Категорія:ч.1 ст.366, ч.2 ст.191 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 серпня 2015 року місто Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000097 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2015 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Богушівка Млинівського району Рівненської області, мешканка АДРЕСА_1 , не працює, з середньо-спеціальною освітою, заміжня, українка, громадянка України, раніше не судима,
засуджена за ч.1 ст.366 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн. з позбавленням права обіймати керівні посади чи займатися господарсько-розпорядчою діяльністю на строк 3 роки;
за ч.2 ст.191 КК України ОСОБА_7 виправдана у зв`язку з недоведеністю її вини.
Вироком скасовано арешт накладений на земельну ділянку площею 5,2425 га, яка згідно Державного акта серії ЯД №278062, належить на праві власності ОСОБА_7 .
Розглядаючи справу в апеляційному порядку, Апеляційний суд Волинської області, -
В С Т А Н О В И В:
У вироку суду зазначено, що органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що перебуваючи згідно протоколу №1 засідання правління СЗАТ «Нива» від 06.08.2013 року на посаді виконувача обов`язків голови правління СЗАТ «Нива», розташованого в с. Веселе, Луцького району, будучи відповідно до договору від 02.04.2012 року матеріально-відповідальною особою, виконуючи адміністративно-господарчі та організаційно-розпорядчі функції, які полягали у керівництві та виконанні повноважень по управлінню і розпорядженню майном та коштами даного суб`єкта господарської діяльності, тобто являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, з метою привласнення коштів та незаконного збагачення, тобто являючись службовою особою підробила офіційні документи, чим вчинила службове підроблення, а саме внесла завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме у видатковий касовий ордер №278 від 31.08.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику №07 від 27.07.12 року та №08 від 23.11.12 року, позичальнику ОСОБА_11 повернуто кошти в розмірі 8 000 гривень, хоча фактично дані кошти ні позичальнику, ні його близьким не повертались.
Крім цього вона, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме у видатковий касовий ордер №287 від 17.09.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику №09 від 03.12.12 року та №10 від 07.12.12 року позичальнику ОСОБА_11 повернуто кошти в розмірі 9 500 гривень, хоча фактично дані кошти ні позичальнику, ні його близьким родичам не повертались.
Крім цього вона, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме у видатковий касовий ордер №290 від 24.09.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику №10 від 07.12.12 року та №01 від 08.01.13 року позичальнику ОСОБА_11 повернуто кошти в розмірі 9 500 гривень, хоча фактично дані кошти ні позичальнику, ні його близьким родичам не повертались.
Крім цього вона, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме у видатковий касовий ордер №292 від 26.09.2013 року про те, що відповідно до договорів про безпроцентну грошову позику №01 від 08.01.13 року та №02 від 30.01.13 року позичальнику ОСОБА_11 повернуто кошти в розмірі 9 500 гривень, хоча фактично дані кошти ні позичальнику, ні його близьким родичам не повертались.
Крім цього вона, внесла завідомо неправдиві відомості до офіційного документу, а саме у видатковий касовий ордер №298 від 10.10.2013 року про те, що відповідно до договору про безпроцентну грошову позику №02 від 30.01.13 року позичальнику ОСОБА_11 повернуто кошти в розмірі 10 000 гривень, хоча фактично дані кошти ні позичальнику, ні його близьким родичам не повертались.
Органами досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується також в тому, що вона перебуваючи на посаді виконувача обов`язки голови правління СЗАТ «Нива», тобто являючись службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи всупереч інтересам служби, з корисливих мотивів, з метою привласнення коштів та незаконного збагачення, в період часу з серпня по вересень 2013 року підробила видаткові касові ордери, а саме: від 17.09.2013 за №287 на загальну суму 9 500 гривень, від 24.09.2013 за №290 на загальну суму 9 500 гривень, від 26.09.2013 за №292 на загальну суму 9 500 гривень, від 10.10.2013 за №298 на загальну суму 10 000 гривень, від 31.08.2013 за №278 на загальну суму 8 000 гривень та внесення у них завідомо неправдиву інформацію про видачу з каси товариства грошових коштів в загальній сумі 46 500 гривень позичальнику ОСОБА_11 , які особисто отримала з каси господарства, привласнила та в подальшому незаконно їх обернула в свою користь, тим самим спричинивши матеріальні збитки СЗАТ «Нива» на вказану суму.
В апеляційній скарзі з доповненнями до неї прокурор у кримінальному провадженні просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та неправильному застосуванні закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до безпідставного виправдування обвинуваченої за ч.2 ст.191 КК України та невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, внаслідок м`якості.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання: за ч.1 ст.366 КК України у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 2 роки; за ч.2 ст.191 КК України у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити ОСОБА_7 покарання 5 років позбавлення волі з позбавлення права обіймати посади пов`язані з виконанням адміністративно-господарських функцій на 3 роки.

