Номер провадження: 11-кп/785/782/15
Номер справи місцевого суду: 523/4739/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.06.2015 року м. Одеса

Апеляційний суд Одеської області у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого: судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю секретаря: ОСОБА_5 ,

прокурора: ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000647 від 10.02.2015 року за апеляційним скаргами прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Ташкент Узбекистану, росіянин, громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, офіційно не працюючий, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 раніше судимий:

- 13.06.2008 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.ст. 309 ч.1, 311 ч.1, 70 КК України до 1 року 6 місяців обмеження волі,

- 19.11.2008 року Ширяївським районним судом Одеської області за ст.390 ч.1 КК України із застосуванням ст. 71 КК України до 1 року 1 місяця позбавлення волі,

- 19.04.2011 року Суворовським районним судом м. Одеси за ст.186 ч.2 КК України до 4 років позбавлення волі. Звільнився 18.11.2013 року за ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.11.2013 року умовно-достроково, невідбутий строк становив 1 рік 1 місяць 12 днів;

засуджений за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі; строк відбування покарання обчислений з 09.02.2015 року; запобіжний захід відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою залишено без змін,-

встановив:
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 засуджений за те, що він 09.02.2015 року приблизно о 22 год. 30 хв., діючи з корисливих мотивів, умисно, з метою відкритого викрадення майна ОСОБА_10 , в автомобілі марки «Сітроен ВХ19», р. н. НОМЕР_1 , що був припаркований на 195 причалі, біля вул. Чорноморського козацтва, 108, в м. Одесі, застосував насилля, яке виразилось у нанесені одного непрямого удару в голову, та захвату шиї, який не був небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, відкрито викрав його грошові кошти у розмірі 230 гривень, мобільний телефон марки «Самсунг гелексі», вартістю 400 гривень, із сім-картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_2 , вартістю 30 гривень, на рахунку якої знаходилось 65 гривень та сім-картою мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_3 , вартістю 30 гривень, на рахунку якої знаходилось 95 гривень, завдавши потерпілому майнову шкоду у розмірі 850 гривень. Після чого з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В апеляційних скаргах:
- прокурор прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненому кримінальному правопорушенні, правильності кваліфікації його дій, вказав, що зазначений вирок суду підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Прокурор послався на те, що 19.04.2011 року ОСОБА_7 був засуджений Суворовським районним судом міста Одеси за аналогічний злочин до 4 років позбавлення волі, проте лише після двох місяців після повного відбуття попереднього покарання, повторно вчинив аналогічний злочин, що свідчить про те, що раніше призначене покарання не було достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, якимвизнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 186 КК України, та призначити покарання у виді 5 років позбавлення волі.

- обвинувачений ОСОБА_7 не погоджуючись з вироком суду, послався на те, що судом не в повній мірі прийняті до уваги пом`якшуючі покарання обставини - відшкодування потерпілому заподіяної шкоди, а також подана потерпілим заява про відсутність до нього претензій матеріального та морального характеру. Крім того вказав, що судом не прийнята до уваги обставина того, що злочин був ним вчинений у зв`язку із складним матеріальним та сімейним становищем.

Вважає призначене покарання суворим, в зв`язку з чим просить застосувати у відношенні нього положення ст. 69 КК України та призначити йому більш м`яке покарання.

Заслухавши доповідь судді; думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу державного обвинувача по справі та заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просив вирок суду скасувати в частині призначення покарання та постановити новий, яким призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі; обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляції державного обвинувача по справі, а в судових дебатах та останньому слові прохавшого вирок суду змінити в частині призначення покарання та застосувати до нього положення ст.69 КК України; вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню а вирок суду залишенню без зміни з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно, тобто скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за обставин, викладених у вироку, ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними в ній доказами, які в силу вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, судом не досліджувались, оскільки ці обставини ніким не оспорювалися.

Порушень при вирішенні судом першої інстанції питання щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, колегія суддів не вбачає, а тому ці обставини, як і юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, переглядає вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

В судовому засіданні прокурор послався на наявність підстав для скасування вироку, при цьому вказав, що наявний у матеріалах носій технічної інформації на якому зафіксований розгляд кримінального провадження у місцевому суді не прослуховується, що на його думку є підставою для скасування вироку суду у відповідності до вимог ст.412 та 415 КПК України та призначення нового судового розгляду.

Разом з тим, доводи прокурора у цій частині є безпідставними, оскільки наявний у матеріалах кримінального провадження технічний носій прослуховується і на ньому належним чином зафіксований судовий розгляд зазначеного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 і чи повинен він її відбувати, суд першої інстанції, як зазначено у вироку, врахував відповідно до ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпеку, дані про особу обвинуваченого, передбачені ст.66 КК України пом`якшуючі покарання обставини - його повне визнання провини, щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення і сприяння в його розкритті, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Призначаючи покарання суд першої інстанції врахував також той факт що обвинувачений ОСОБА_7 є раніше судимою особою а також прийняв до уваги той факт, що він є сиротою та проживав в приютах м. Одеси та був позбавлений батьківського піклування.

Крім того, суд першої інстанції врахував, думку потерпілого ОСОБА_10 , який вказав, що призначення міри покарання залишає на розсуд суду.

Правильно врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, зокрема і всі ті пом`якшуючі покарання обставини та дані про особу обвинуваченого, на які посилаються у своїх скаргах державний обвинувач по справі та обвинувачений, суд першої інстанції, з урахуванням вимог ст.ст. 50, 65 КК України, призначив обвинуваченому відповідне покарання та прийшов до вірного висновку, що виправлення, перевиховання обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства.

Доводи, на які посилаються державний обвинувач та обвинувачений в своїх апеляціях, судом враховані в повній мірі, оскільки суд обґрунтовано обрав останньому за ч.2 ст.186 КК України покарання у виді позбавлення волі, визначивши його мінімальний строк, передбачений санкцією вищезазначеної норми кримінального закону.

Таким чином, незважаючи на доводи апеляційних скарг державного обвинувача по справі прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 , призначене обвинуваченому покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості або м`якості та служити підставою для зміни або скасування вироку, оскільки, з урахуванням обставин наведених у вироку, воно відповідає ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення та є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України.

Доводи обвинуваченого, які зазначені в апеляційній скарзі про вчинення ним злочину в зв`язку зі складним матеріальним та сімейним становищем не можуть бути прийняті до уваги, оскільки як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачений є сиротою, сім`ї у нього не має. Також обвинуваченим на підтвердження цих обставин не надано жодного доказу, яким підтверджується такий стан. Таким чином, судова колегія вважає, що з урахуванням усіх обставин справи, зазначені обвинуваченим обставини не можуть слугувати підставою для безумовного застосування відносно нього вимог ст.69 К України та призначення йому більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Колегія суддів не виявила допущених істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, а тому вважає, що постановлений по справі вирок відносно ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, підстав для його скасування або зміни за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд Одеської області, -

постановив:
Апеляційну скаргу прокурора прокуратури Суворовського району м. Одеси ОСОБА_9 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 08.04.2015 року відносно ОСОБА_7 - залишити без зміни.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 залишити попередній - тримання під вартою.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України протягом трьох місяців с моменту набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області

ОСОБА_2 . ОСОБА_11 .