11-кп/775/471/2014(м)
263/8624/14-к

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 грудня 2014 року м. Маріуполь
Колегія суддів судової палати по кримінальним справам апеляційного суду Донецької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участю: прокурора ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року, яким
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Маріуполя, громадянина України, маючого середню освіту, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
1) вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 31.10.2011 року за ст.ст. 15 ч. 2, 185 ч. 1 КК України до покарання у вигляді 240 годин громадських робіт;
2) вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 23.03.2012 року за ст. 185 ч. 2 КК України до покарання у вигляді 3 місяців арешту;
3) вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 27.06.2012 року за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4, 72 КК України до покарання у вигляді 3 років 3 місяців позбавлення волі; ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 02.06.2014 року звільнений від покарання на підставі ст. 4 п. «б» Закону України «Про амністію» від 08.04.2014 року,
засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, -
Згідно вироку обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.
ОСОБА_7 29.07.2014 року, приблизно о 06.50 год., умисно, повторно, керуючись корисливими мотивами, переслідуючи мету відкритого викрадення чужого майна, знаходячись на ділянці місцевості, розташованій по бул. Шевченко - в районі магазину «Політ» по вул. Купріна, 77 в Жовтневому районі м. Маріуполя, відкрито, шляхом ривку викрав, а саме зірвав з шиї ОСОБА_8 золотий ланцюг вартістю 3000 грн., заподіявши потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що вирок незаконний та підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Суд безпідставно врахував обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 рецидив злочину. Вважає, що суд не врахував те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення тяжких корисливих злочинів, не працює. Просить вирок скасувати, постановити новий вирок, в якому виключити з мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання ОСОБА_6 рецидив злочину. ОСОБА_6 визнати винним за ст. 186 ч. 2 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав доводи своєї апеляції, обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляція прокурора підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.
Висновки суду про те, що обвинувачений ОСОБА_6 вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Суд першої інстанції дав діям обвинуваченого ОСОБА_6 правильну юридичну оцінку, кваліфікував його дії за ч. 2 ст. 186 КК України.
Висновки суду про винність ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій в апеляційному порядку не оскаржуються.
Доводи апеляції прокурора щодо безпідставності застосування вимог ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням є безпідставними та не ґрунтуються на матеріалах провадження.
Перевіркою провадження встановлено, що призначаючи покарання, суд у відповідності з вимогами ст. 65 КК України врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, одружений, виключно позитивно характеризується за місцем проходження строкової військової служби (а.п. 30, 31), вину у скоєному визнав та щиро покаявся, відшкодував спричинену потерпілій шкоду.
З урахуванням ступеня тяжкості кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд дійшов вірного висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнив його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням. При цьому судом враховано, що потерпіла не має претензій до обвинуваченого, не наполягала на його суворому покаранні.
Доводи апеляції прокурора про те, що обвинувачений вів паразитичний спосіб життя та стійку антисуспільну направленість поведінки обвинуваченого нічим не підтверджуються. З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 працює, за місцем роботи характеризується виключно позитивно (а.п. 26, 32)
Колегія суддів погоджується з доводами апеляції прокурора про необхідність виключення з мотивувальної частини вироку рецидиву, як обставину, що обтяжує покарання, виходячи з наступного.
Згідно ч. 4 ст. 67 КК України якщо будь-яка з обставин, що обтяжує покарання, передбачена в статті Особливої частини цього Кодексу як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, суд не може ще раз враховувати її при призначенні покарання як таку, що його обтяжує.
ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.
Тому суд безпідставно врахував рецидив в якості обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_6 ..
За таких обставин слід виключити з мотивувальної частини вироку рецидив, як обставину, що обтяжує покарання.
Отже, обставини, які обтяжують покарання, в даному провадженні відсутні.
Враховуючи дані, які характеризують особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів можливо без його ізоляції від суспільства, є обґрунтованими і відповідають дослідженим доказам, а тому призначене покарання є достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування вироку суду у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступені тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
Апеляцію прокурора задовольнити частково.
Вирок Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 змінити.

Виключити рецидив, як обставину, що обтяжує покарання, з мотивувальної частини вироку.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку в Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня проголошення.

Судді: