Справа № 175/5268/14-к
Провадження № 1-кп/175/233/14
Вирок

Іменем України
03 березня 2015 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Ювілейне кримінальне провадження № 0002413 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, офіційно не працюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , інн НОМЕР_1 , раніше судимого 17.02.2014 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до 200 годин громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

встановив:

26 листопада 2013 року Дніпропетровським районним судом винесено заочне рішення по справі №175/2704/13-ц про визнання ОСОБА_5 добросовісним володільцем домоволодіння АДРЕСА_1 та усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом виселення ОСОБА_4 , яке вступило в законну силу 23 грудня 2013 року.

Відповідно до виконавчого листа №175/2704/13-ц від 20 березня 2014 року, виданого на підставі вищевказаного рішення, державним виконавцем відділу ДВС Дніпропетровського районного районного управління юстиції ОСОБА_6 , винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 42703805 про усунення ОСОБА_5 перешкод у користуванні домоволодінням АДРЕСА_1 шляхом виселення з нього ОСОБА_4 , про що направлено повідомлення всім зацікавленим особам.

16 травня 2014 року державним виконавцем відділу ДВС Дніпропетровського РУЮ ОСОБА_6 здійснено виїзд за адресою: АДРЕСА_1 , де в присутності стягувача ОСОБА_5 , понятих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , співробітника Дніпропетровського РВ ГУ MBС України в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , ОСОБА_4 оголошено резулятивну частину даного рішення, проте ОСОБА_4 умисно, протиправно, з мотивів особистої зацікавленості відмовився його виконувати, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Таким чином, ОСОБА_4 достовірно знаючи про рішення Дніпропетровського районного суду від 26 листопада 2013 року про визнання ОСОБА_5 добросовісним володільцем вищезазначеного домоволодіння та усунення перешкод у користуванні ним, діючи умисно, протиправно, з мотивів особистої зацікавленості, шляхом невиконання передбачених законом і судовим рішенням заходів, будучи зобов`язаним та маючи реальну можливість, у його прямій та відкритій формі відмовився його виконувати, а також не вчинив жодних дій, направлених на оскарження даного рішення суду.

Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи допитаним в судовому засіданні, вину у вчинені зазначеного кримінального правопорушення визнав повністю, підтвердив фактичні обставини справи. У скоєному щиро розкаявся.

Дослідження доказів на підтвердження обставин злочину обвинувачений вважав недоцільним.

Провина ОСОБА_4 у вчиненні вказаного судом діянні підтверджується доказами, дослідженими судом за згодою сторін у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення та добровільності його позиції, а також роз?яснивши передбачені частиною 3 статті 349 КПК України процесуальні наслідки визнання таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.382 КК України, яке виразилося в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи й особу ОСОБА_4 , - раніше судимий, має одну незняту і непогашену судимість, задовільно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття та повне визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Виходячи із загальних засад призначення покарання, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, з урахуванням обставин справи і особи ОСОБА_4 , який вчинив злочин, віднесений ст.12 КК України до категорії злочинів середньої тяжкості, суд погоджується з представником державного обвинувачення про вид і міру покарання, і вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України, вважаючи, що дане покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Керуючись ст.ст.374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 2,3,4 ч. 1 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, періодично з`являтися для реєстрації до кримінально-виконавчої інспекції за місцем свого проживання і повідомляти цю інспекцію про зміну місця проживання і роботи.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання залишити без змін, до набрання вироком законної сили.

Вирок Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року виконувати самостійно.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення, а обвинувачений у той же строк з моменту вручення копії вироку.

Суддя ОСОБА_1