Справа № 1-223/12
Провадження № 1/1015/1563/12
В И Р О К

іменем України

27.02.2012 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Омельченко М.М.

при секретарі Комендат М.Р.

за участю прокурора Литвиненка Р.С.

потерпілого ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

законних представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше не судимого,

-у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України;

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_6, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України;

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_9, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, який має базову загальну середню освіту, учня ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_10, раніше не судимого,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

встановив:

28.09.2011 року близько 17 години ОСОБА_5, достовірно знаючи про те, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_9, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_5, не досягли вісімнадцятирічного віку та являються неповнолітніми, з метою втягнення їх у злочинну діяльність, запропонував останнім скоїти крадіжку майна ОСОБА_1 З метою викликати у неповнолітніх бажання вчинити крадіжку, повідомив їм, що саме крадіжка являється найпростішим та найшвидшим способом збагатитися, чим аргументував доцільність і вигідність таких дій та спонукав їх до вчинення злочину і викликав бажання вчинити його. Після чого, 29.09.2011 року близько 2 години, ОСОБА_5, за попередньою змовою з неповнолітніми ОСОБА_8 та ОСОБА_6, з метою крадіжки чужого майна , проникли через паркан на територію будинку №33 по вул. Садовій в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, звідки продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, направлений на викрадення грошових коштів та мобільного телефону, належних ОСОБА_1, через вікно проникли в квартиру №2 будинку, де скориставшись відсутністю сторонніх осіб поблизу і тим, що господар спить, таємно викрали грошові кошти в сумі 6600 гривень та мобільний телефон марки «Nokia 6233» чорного кольору (ІМЕІ 39795) вартістю 672,61 грн., які знаходилися в піджаку потерпілого, що лежав на дивані в спальній кімнаті будинку, після чого з викраденим з місця скоєння злочину зникли, чим заподіяли потерпілому ОСОБА_1 матеріальний збиток на загальну суму 7272,61 грн.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_5 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 28.09.2011 року приблизно о 16 годині після уроків, він вийшов зі школи разом із своїми однокласниками ОСОБА_6 та ОСОБА_8 Вони попрямували по своїх домівках. По дорозі додому він запропонував їм поїхати до його знайомого ОСОБА_1, щоб викрасти з будинку того гроші та інші речі. ОСОБА_6 та ОСОБА_8 порадилися та погодились на його пропозицію. В подальшому вони розійшлися по домівках, щоб залишити свої речі, а через деякий час зустрілись неподалік будинку ОСОБА_6 та попрямували до залізничної станції, звідки дісталися до вокзалу м. Березань. Приблизно о 17 годині вони приїхали до м. Києва, а о 21 годині були вже у м. Боярка та попрямували до будинку ОСОБА_1 Він пояснив хлопцям, що вночі вони повинні проникнути до будинку ОСОБА_1, звідки викрадуть гроші та речі, на що вони погодились. Коли підійшли до будинку, він побачив, що всередині хтось знаходиться і вони вирішили дочекатись доки господар будинку засне, щоб потім тихо проникнути у будинок. Приблизно о 01 годині ночі вони підійшли до будинку та побачили, що ОСОБА_1 виходив на вулицю, а коли повернувся, то залишив ввімкнене світло на кухні. Після чого, він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_8 перелізли через паркан та підійшли до будинку. Він вимкнув електричний лічильник, який знаходився в споруді сільськогосподарського призначення, та приблизно годину вони ще чекали на подвірї будинку. Близько 02 години ночі він, разом з ОСОБА_6 відкрили вікно, крізь яке вони вдвох залізли в будинок. В цей час ОСОБА_8 був на варті. Знаходячись разом з ОСОБА_6 в середині будинку, ОСОБА_5 пішов до спальної кімнати ОСОБА_1, в якій останній відпочивав. В кімнаті знайшов піджак та виніс його до кімнати, де знаходився ОСОБА_6 У піджаку знайшли гроші та мобільний телефон, які забрали собі. Потім, коли вийшли до ОСОБА_8 на подвіря, він перерахував та відрахував по 2000 грн. ОСОБА_8, ОСОБА_6 Собі взяв мобільний телефон та 2600 грн. Решту грошей заніс до будинку, поклав до піджака та поклав його на місце. Після цього повернувся до хлопців. Викрадені кошти витратив на власні потреби, а мобільний телефон хотів залишити собі у користування. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому більше не допустить протиправної поведінки, попросив вибачення у потерпілого за скоєне.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 28.09.2011 року після уроків зі своїми однокласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_8 йшли додому. Під час розмови ОСОБА_5 запропонував йому та ОСОБА_8 разом із ним поїхати до його знайомого ОСОБА_1, викрасти речію На таку пропозицію вони погодилися. В подальшому зайшли по домівках та залишили свої речі, а через деякий час зустрілися, неподалік його будинку. Приблизно о 21 годині вони втрьох приїхали до м. Боярка. ОСОБА_5 відвів його та ОСОБА_8 до будинку, де проживає ОСОБА_1 та пояснив, що вночі вони викрадуть в того гроші та майно. Також він повідомив, що в будинку хтось знаходиться, а тому потрібно почекати доки господар будинку засне, щоб потім тихо проникнути до будинку. Приблизно о 01 годині ночі вони підійшли до будинку ОСОБА_1 та побачили, що той виходив на вулицю, а коли повернувся до будинку, то залишив ввімкнене світло на кухні. Після цього вони всі разом перелізли через паркан та направились до будинку. ОСОБА_5 вимкнув електричний лічильник, після чого вони ще приблизно годину чекали на подвірї будинку. Близько 02 години ночі він разом з ОСОБА_5 відчинили вікно, крізь яке ОСОБА_5 проліз до середини будинку та відчинив двері, крізь які він зайшов до будинку. В цей час ОСОБА_8 залишився чекати їх на подвірї. У будинку ОСОБА_5 пішов до однієї з кімнат, звідки виніс джинсовий піджак, який вони оглянули та витягли з нього гроші та мобільний телефон. Вийшовши на вулицю, вони перерахували гроші, з яких ОСОБА_5 відрахував йому та ОСОБА_8 по 2000 грн., щось взяв собі, а решту грошей заніс до будинку. Викрадені кошти витратив на власні потреби. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому більше не допустить протиправної поведінки, попросив вибачення у потерпілого за скоєне.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 28.09.2011 року приблизно о 16 годині, після уроків зі своїми однокласниками ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вони йшли додому. По дорозі під час розмови ОСОБА_5 запропонував вчинити крадіжку у його знайомого ОСОБА_1, на що він та ОСОБА_6 погодилися. В подальшому вони розійшлися по домівках, залишити свої речі, а через деякий час зустрілися неподалік будинку ОСОБА_6 та поїхали до м. Боярка. Приблизно о 21 годині приїхали до залізничного вокзалу м. Боярка, звідки ОСОБА_5 відвів їх до будинку ОСОБА_1 ОСОБА_5 повідомив, що сьогодні вночі вони проникнуть до будинку, звідки викрадуть гроші та інші речі. Також ОСОБА_5 звернув увагу на те, що в будинку ОСОБА_1 хтось знаходиться, а тому вирішили почекати доки господар будинку засне, щоб потім проникнути до будинку. Приблизно о 01 годині підійшли до будинку та побачили, що ОСОБА_1л. виходив на вулицю, а коли повернувся до будинку, то залишив ввімкнене світло на кухні. Після цього вони перелізли через паркан та попрямували до будинку. Близько 02 години ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 проникли до середини будинку та відчинив вхідні двері. В цей час він залишався на подвірї. Коли хлопці вийшли з будинку, то ОСОБА_5 перерахував гроші та відрахував йому та ОСОБА_6 по 2000 грн., а також взяв і собі частину грошей. З викраденим вони поїхали додому. Викрадені кошти витратив на власні потреби. У вчиненому підсудний щиро розкаявся, просив його суворо не карати, запевнив, що зробив для себе належні висновки та в подальшому більше не допустить протиправної поведінки, попросив вибачення у потерпілого за скоєне.

