОСОБА_5 , кричав в адресу останнього, замахувався цим предметом, пізніше він дізнався, що то була сокира, і висловлював погрози в адресу ОСОБА_5 .
Також вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.129 ч.1 КК України підтверджується матеріалами справи:
- протоколом огляду місця події з фототаблицями;
- протоколом приєднання до справи речових доказів, якими є сокира із дерев`яним топорищем;
- розпискою ОСОБА_4 про отримання для зберігання сокири.
Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 необхідно кваліфікувати за ст.129 ч.1 КК України, як умисна погроза вбивством, при якій у потерпілого були реальні підстави побоюватися здійснення цієї погрози.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, його сімейний і матеріальний стан, що він посередньо характеризується за місцем проживання, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, думку потерпілого про покарання ОСОБА_4 без реального позбавлення волі.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відсутні.

При цьому суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає що ОСОБА_4 необхідно обрати покарання у виді обмеження волі з застосуванням ст.ст.75, 76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого.

Речовий доказ сокира з дерев`яним топорищем, яка передана досудовим слідством ОСОБА_4 для зберігання, підлягає знищенню.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.129 ч.1 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року 3 (трьох) місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 :

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Речовий доказ сокиру з дерев`яним топорищем, яка передана досудовим слідством ОСОБА_4 для зберігання знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Вінницький районний суд Вінницької області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: