Справа № 557/395/15-к
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 червня 2015 року

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Гоща кримінальне провадження про вчинення злочину, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000237 від 20.05.2014 року, по обвинуваченню:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Дуліби, житель АДРЕСА_1 , громадянин України, з базовою середньою освітою, не одружений, не працює, раніше судимий:
- 02.12.2013 року Гощанським районним судом Рівненської області за ч.1 ст. 122 КК України до 3 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців,
за ч. 1 ст.296 КК України, суд
ВСТАНОВИВ:
20 травня 2014 року, близько 19 год. 30 хв., ОСОБА_5 , знаходячись у маршрутному таксі «Рівне-Гоща- Курозвани», на проміжку дороги між смт. Гоща та с. Курозвани Гощанського району Рівненської області, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, діючи із хуліганських спонукань, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою, ігноруючи загальноприйняті в суспільстві норми моралі, у присутності пасажирів громадського транспорту , почав тягнути ОСОБА_4 за одяг, після чого наніс йому удари кулаками рук в область голови, в результаті чого завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді крововилива на нижній повіці правого ока, саден на лобі справа, на нижній повіці лівого ока, на лівій щоці, на тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що виникли не менше як від п`яти ударів. В результаті даної події було тимчасово припинено рух громадського транспортного засобу маршрутного таксі «Рівне-Гоща-Курозвани».
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в скоєнні злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, суду показав, що дійсно він 20.05.2014 року в маршрутному таксі «Рівне-Гоща-Курозвани» вчинив бійку із ОСОБА_4 , з яким виясняв стосунки, де наніс удари руками в обличчя ОСОБА_4 приблизно 5 ударів, в маршрутному таксі було приблизно 10 чоловік, водій зупинив автомобіль, люди робили зауваження, водій погрожував висадити з автомобіля. Дійсно мали місце хуліганські дії з його боку, він повністю визнає обставини, викладені в обвинувальному акті, вину визнає, щиро кається, просить його суворо не карати, у потерпілого попросив вибачення.
Враховуючи думку учасників судового провадження, які не заперечували щодо застосування ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Крім визнання своє вини самим обвинуваченим в скоєнні кримінального правопорушення, винність ОСОБА_5 доведена також іншими доказами, дослідженими в ході судового засідання.
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 показав, що 20.05.2014 року в маршрутному таксі Рівне-Курозвани до нього з претензіями звернувся ОСОБА_5 та почав наносити тілесні ушкодження бити руками в обличчя, водій зупинив автомобіль, разом з людьми, які їхали, робили зауваження з приводу поведінки ОСОБА_5 . На даний час претензій до обвинуваченого він не має, обвинувачений просив вибачення у нього, вважає суворо не карати обвинуваченого.
З оглянутих в судовому засіданні доказів, наданих стороною обвинувачення:
- згідно висновку експерта № 463 від 22.05.2014 року, у ОСОБА_4 виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововилива на нижній повіці правого ока, саден на лобі справа, на нижній повіці лівого ока, на лівій щоці, на тильній поверхні лівої кисті, тілесні ушкодження виникли не менше як від п`яти травматичних дій тупого предмету (предметів), якими могли бути руки чи ноги , інші сторонні предмети, могли утворитися за обставин, та в термін, вказаний у постанові слідчого, як кожне окремо, так і в сукупності відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, суд рахує доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні злочину.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю.
При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_5 в скоєному щиро розкаявся, у скоєному зізнався, активно сприяв розкриттю злочину. Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання.
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якій зазначено, що частиною 2 ст. 75 КК передбачено, що суд за наявності визначених законом підстав може ухвалити рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Виходячи з цих положень закону, а також зі змісту ч. 3 ст. 78 КК, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Відповідно до вироку Гощанського районного суду Рівненської області від 02.12.2013 року ОСОБА_5 засуджено до 3 років обмеження волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Таким чином, невідбутий строк за попереднім вироком складає 3 роки обмеження волі.
Суд, приймаючи до уваги обставини справи, матеріали, які характеризують обвинуваченого ОСОБА_5 , який свою вину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв встановленню істини, на «Д»-обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, негативно характеризується за місцем проживання, раніше судимий за вчинення злочину проти здоров`я та знову скоїв умисний злочин в період іспитового строку, прийшов до висновку про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 можливе лише у триманні його у кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці. Суд вважає за необхідне призначити покарання ОСОБА_5 у виді обмеження волі в межах санкції ст. 296 ч.1 КК України із застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднавши невідбутий строк покарання за попереднім вироком до призначеного покарання.
Щодо обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили у виді домашнього арешту, суд вважає, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, тому вважає запобіжний захід продовжити до набрання вироком законної сили.
Керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.296 КК України, і призначити йому покарання за ч.1 ст. 296 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Гощанського районного суду Рівненської області від 02.12.2013 року, у виді 1 року 7 місяців обмеження волі, призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця обмеження волі.
Міру запобіжного заходу ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити у виді домашнього арешту.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Рівненської області через Гощанський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1