Окрім повного визнання підсудним ОСОБА_5 вини у предявленому йому обвинуваченні за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, та підсудними ОСОБА_6 і ОСОБА_8 вини у предявленому їм обвинуваченні за ч. 3 ст. 185 КК України, їх вина підтверджується сукупністю доказів, які були зібрані у справі та досліджені під час судового слідства, а саме:

- показами потерпілого ОСОБА_1, який будучи допитаним у судовому засіданні, пояснив, що у м. Боярка він проживає разом зі своєю дружиною. В с. Лехнівка має свій приватний будинок, в якому на протязі останніх трьох років проживають дід, баба та їх онук ОСОБА_5, з якими у нього завжди були дружні відносини. За час їх знайомства та спілкування ОСОБА_5 декілька раз приїздив до нього в гості до м. Боярка, де залишався на ночівлю. 28.09.2011 року приблизно о 18 годині він повернувся додому. Перерахував гроші, які мав при собі та поклав їх до свого джинсового піджака, в якому також був мій мобільний телефон. Приблизно о 00 годин 40 хвилин він дивився у спальні телевізор, коли в будинку згасло світло, а тому ліг відпочивати. Приблизно о 08 годині ранку, коли прокинувся, виявив, що вхідні двері будинку відчинені. Помітивши це, відразу оглянув будинок та виявив, що в приміщенні кухні відчинене вікно, а в джинсовому піджаку відсутня частина грошей та мобільний телефон. Потерпілий відмовився від предявлення цивільного позову у звязку з повним відшкодуванням йому завданого збитку, повідомив суду, що вибачив підсудних за вчинене, просив їх суворо не карати, не позбавляти волі, вважає, що вони вже зробили для себе належні висновки;