Прокурор посилається на те, що вирок суду не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, оскільки виправдовуючи ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України суд послався на показання обвинуваченої про спрямування коштів на погашення заборгованості із виплати заробітної плати працівникам підприємства.

В той же час, поза увагою суду залишились документи бухгалтерського обліку, а саме відомості Касової книги, які спростовують показання ОСОБА_7 щодо наявності заборгованості із виплати заробітної плати.

Крім того, судом не дано належної оцінки висновку акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності СЗАТ «Нива», показанням свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , представника потерпілого ОСОБА_9 , якими підтверджується факт вчинення ОСОБА_7 кримінальних правопорушень.

Також прокурор в доповненні до апеляційної скарги зазначає, що призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України додаткове покарання є неконкретним.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій за ч.1 ст.366 КК України, просить вирок суду змінити, призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді штрафу в розмірі 1700 грн. без позбавлення права обіймати керівні посади чи займатися господарсько-розпорядчою діяльністю на 3 роки.

Захисник посилається на те, що призначене ОСОБА_7 покарання є надто суворим та не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про її особу.

При призначенні покарання, суд не врахував, що ОСОБА_7 щиро розкаялась у вчиненому, співпрацювала із слідством, дала правдиві показання, її діями матеріальних збитків не завдано, що вона раніше не судима, позитивно характеризується, що вчинено злочин невеликої тяжкості, що обставин, які обтяжують покарання немає.

Вважає, що підстав для призначення ОСОБА_7 додаткового покарання немає.

Заслухавши доповідача, який виклав суть оскаржуваного вироку та доводи апеляційних скарг, обвинувачену та її захисника, які свою апеляційну скаргу підтримали і заперечили апеляційну скаргу прокурора, прокурора, який свою апеляційну скаргу підтримав і заперечив апеляційну скаргу захисника, представника потерпілого, який апеляційну скаргу прокурора підтримав і заперечив апеляційну скаргу захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з п.1 ч.3 ст.370 КПК України у мотивувальній частині вироку у разі визнання особи виправданою зазначається формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.370 КПК України у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Ці вимоги закону судом не дотримані.

Зокрема, як на доказ обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.191 КК України, органи досудового розслідування посилалися на документи бухгалтерського обліку, висновки акту ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності СЗАТ «Нива», показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_9 , але ці докази залишились поза увагою суду, оцінка їм не дана і у вироку не наведено жодного мотиву, чому суд відкидає ці докази обвинувачення.

Виправдовуючи ОСОБА_7 за ч.2 ст.191 КК України, суд послався лише на загальні фрази про те, що обвинувачена вину у вчиненні даного злочину не визнала, що не здобуто переконливих доказів її винуватості і можливості збирання додаткових доказів судом вичерпані.

Колегія суддів вважає, що не давши оцінки доказам обвинувачення, які могли вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченої, суд допустив невідповідність висновків фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку.

Крім того, в порушення вимог п.2 ч.3 ст.370 КПК України, визнавши ОСОБА_7 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, суд у мотивувальній частині вироку не зазначив формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, а лише вказав в чому обвинувачується ОСОБА_7 органами досудового розслідування.

У мотивувальній частині вироку суду допущені істотні суперечливі висновки, що також ставлять під сумнів його законність.

Вказавши, що ОСОБА_7 , зловживаючи службовим становищем, внесла до офіційних документів завідомо неправдиві відомості з корисливих мотивів та з метою привласнення коштів і незаконного збагачення і в той же час виправдовуючи її за ч.2 ст.191 КК України, суд поставив під сумнів своє рішення про виправдування обвинуваченої.

Оскільки суд допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, суперечливі висновки, судове рішення не відповідає вимогам ст.ст.370, 374 КПК України, що позбавляє можливість апеляційний суд перевірити його законність і усунути зазначені недоліки, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Крім того, судом в резолютивній частині вироку не чітко сформульоване призначене ОСОБА_7 за ч.1 ст.366 КК України додаткове покарання.

При новому розгляді слід ретельно з`ясувати всі обставини кримінального провадження і, залежно від встановленого, прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване судове рішення.

У разі доведеності винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, призначити покарання відповідно до вимог ст.ст.50, 65 КК України.

Доводи апеляційної скарги захисника колегія суддів не розглядає, оскільки вирок суду скасовується з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 411, 412, 415 КПК України, Апеляційний суд Волинської області, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні та захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Луцького міськрайонного суду 28 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий судовий розгляд в цьому ж суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4