Справа № 447/2936/14-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/783/489/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження №0000417 про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки і жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, українки, з середньо-спеціальною освітою, одруженої, на утриманні одна неповнолітня дитина, невійськовозобов`язаної, працюючої секретарем Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області, раніше не судимої, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.191 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника адвоката ОСОБА_8

представника потерпілого ОСОБА_9

за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 на вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а :
вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року, ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 191 КК України, та призначено їй покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців з позбавленням права оіймати посади в органах місцевого самоврядування строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування призначеного основного покарання, якщо вона протягом двохрічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винною у тому, що вона, виконуючи обов`язки сільського голови Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області у відповідності до розпорядження №13/04-02 від 12.12.2013 року, будучи службовою особою наділеною адміністративно-розпорядчими і фінансово-господарськими функціями керуючись в своїй діяльності функціональними обов`язками сільського голови Гонятичівської сільської ради, затверджених рішенням виконавчого комітету №4 від 30.11.2010 року та посадовою інструкцією сільського голови, затвердженою розпорядженням сільського голови №9 від 01.04.2011 року, будучи уповноваженою розпоряджатися бюджетними та позабюджетними цільовими коштами, а також видавати одноособово розпорядження, згідно п.п.2.11, 2.17 Посадової інструкції та п.п. 12, 16 функціональних обов`язків сільського голови, 23 грудня 2013 року діючи з корисливих мотивів привласнення та розтрати бюджетних коштів, всупереч вимогам п.2.1 рішення Гонятичівської сільської ради від 10.01.2013 року №270 "Про встановлення умов оплати праці сільського голови" у відповідності до якого премія не повинна перевищувати середньомісячної заробітної плати працівника, умисно, незаконно видала розпорядження №21/04-01 "Про преміювання працівників сільської ради" за грудень 2013 року, яким преміювала себе як секретаря виконавчого комітету Гонятичівської сільської ради в розмірі 9711 грн., головного бухгалтера Гонятичівської сільської ради ОСОБА_10 в розмірі 10 037 грн. та спеціаліста 2 категорії ОСОБА_11 в розмірі 10037 грн.,- а всього на загальну суму 29785 грн.

ОСОБА_6 продовжуючи свій злочинний умисел направлений на привласнення і розтрату бюджетних коштів, діючи з корисливих мотивів та з метою виконання розпорядження №21/04-01 "Про преміювання працівників сільської ради" за грудень 2013 року, підписала платіжне доручення № 552 від 24.12.2013 року, на підставі якого Управління Державної казначейської служби України у Миколаївському районі Львівської області провело перерахунок бюджетних коштів Гонятичівської сільської ради на виплату преміювальних коштів на розрахункові рахунки платіжних карток ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відкритих в Миколаївській філії Львівського обласного управління АТ "Ощадбанк".

Таким чином, ОСОБА_6 своїми умисними та протиправними діями шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинила привласнення бюджетних коштів в сумі 9711 грн. та розтрату бюджетних коштів в сумі 20074 грн., чим спричинила збитки державі на загальну суму 29 785 грн., тобто вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 191 КК України.

На вирок суду обвинувачена ОСОБА_6 та представник потерпілого ОСОБА_9 подали апеляційні скарги з доповненнями.

ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі просить вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року щодо неї скасувати, а кримінальне провадження закрити. На думку обвинуваченої, висновки суду, викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду і тому вирок суду першої інстанції ґрунтується на припущенні, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші; висновки суду, викладені у судовому рішенні містять істотні суперечності і зазначена невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про її невинуватість.

Представник потерпілого ОСОБА_9 у своїй апеляційній скарзі просить змінити вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року із зміною правової кваліфікації кримінального правопорушення і застосуванням статті закону України про кримінальну відповідальність про менш тяжке кримінальне правопорушення.

В обґрунтування апеляційної скарги представник потерпілого зазначає, що під час судового розгляду залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, що вказує не неповноту судового розгляду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченої, її захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора про залишення вироку без зміни, а апеляційних скарг - без задоволення, перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи та дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції відповідно до правил п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України є, зокрема, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення, відповідно до ст. 411 КПК України вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо:

1) висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду;

2) суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки;

3) за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші;

4) висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

2. Вирок та ухвала підлягають скасуванню чи зміні із зазначених підстав лише тоді, коли невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження вплинула чи могла вплинути на вирішення питання про винуватість або невинуватість обвинуваченого, на правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність, на визначення міри покарання або застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 191 КК України та кваліфікації її дій за даною нормою кримінального закону судом зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності з дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства, у тому числі з точки зору їх належності, допустимості та достатності, про що у вироку суду наведено докладні мотиви. Вони є обґрунтованими і мотивованими відповідно до ст. 374 КПК України.

