Справа №1-72007р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2007
року, Путильський районний суд
Чернівецької області у

складі : головуючого Дідуха Д.В

при
секретарі Мигирян
Т.В.

потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні
кримінальну справу по

обвинуваченню:

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, українця,
громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, приватний
підприємець, не судимого,

у вчинені
злочину, передбаченого ст. 125 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Підсудний ОСОБА_2 30
жовтня 2006 року в АДРЕСА_1 біля 21 год.30 хв. в процесі конфлікту з ОСОБА_1,
що виник на грунті особистих відносин в барі „Аніта", із-за того що
ОСОБА_1 будучи в стані алкогольного сп'яніння приставав до обслуговуючого
персоналу бару, і його дружини, взяв останнього за руку і вивів з приміщення
бару „Аніта" в двір, де умисно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_1, від
чого останній упав на землю. В результаті нанесеного кулаком удару в обличчя,
підсудний ОСОБА_2 причинив
йому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя та перелому бокових
стінок кісток носа, що призвели до короткочасного розладу здоров"я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 вину свою у вчиненому
злочині не визнав, цивільний позов також не визнав і показав, що 30 жовтня 2006
року біля 15 год.30 хв. зайшов у бар, який належить йому на праві приватної
власності. В барі знаходився ОСОБА_1, який був в нетверезому стані і приставав
з непристойними проханнями до його дружини і дівчат, ОСОБА_3 і ОСОБА_4. Коли
він почув, що ОСОБА_1 з непристойними проханнями пристає до його жінки, тоді
він підійшов до ОСОБА_1, взяв його за рукав і вивів на вулицю, де і залишив.
Сам повернувся в бар. ОСОБА_1 він не бив, тому вину не визнає цивільний позов
також не визнає.

Не зважаючи на те, що вину підсудний не визнав , його вина доведена в
судовому засіданні доказами, які належно зібрані в кримінальній справі.

Потерпілий
ОСОБА_1 показав, що у 18 год.
зайшов бар „Аніта", в якому знаходились ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Він
запропонував їм піти з ним на танці, вони відмовились. Тоді він підсів за
столик до знайомих йому хлопців, які запропонували йому випити з ними. Він
випив 200 грам горілки. Через деякий час коли вони посиділи, він провів цих
хлопців на вулицю, а сам повернувся знову в бар, і почав говорити із жінками,
які працюють в барі, шуткував з ними. Але в цей час із кухні вибіг ОСОБА_2 схопив його за
рукав і вивів на вулицю, де вдарив його по обличчю прямо в перенісся. Із носа
потекла кров, йому запаморочилось, він упав на землю, а ОСОБА_2 повернувся в
бар. Потім він піднявся із землі, будучи окровавленим, знову зайшов в бар
вирішити з ОСОБА_2 по якій причині він його ударив. Але його відправили з бару
ОСОБА_4 і ОСОБА_3 Він вийшов з бару і пішов додому, Вдома його сестра
намагалась спинити йому кров із носа, але не змогла. Тоді вона викликала швидку
допомогу. В лікарні йому надали допомогу. Він пробув до ранку. Після цього в
лікарні він не лежав і не лікувався, так як необхідно на ніс було робити
операцію він коштів не мав. 31 жовтня 2006 року він із заявою звернувся в
Путильський РВ УМВС про те, що його побив ОСОБА_2 В судових дебатах потерпілий
просить, щоб підсудний відшкодував тільки моральну шкоду в сумі 1000 грн., від
матеріальної відмовляється, а також поніс покарання у вигляді штрафу, так як не
бажає, щоб його позбавляли волі.

Свідок ОСОБА_5 показала, що ЗО
жовтня 2006 року ОСОБА_1 зайшов в бар з двома чоловіками, які пригостили його
горілкою. Після вони пішли, а ОСОБА_1 залишився в барі. Він почав приставати до
жінок, які працюють в барі, в тому числі і до неї. Вона зробила йому декілька
зауважень, на що він не відрегував. Тоді її чоловік не витримав і вивів його з
бару.

Свідок ОСОБА_3
показала, що 30 жовтня 2006 року вона заступила на зміну. В барі було людно,
після до бару прийшов ОСОБА_1 і почав чіплятися до неї. Пропонував вступити в
статеві стосунки при людях, її було соромно. Потім він почав чіплятися до ОСОБА_5, але її чоловік ОСОБА_2 вивів ОСОБА_1
на вулицю. Після цього ОСОБА_1 в бар не повертався. При додатковому допиті
свідка, показала, що вона зараз не пам'ятає, чи заходив в бар ОСОБА_1, після
того як його виводив з бару ОСОБА_2, але можливо було так, як вона говорила в
поясненні працівнику міліції раніше. Крім цього вона в суді додатково пояснила,
що на слідуючий день до неї приходила сестра ОСОБА_1 ОСОБА_6 дзвонити і в
розмові з нею, остання розказала її, що коли брат ішов додому то зупинилась
автомашина, з якої вийшли невідомі особи і побили її брата.

