Справа №1-50 2008р.
року Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
-судді Руденко З.Б.,
прокурора Драчука І.С.,
відкритому судовому засіданні в смт.Ружині Житомирської області кримінальну справу по обвинуваченню
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
Ульянівського району
Кіровоградської області,
проживаючого в АДРЕСА_1, українця, громадянина України,
освіта середня, неодруженого, непрацюючого,
невійськовозобов”язаного, раніше судимого 03.05.2001
Ульяновським районним
судом Кіровоградської області
по ч.2 ст. 196-1, ч.2
ст. 140, ч.3 ст. 81 КК України до 5 років 6 місяців
звільненого умовно-достроково згідно постанови
Вінницького районного
суду Вінницької області від 30.12.2005р. з
покарання 8 місяців 12 днів,
передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
року близько 20 години ОСОБА_1повторно
з метою викрадення чужого майна прийшов разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_2,
яка не знала про його дійсні наміри, до
господарства гр.ОСОБА_3., яке розташоване поАДРЕСА_2, де проник через
незачинені двері всередину господарської будівлі та таємно викрав звідти коня,
вагою 370 кг, вартістю 4000 грн., упряж вартістю 350 грн. та воза вартістю 800
грн., всього на загальну суму 5150 грн., які належали гр.ОСОБА_4. Викраденим
розпорядився на власний розсуд, поїхавши конем в сусіднє село Верхівня
Ружинського району, де намагався продати його заготівельникам. На наступний
день, вирішивши повернути коня ОСОБА_4.
Свою вину у вчиненні вищевказаного злочину ОСОБА_1. не
визнав, пояснивши, що 10.03.08р. близько
20 години в с.Трубіївка Ружинського району між ним та матір”ю його
співмешканки ОСОБА_2. виник черговий
скандал, після якого він вирішив повернутись додому в Кіровоградську область і
з для того, щоб доїхати до залізничної станції
взяв у дядька співмешканки коня та воза, а співмешканці ОСОБА_2.
повідомив, що має намір поїхати на залізничну станцію, щоб зустріти брата, який
повинен приїхати до нього. Взявши коня та воза він разом з ОСОБА_2. поїхали до
залізниці. По дорозі в одному із сіл він
запропонував якомусь чоловікові купити в нього коня, однак наміру його
продавати не мав, а зробив це жартома. Переночувавши разом з співмешканкою в полі, на наступний день вирішив повернути
коня власнику, однак для ремонту воза
вирішили спочатку поїхати до сестри ОСОБА_2. в с.Карабчиїв Ружинського району.
господарства до її оселі, їх зупинили працівники міліції, однак відпустили і
вони повернулись в с.Трубіївку, де в повернули вказане майно ОСОБА_4.
вищевказані покази підсудного ОСОБА_1., його вина у вчиненні злочину повністю
– показами потерпілої ОСОБА_2, яка суду пояснила, що ввечері 10 березня 2008
року в с.Трубіївка Ружинського району між її матір”ю і ОСОБА_1. виник скандал,
після якого він знервований вискочив на вулицю і повідомив про свій намір
покинути село, а також про те, що йому необхідно зустріти на залізниці брата і
для цього він візьме коня та воза у її
дядька ОСОБА_4.. Вона вмовляла його не робити цього, однак це не допомогло, і
він взяв коня та воза дядька, а вона, не бажаючи щоб він її покинув, вирішила
їхати з ним разом до залізниці. В с.Верхівня, коли вони зупинились біля магазину
для того, щоб купити пива, ОСОБА_4. розмовляв з якимось незнайомим чоловіком,
однак суть розмови вона не чула. В послідуючому зрозуміла, що ніякий брат до ОСОБА_4. не приїзжає,а коня та
воза він викрав і почала вмовляти його
повернути все назад. ОСОБА_4. погодився, однак, оскільки перед цим їм
працівники міліції порізали шину на колесі, то вони вирішили спершу заїхати до
її сестри в с.Карабчиїв, щоб полагодити колесо. У вказаному селі вранці
наступного дня їх зупинили працівники міліції, однак відпустили, забравши у
ОСОБА_4. паспорт. Після цього вони поїхали в с.Трубіївку і повернули коня та
потерпілого ОСОБА_4, який суду пояснив, що вранці 11 березня 2008 року виявив
пропажу власного коня, упряжі та воза,
які зберігались в приміщенні хліва в
с.Трубіївка Ружинсього району у його батька ОСОБА_3.. Повідомив про це
працівників міліції і через декілька годин в с.Карабчиїв Ружинського району
кінь, упряж та віз були знайдені: ними їхали його племінниця ОСОБА_2. та її
співмешканець ОСОБА_1. Сказав їм, щоб їхали додому в с.Трубіївка, що вони і
зробили, повернувши в послідуючому йому викрадене;
– показами свідка ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що її донька ОСОБА_2. на
протязі останніх трьох місяців співмешкає з ОСОБА_1. Ввечері 10 березня 2008 р.
