У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.

суддів

Жука В.Г., Заголдного В.В.

за участю прокурора

Сухарєва О.М.

та захисника

ОСОБА_3

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 27 березня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Запорізької області на ухвалу
Апеляційного суду Запорізької області від 20 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1

Вироком Мелітопольського міськрайонного
суду Запорізької області від 19 травня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

раніше не судимого, -

засуджено:

- за
ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки;

- за ч. 3 ст. 289
КК України до позбавлення волі строком на 7 років з конфіскацією всього майна,
яке є його власністю.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно
визначено 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його
власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області
від 20 листопада 2006 року вирок щодо ОСОБА_1 змінено, призначено йому
покарання за ч. 3 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді
5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1 остаточно визначено 5 років позбавлення
волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання
з випробуванням з іспитовим строком 3 роки і на підставі ст. 76 КК України на
нього покладено обов'язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання
без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти ці органи про
зміну місця проживання, роботи та навчання; періодично з'являтися в зазначені
органи для реєстрації. У решті вирок залишено без зміни.

ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він
19 листопада 2005 року,
приблизно 1 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, на автодорозі між с. Обільне та с. Східне Мелітопольського району
Запорізької області, в 1,5 км від с. Обільне, із застосуванням до ОСОБА_2 насильства, небезпечного для життя та здоров'я потерпілого,
завдавши йому декілька ударів кухонним ножем у тулуб та
шию і заподіявши легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, незаконно заволодів транспортним засобом потерпілого - автомобілем "ВАЗ-2108", державний номер
НОМЕР_1

Після цього, приблизно о 2 годині, ОСОБА_1 в кюветі автодороги між с.
Східне та с. Трудове, із салону зазначеного автомобіля, таємно викрав
автомагнітолу "Кенвуд" вартістю 800 грн., завдавши потерпілому
ОСОБА_2 матеріальну шкоду на зазначену суму.

У касаційному поданні прокурор просить ухвалу апеляційного суду
щодо ОСОБА_1 скасувати через безпідставність застосування ст. ст. 69, 75 КК
України, невідповідність призначеного йому покарання тяжкості злочину та особі
засудженого внаслідок його м'якості.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав касаційне подання,
захисника ОСОБА_3, який просив у задоволенні касаційного подання відмовити,
перевіривши матеріали справи та доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що воно підлягає частковому задоволенню.

Так, пом'якшуючи ОСОБА_1 покарання та
застосовуючи ст. 69 КК України, апеляційний суд врахував, як убачається з
ухвали, що він раніше не судимий, відшкодував матеріальну та моральну шкоду,
позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню
дитину та подав явку з повинною.

Наведені обставини, що пом'якшують
покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, при
призначенні покарання за який застосовано ст. 69 КК України, дані про особу
винного давали суду підстави для призначення ОСОБА_1 покарання за ч. 3 ст. 289
КК України нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією зазначеної статті.

Проте, звільняючи ОСОБА_1 від
відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, апеляційний
суд не врахував, що один з інкримінованих йому злочин відноситься до категорії
особливо тяжких, злочини вчинені у стані алкогольного сп'яніння.

Зазначені вище обставини свідчать про
невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання, із застосуванням ст. 75 КК
України, ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі засудженого внаслідок його
м'якості.

Тому, вирок підлягає скасуванню, а
справа - направленню на новий апеляційний розгляд.

Якщо при новому апеляційному розгляді
буде доведена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому, то призначене йому покарання із
застосуванням ст. 75 КК України слід вважати м'яким.

На підставі наведеного та керуючись ст.
395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Касаційне подання заступника прокурора
Запорізької області задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Запорізької
області від 20 листопада 2006 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити
на новий апеляційний розгляд у той же суд.

С у д д і :

Редька А.І. Жук
В.Г. Заголдний В.В.