- показами законного представника ОСОБА_3, яка будучи допитаною у судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_8 її син. Охарактеризувала ОСОБА_8 як спокійного та врівноваженого, який завжди допомагає по господарству, ніколи не конфліктує з сусідами та товаришами. Звістка про те, що він вчинив крадіжку майна, було для неї дуже неприємною несподіванкою. Запевнила суд, що з даного приводу вдома постійно проводить виховні бесіди з сином, який зробив для себе належні висновки;

- показами законного представника ОСОБА_4, яка будучи допитаною у судовому засіданні, пояснила, що ОСОБА_6 її син, якого вона виховує разом з його вітчимом. Охарактеризувала ОСОБА_6 як завжди слухняного, що завжди говорив їй правду. Того дня додому він повернувся пізно, але вона не придала цьому особливого значення. Коли дізналась про вчинену сином крадіжку, ця звістка її дуже засмутила. Вважає, що син зробив для себе належні висновки та більше такого не повторить;

- постановою від 13.11.2011 року про порушення кримінальної справи по факту таємного викрадення чужого майна за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 1); заявою ОСОБА_1 від 13.11.2011 року на імя начальника Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області з проханням прийняти міри до невідомої особи, яка в ніч з 28 на 29 вересня 2011 року через вікно на кухні проникла до його будинку, звідки викрала гроші в сумі 6600 грн. та мобільний телефон (а.с. 3); протоколом огляду місця події від 13.11.2011 року, під час якого було оглянуто квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 4-8); протоколом огляду місця події від 16.11.2011 року, під час якого було оглянуто будинок за адресою: Київська область, Баришівський район, с. Лехнівка, вул. Леніна, 11, виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia 6233» чорного кольору (ІМЕІ 39795) (а.с. 9); постановою від 28.11.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 22); звітом про проведення товарознавчої експертизи, відповідно до висновку якого дійсна (ринкова) вартість бувшого у використанні мобільного телефону марки «Nokia 6233» чорного кольору станом на 28.09.2011 року становить 672,61 грн. (а.с. 70-73); протоколом огляду речових доказів від 02.12.2011 року (а.с. 77); постановою від 02.12.2011 року про приєднання до справи речових доказів (а.с. 78); протоколами відтворення обстановки та обставин події від 03.12.2011 року (а.с. 80-86, 87-91, 92-96); постановою від 09.12.2011 року про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 304 КК України (а.с. 111); рапортом від 09.12.2011 року слідчого СВ Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області щодо обставин виявлення в діях ОСОБА_5 ознак злочину, передбаченого ч. 1 ст. 304 КК України (а.с. 113); постановою від 09.12.2011 року про обєднання кримінальних справ (а.с. 114); копією свідоцтва про народження ОСОБА_6 (а.с. 140).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що потерпілий ОСОБА_1, підсудні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_8, законні представники ОСОБА_3, ОСОБА_4 давали суду правдиві покази, які відповідають встановленим судом фактичним обставинам справи.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом:

за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло;

за ч. 1 ст. 304 КК України як втягнення неповнолітніх у злочинну діяльність.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів та особу підсудного ОСОБА_5

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_5, суд враховує, що злочини за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 304 КК України відносяться до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується негативно (а.с. 137, 138), раніше не судимий (а.с. 134), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 136), обставиною, що помякшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, вважає за необхідне призначити покарання за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст. 304 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкцій відповідних статей, оскільки приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_5 без ізоляції від суспільства.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного ОСОБА_6

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_6, суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 143, 144), раніше не судимий (а.с. 139), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 141, 142, 208, 209), обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, вважає за необхідне призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкцій відповідної статті, оскільки приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства.

Суд визнає, що вина підсудного ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України доведена повністю, його дії кваліфікуються судом як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_8, суд враховує, що злочин за ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, підсудний за місцем проживання характеризується позитивно (а.с. 149, 150), раніше не судимий (а.с. 146), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с. 148), обставинами, що помякшують покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та вчинення злочину неповнолітнім, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено, а тому, вважає за необхідне призначити покарання за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі в межах санкцій відповідної статті, оскільки приходить до переконання про можливість виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства.

Цивільний позов у справі не заявлено, судові витрати у справі відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. ст. 81, 330 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 304 КК України, і призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 5 (пяти) років позбавлення волі;

за ч. 1 ст. 304 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_5 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_6 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання, роботи, періодично зявлятись для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції.

Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речовий доказ у справі мобільний телефон марки «Nokia 6233» чорного кольору (ІМЕІ 39795) типу моноблок, який переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_1 (а.с.79) залишити у його користуванні.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом 15 діб з часу його проголошення прокурором, потерпілим, захисником та законними представниками, а засудженими в той же строк, з часу отримання ними копії вироку.

Суддя Омельченко М.М.