між нею та ОСОБА_1. дійсно виникла сварка, під час якої останній погрожував їй
приїздом свого брата “з Пітера”. Після
сварки ОСОБА_4. та донька пішли з дому,
а на наступний день вона взнала про крадіжку коня, упряжі та воза з
господарства свого брата ОСОБА_4 через декілька годин після цього донька з
ОСОБА_1. приїхали цим конем додому;
свідка ОСОБА_6 , який суду пояснив, що займається заготівлею худоби і ввечері
10 березня 2008р. в с.Верхівня Ружинського району підсудний запропонував йому
купити коня та воза, однак він відмовився, впізнавши коня ОСОБА_4натолія з
Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області від
12.03.08р. № 391, актом зважування від 12.03.08р., довідкою товарознавця
ОСОБА_6. від 12.03.08р., висновком товарознавчої експертизи від 12.05.08р. з яких
вбачається, що вага коня ОСОБА_4 станом на 12.03.08р. складала 370 кг,
вартість - 4000 грн., вартість упряжі на вказану дату складала 350 грн., воза -
явки з повиною від 11.03.08р., з якого вбачається, що ОСОБА_1визнавав свою вину
у викраденні коня ОСОБА_4. і пояснював, що мав намір продати вказаного коня, а
на отримані кошти поїхати до рідних в Росію;
відтворення обстановки та обставин події від 10.03.08р., з якого вбачається, що
на досудовому слідстві ОСОБА_1. в присутності понятих показав та розказав, як
вчиняв крадіжку майна ОСОБА_4.
З копії вироку Ульяновського районного суду
Кіровоградської області від 03.05.2001р. вбачається, що ОСОБА_1був визнаний
виним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 196-1, ч.2 ст. 140, ч.3
ст.81 КК України та засуджений до 5
років та 6 місяців позбавлення волі.
Суд визнає, що потерпіла ОСОБА_2.. давала правдиві покази
в суді, які підтверджуються іншими доказами, дослідженими в ході судового
Суд вважає, що підсудний ОСОБА_1. давав частково правдиві
покази в суді. Його покази в тому, що він брав коня, упряж та воза без
корисливої мети, а лише для того,
щоб поїхати випити в сусідньому селі
пива чи доїхати до залізничної станції є непослідовними і повністю спростовуються
його ж показами, даними на досудовому слідстві, показами потерпілої ОСОБА_2..,
свідків ОСОБА_5. та ОСОБА_6
Оцінивши зібрані по справі та досліджені в ході судового
слідства докази, суд приходить до
впевненості, що ОСОБА_1, вчинив повторно
крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням у інше приміщення, і його
дії підлягають кваліфікації по ч.3 ст. 185 КК України.
Визначаючи покарання ОСОБА_1. суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом”якшують покарання.
ОСОБА_1. вчинено тяжкий злочин, за який санкцією статті
185 ч.3 КК України передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі.
Обставиною, яка обтяжує покарання підсудного, є рецидив
злочину, оскільки він після вчинення умисного злочину, передбаченого ч.2 ст.
196-1 КК України, вчинив новий умисний злочин.
Перебування підсудного у стані алкогольного сп”яніння під
час вчинення злочину об”єктивними доказами не підтверджується.
Обставиною, яка пом”якшує покарання ОСОБА_1., суд вважає
добровільне відшкодування заподіяних збитків.
По місцю тимчасового проживання ОСОБА_1. характеризується
Враховуючи вказані обставини, суд призначає ОСОБА_1.
покарання в мінімальному розмірі,
передбаченому санкцією ст. 185 ч.3 КК України.
по справі не заявлено.
справі підлягають поверненню власнику.
323,324 КПК України, суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому
ч.3 ст. 185 КК України, і призначити
покарання - 3 (три) роки позбавлення
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу
ОСОБА_1залишити попередньою - тримання
Строк відбування покарання ОСОБА_1 рахувати з 17 березня2008 року, зарахувавши йому в строк
відбування покарання перебування під вартою по вказаній справі.
Речові докази по справі - коня, упряж та воза, які
знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_4 , передати останньому.
Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через
Ружинський районний суд протягом п”ятнадцяти діб з моменту його проголошення, а
засудженим, який перебуває під вартою,- в той же строк з моменту вручення йому
копії вироку.

Суддя
З.Б.Руденко