Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А копія:
22 червня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:
Судді-доповідача- ОСОБА_1 ,
Суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
При секретарі судового засідання - ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді судом першої інстанції ОСОБА_5 (далі-прокурор) на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року,
За участі прокурора ОСОБА_6

ВСТАНОВИЛА:
В поданій апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою засудженого ОСОБА_7 , який відбуває покарання в Катеринівській ВК №46 Державної пенітенціарної служби України в Рівненській області звільнити умовно-достроково від відбування призначеного покарання на невідбутий строк покарання.
Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання.
Відмовляючи в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , суд в ухвалі зазначив, що за час відбування покарання засуджений ОСОБА_7 не мав заохочень, в 2011 році мав одне стягнення у виді поміщення до ДІЗО на 15 діб, яке погашене і згідно характеристики, наданої Катеринівською ВК №46 характеризується як такий, що на шлях виправлення не став.
В обгрунтування заявлених вимог прокурор в апеляційній скарзі зазначає, що засудженим ОСОБА_7 , на момент розгляду подання останнього, відбуто 2/3 частини призначеного покарання і невідбута частина покарання становить чотири місяці одинадцять днів. Крім того, вказує, що за час перебування в СІ м.Чортків до дисциплінарної відповідальності не притягувався, стягнень та заохочень не мав, а за час перебування в Катеринівській ВК №46 ДПС України в Рівненській області до дисциплінарної відповідальності притягувався один раз, і вказане стягнення погашене, заохочень не мав, вину в скоєному злочині визнав, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, виконує їх передбачені законодавством вимоги.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав подану прокурором апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів судової справи, а саме довідки по особовій справі на засудженого ОСОБА_7 , виданої начальником Катеринівської ВК №46 (а.с.10), ОСОБА_7 засуджений вироком Кременецького районного суду Тернопільської області від 29 листопада 2013 року, з врахуванням ухвали апеляційного суду Тернопільської області до шести років позбавлення волі з конфіскацією особистого майна.
Також з вищезазначеної довідки слідує, що строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 був встановлений з 09 вересня 2009 року по 09 вересня 2015 року. Тобто станом на 25 грудня 2014 року у день надходження клопотання засудженого ОСОБА_7 до Сарненського районного суду Рівненської області, згідно супровідного листа (а.с.1), ОСОБА_7 відбув 2/3 строку призначеного покарання.
Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно - дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Тобто, згідно вимог кримінального закону умовно - дострокове звільнення від відбування покарання можливо лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням про його умовно-дострокове звільнення, відповідно до ст.81 КК України, посилаючись на те, що він відбув 2/3 частини строку призначеного покарання.
Відмовивши у задоволенні клопотання, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, оскільки не мав заохочень, натомість мав одне стягнення, у виді поміщення до ДІЗО, яке погашене, а також його характеристику протягом часу відбування покарання, згідно якої останній не став на шлях виправлення.
Вказаний висновок суду першої інстанції колегія суддів вважає вірним, оскільки адміністрацією Катеринівської виправної колонії № 46 не представлені достатні докази, які б беззаперечно підтверджували те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, не навів таких доказів в поданій апеляційній скарзі і прокурор.
Крім того, як вбачається з характеристики на засудженого ОСОБА_7 , виданої адміністрацією Катеринівської виправної колонії № 46 (а.с. 11), останній за час перебування в установі допускав порушення вимог режиму утримання, за що один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має, у відношенні до працівників адміністрації проявляє неоднозначність, нещирий, вимоги встановленого порядку відбування покарання дотримується тільки під контролем, має позов за виконавчими листами в сумі 1876 гривень, який не відшкодовує, на виробництві установи не працевлаштований, участі в програмах диференційованого виховного впливу не бере, участі у громадському житті відділення та в роботах по благоустрою території установи та відділення не приймає.
Також матеріали судової справи містять відомості про те, що ОСОБА_7 неодноразово судимий за вчинення злочинів середньої тяжкості, повязаних з незаконним обігом наркотичних засобів, у 2005 році до нього вже було застосовано умовно-дострокове звільнення, однак він продовжував вчиняти умисні злочини. Тому при вирішенні питання про застосування відносно ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання, вирішальним фактором на думку колегії суддів є не факт відбування ним встановленої частини покарання, а саме виправлення засудженого та його поведінка під час відбування покарання.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи наведені прокурором в апеляційній скарзі не заслуговують на увагу, і ухвалу суду першої інстанції слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 419 КПК України, колегія суддів,
УХВАЛИЛА:
Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 28 квітня 2015 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 , про його умовно-дострокове звільнення від відбування призначеного покарання залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення апеляційним судом, а засудженим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому її копії.

Суддя- доповідач - підпис ОСОБА_1

Судді: підписи ОСОБА_2

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: суддя-доповідач: ОСОБА_1