УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Чернівці «21 » серпня 2007 р. колегія суддів
судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Чернівецької області у
складі:

головуючого Гончарука
Г.М.

суддів Кифлюка В.Ф., Петлюка В.І.

за
участю прокурора Сулятицького
І.С.

розглянула
у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Садгірського районного суду м.
Чернівців від« 12 » червня 2007 року.

Цим
вироком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
українець, громадянин
України, уродженець та мешканець
АДРЕСА_1, неодружений, непрацюючий,
з середньою освітою,
невійськовозобов'язаний, раніше
неодноразово судимий, останній раз
23.10.2002 року Садгірським районним судом м.
Чернівців за ст. ст.
186 ч.2, 71 КК України до
чотирьох років та шести місяців позбавлення волі, звільнений умовно-достроково постановою
Веселівського районного суду Запоріжської області 8 листопада 2005 року на 4
місяці і 16 днів, -

засуджений
за ст.
185 ч.2 КК України до трьох років позбавлення волі.

Міра
запобіжного заходу засудженому ОСОБА_1. залишена у вигляді тримання під вартою.
Строк відбуття покарання рахується з 13 травня 2007 року.

Справа
№11- 288/2007р. Головуючий
у І інстанції:

Галузінський
А.М.

Категорія:
спи 185 ч.2 КК України Доповідач:
Гончарук Г.М.

2

Згідно з
вироком ОСОБА_1. визнаний винуватим і засуджений за те, що,
будучи неодноразово судимим, 28
березня 2006 року біля 23 години біля будинку №1 по вул. Вересневій в м. Чернівцях,
з автомобіля марки "Опель-Рекорд", д/н НОМЕР_1 який належить ОСОБА_2, через незачинені двері водія проник в салон
вказаного автомобіля, звідки таємно
викрав автомагнітолу іноземного виробництва фірми "Самсунг", вартістю 600 грн., чим спричинив їй матеріальну шкоду на вказану
суму. З викраденим з місця злочину втік,
розпорядившись майном на власний розсуд.

На вирок
надійшла апеляція засудженого ОСОБА_1, в
якій він, не оспорюючи кваліфікацію дій
та доведеність вини, просить змінити
вирок суду і призначити більш м'яке покарання,
застосувавши ст. 69 КК України. Посилається на те, шкода ним відшкодована в повному обсязі і
потерпіла немає до нього претензій, а
також, що на його утриманні знаходяться
троє дітей його співмешканки.

Заслухавши
доповідача, висновок прокурора
Сулятицького І.С. про залишення вироку
без змін, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи апеляції, колегія
суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Вина
засудженого ОСОБА_1 в скоєні злочину при обставинах, викладених у вироку суду, доведена і підтверджується зібраними по
справі доказами, яким дана вірна
юридична оцінка, а саме: заявою
потерпілої ОСОБА_2 (а.с. 14), протоколом відтворення обстановки та обставин
події (а.с. 28-29), які були оголошені в судовому засіданні і з
якими засуджений погодився.

Крім
того, свою вину засуджений визнав під
час судового слідства, що
підтверджується протоколом судового засідання (а.с. 89-90),
з якого видно, що ОСОБА_1. вину у
скоєному злочині визнав повністю,
погодився з тим, щоб обмежитись
його допитом та дослідити матеріали справи,
з якими він повністю згідний,
заперечень немає. Зміст ст. 299 КПК України йому був роз'яснений і він
його зрозумів.

Дії
ОСОБА_1 вірно кваліфіковані судом за
ст. 185 ч.2 КК України, оскільки він незаконно повторно вчинив таємне
викрадення чужого майна.

Посилання
засудженого на те, що судом не було
враховано що відшкодував шкоду потерпілій і відсутність з її боку претензій до
нього не можуть бути взяті до уваги,
оскільки це було враховано судом першої інстанції при призначенні покарання
як обставина, яка пом'якшує покарання.

Також є
безпідставними посилання засудженого і на те,
що на його утриманні знаходяться троє дітей його співмешканки, оскільки в матеріалах справи відсутні будь
які документи, які б підтверджували цей
факт.

Твердження
засудженого в апеляції про те, що він не
згоден з сумою викраденого є необгрунтованими,
оскільки викрадена автомагнітола була оцінена і її вартість складає 620
гривень, що підтверджується довідкою
(ах. 16.)

Що
стосується призначеної судом міри покарання ОСОБА_1.,
то підстав до її пом'якшення колегія суддів не вбачає, оскільки покарання засудженому призначене у
відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого
злочину, даних про його особу і
обставин, що обтяжують та пом'якшують
покарання, в тому числі і тих, які зазначені у вироці.

3

На думку колегії суддів, суд правильно дійшов висновку, що підстав

для
застосування ст. 69 КК України щодо ОСОБА_1 немає, а обране

судом покарання
є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та

попередження
нових злочинів.

Враховуючи
вищевикладене, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України,

колегія
суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок
Садгірського районного суду м. Чернівців
від 12 червня 2007 року щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляцію останнього - без задоволення.