Свідок ОСОБА_4
показала, що 30 жовтня 2006 року зайшла в бар „Аніта". В бар зайшов
ОСОБА_1, який був п'яний і почав чіплятись до жінок які працюють в барі. Після ОСОБА_2 вивів його з
бару. Більше вона не бачила, щоб ОСОБА_1 заходив до бару. При додатковому
допиті свідка показала, що через деякий час бачила ОСОБА_1 в дворі при вході в
бар з розбитим носом і окровавленим.

Свідок ОСОБА_6 показала, що 30 жовтня 2006 року пізно ввечір додому прийшов
її брат ОСОБА_1 в якого з носа текла кров. Вона намагалась зупинити кров, але
не змогла. Тоді вона подзвонила і викликала швидку допомогу. Брат сказав її, що
його вдарив ОСОБА_2. При
додатковому допиті показала, що приходила до ОСОБА_3 на слідуючий день
дзвонити, але нічого її не говорила, що брата побили невідомі особи.

Вина підсудного ОСОБА_2 крім цього
доказується дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінальної справи,
а саме:

· протоколом
усної заяви про злочин до Путильського РВ УМВСа.с.7\

· матеріалами
про відмову в порушенні кримінальної справи;на 10 арк.\

· висновком
експерта №4 екс, згідно якого видно, що потерпілому спричинені легкі
ушкодження, що потягли короткочасний розлад здоров"я. а.с.27\

-характеристика по місцю проживання.а.с.32\

- вимога про
судимість. а.с.28\

Оцінюючи
досліджені в судовому засіданні докази, суд знаходить, що невизнання підсудним ОСОБА_2 своєї вини у
вчинені легкого тілесного ушкодження, що потягло короткочасний розлад
здоров"я, є вибраний ним метод захисту з метою уникнути кримінальної
відповідальності за вчинене.

Суд не приймає
до уваги покази свідка ОСОБА_3 в частині, того що ОСОБА_1 побили невідомі
особи, так як вважає, що вони дані свідком з метою вигородити підсудного ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності і ці свідчення
суперечать поясненню ОСОБА_3 від 31 жовтня 2006 року, а також свідченням при
додатковому допиті в судовому засіданні..

Суд вважає, що
вина підсудного. ОСОБА_2
доведена, і його дії правильно кваліфіковані за ст. 125 ч.2 КК України, як
умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров"я.

Призначаючи
підсудному вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості
скоєного злочину, особу винного, зокрема, що він до кримінальної
відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується за місцем
проживання, а тому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе в
умовах без ізоляції від суспільства.

Обставини, що
пом'якшують покарання суд відносить вчинення злочину вперше, позитивну
характеристику підсудного по місцю проживання, обставини, що обтяжують
покарання підсудного ОСОБА_2
судом не встановлено.

На підставі
наявності декількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують
ступінь тяжкості вчиненого злочину, позитивної характеристики підсудного,
вперше вчинив злочин, суд вважає, що при призначені йому покарання необхідно
застосувати ст. 69 КК України, і призначити йому більш м"яке покарання,
ніж зазначене в санкції статті за цей злочин, а це штраф.

Вирішуючи цивільний позов потерпілого, про відшкодування йому матеріальної
і моральної шкоди суд керується п.29 постанови Пленуму Верховного суду України
№2 від 07.02.2003 року та постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року із змінами від 2001
року.

В процесі судового розгляду справи
потерпілим не було надано жодних доказів суду, які матеріальні затрати він
поніс при лікуванні, і потерпілий не проходив курс лікування, крім цього
потерпілий в дебатах заявив що не бажає, щоб підсудний відшкодовував
матеріальну шкоду, тому суд вважає, що цивільний позов, в частині відшкодування
матеріальної шкоди не підлягає задоволенню. При вирішенні цивільного позову в
частині моральних збитків, суд вважає, що потерпілому були спричиненні тілесні
ушкодження легкої ступені, що потягли короткочасний розлад здоров"я, це
підтверджується висновком експерта в якому відмічено ушкодження потерпілого у
виді синців обличчя, перелом бокових стінок кісток носа, від яких потерпілий
переніс фізичні страждання, а також біль. У зв'язку з тим, що фізичні
страждання не були тривалими, носили короткочасний характер, суд оцінює
моральну шкоду в сумі 300 грн.

На підставі
вищенаведеного, керуючись ст.ст. 323 - 324 КГЖ України, суд

ЗАСУДИВ:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчинені
злочину, передбаченому ст. 125 ч.2 .КК України
з застосуванням ст.69 КК України обрати йому покарання у вигляді штрафу в сумі 510 грн.

Міру запобіжного
заходу до вступу вироку в законну силу
залишити обрану - підписку про
невиїзд.

Цивільний позов
потерпілого ОСОБА_1
задовольнити частково. В задоволенні відшкодування матеріальної шкоди
відмовити, а стягнути моральну шкоду із ОСОБА_2 на
користь ОСОБА_1 в розмірі 300 грн.

Вирок може бути оскаржено протягом 15 днів з моменту його проголошення до
Апеляційного суду Чернівецької області через Путильський районний суд.