Так, в основу вироку покладені дані, встановлені із показань самої обвинуваченої, яка і сама не заперечувала той факт, що на початку грудня 2013 року вона була призначена виконуючим обв`язки сільського голови на час відпустки сільського голови ОСОБА_9 з 16.12.2013 року по 30.12.2013 року. В цей період 23.12.2013 року головним бухгалтером сільської ради ОСОБА_10 було їй подано проект розпорядження про преміювання працівників сільської ради за грудень 2013 року, оскільки на кінець року були залишки коштів по економії коштів фонду оплати праці працівників сільської ради. Тому 23.12.2013 року вона підписала розпорядження про преміювання працівників сільської ради за грудень 2013 року. Привласнювати кошти вона не хотіла і не знала, що преміювати не можна більше середньомісячної заробітної плати працівника, а покладалася на професіоналізм бухгалтера ОСОБА_10 . Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що під час відсутності голови сільської ради ОСОБА_9 , ОСОБА_6 протягом 17 років неодноразово виконувала обов`язки сільського голови Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області, була обізнана з посадовою інструкцією сільського голови. При призначенні виконуючим обов`язки сільського голови на час відпустки ОСОБА_9 з 16.12.2013 року по 30.12.2013 року нею не висловлювались ні усні, ні письмові заперечення щодо неспроможності чи відмови від виконання обов`язків сільського голови.

Вина ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного злочину була доведена і іншими дослідженими в судовому засіданні доказами, у тому числі показаннями свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , представника потерпілого ОСОБА_9 , а також сукупністю письмових доказів, зокрема:

- розпорядженням сільського голови с.Гонятичі Миколаївського району Львівської області від 12.12.2013 року за №13/04-02 про надання сільському голові ОСОБА_9 додаткової відпустки з 16.12.2013 року по 30.12.2013 року включно та призначенням секретаря сільської ради ОСОБА_6 на час відпустки виконуючим обов`язки сільського голови з доплатою різниці окладу;

- розпорядженням в.о. сільського голови с.Гонятичі ОСОБА_6 за №19/04-01 від 23.12.2013 року про преміювання працівників сільської ради ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за грудень 2013 року в сумі 1123 грн.;

- розпорядженням в.о. сільського голови с.Гонятичі ОСОБА_6 за №20/04-01 від 23.12.2013 року про преміювання до Дня місцевого самоврядування працівників сільської ради ОСОБА_6 в сумі 3795 грн., ОСОБА_10 в сумі 2670 грн., ОСОБА_11 в сумі 2615 грн.;

- розпорядженням в.о. сільського голови с.Гонятичі ОСОБА_6 ,_3 за №21/04-01 від 23.12.2013 року про преміювання працівників сільської ради ОСОБА_6 в сумі 9711 грн., ОСОБА_10 в сумі 10037 грн., ОСОБА_11 в сумі 10037 грн.;

- довідкою фінансового управління Миколаївської районної державної адміністрації Львівської області від 11.03.2014 року "Про перевірку виконання бюджету Гонятичівською сільською радою у 2013 році та правильності нарахування і виплати заробітної плати";

- актом позапланової ревізії окремих питань фінансово-господарської діяльності Гонятичівської сільської ради за період з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року за №34-38/64 від 28.05.2014 року Пустомитівської об`єднаної Державної фінансової інспекції;

- рішенням Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області за №270 від 10.01.2013 року про встановлення умов оплати праці сільського голови;

- рішенням і Додатком №1 до рішення виконавчого комітету Гонятичівської сільської ради Миколаївського району Львівської області за №4 від 30.11.2010 року щодо Розподілу функціональних обов`язків між працівникам виконкому Гонятичівської сільської ради;

- рішенням Гонятичівської сільської ради Миколаївського району за № 50 від 10.01.2007 року та Положенням про преміювання, надання матеріальної допомоги працівникам сільської ради;

- розпорядженням про затвердження посадових інструкцій працівників Гонятичівської сільської ради №9/01-02 від 01.04.2011 року та посадовими інструкціями сільського голови, секретаря сільської ради та виконавчого комітету від 01.04.2011 року;

- розпорядженням сільського голови с.Гонятичі Миколаївського району за №7/01-02 від 18.03.2014 року про визнання розпоряджень в.о. сільського голови №20/04-01 та №21/04-01 від 23.12.2013 року такими, що втратили чинність;

- платіжними дорученнями за №№ 549, 550, 551, 552, 553 платника Гонятичівської сільської ради від 24 грудня 2013 року щодо перерахунку бюджетних коштів.

За встановлених судом фактичних обставин справи дії обвинуваченої ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст. ст. 191 КК України, а саме: привласнення та розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Твердження обвинуваченої та представника потерпілого про те, що платіжні доручення готувала та підписувала головний бухгалтер ОСОБА_10 , а вона, ОСОБА_6 , є лише заручницею ситуації, не заслуговують на увагу, оскільки саме ОСОБА_6 , виконуючи обов`язки сільського голови видала три розпорядження від 23.12.2013 року №19/04-01, 20/04-01, 21/04-01 про преміювання секретаря, головного бухгалтера та спеціаліста-землевпорядника ІІ категорії, а також список №23 працівників Гонятичівської сільської ради по заявках яких перераховуються картрахунки на виплату заробітної плати за грудень 2013 року.

Також не знайшли свого підтвердження інші доводи невинуватості обвинуваченої, наведені у апеляційних скаргах.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування судових рішень у справі, про що йдеться в апеляційних скаргах обвинуваченої та представника потерпілого, колегія суддів не вбачає.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченій ОСОБА_6 покарання за своїм розміром є необхідним і достатнім для виправлення її і попередження нових злочинів відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :
вирок Миколаївського районного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_6 та представника потерпілого ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

С у д д і :
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 .