Справа № 2215/2952/2012
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.12.2012 року Старокостянтинівський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого судді Сенькова О.Г.

при секретарі Повзун С.В.

з участю прокурора Гриньківа В.Б.

та захисників ОСОБА_1,ОСОБА_2,ОСОБА_3,

ОСОБА_4

перекладача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Старокостянтинові справу про обвинувачення:

ОСОБА_6 ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, який народився в м.Баку Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого водієм ПП Каспій-1 м.Києв, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ст.146 ч.2, 162 ч.1, 189 ч.2, 355 ч.3, 356 КК України,

ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який народився в м.Хмельницькому, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_5, раніше судимого:

1).21.04.2000 року Хмельницьким міським судом за ст..144 ч.3 КК України 1960 року до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вироком апеляційного суду Хмельницької області від 13.06.2000 року вирок Хмельницького міськсуду змінений і рахується засудженим за ст..144 ч.3, 44 КК України 1960 року до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

2).11.03.2004 року Хмельницьким міськрайонним судом за ст..355 ч.3, 69, 189 ч.3, 69, 70 КК України до 3 років 8 місяців позбавлення волі, постановою Хмельницького міськрайсуду від 18.05.2005 року невідбутий строк покарання замінений на 1 рік 5 місяців виправних робіт з відрахуванням на користь держави 20% заробітку,

у скоєнні злочинів, передбачених ст. 146 ч.2, 162 ч.1, 355 ч.3, 356 КК України,

ОСОБА_9 Талиба огли, ІНФОРМАЦІЯ_6, який народився в м.Баку Азербайджанської Республіки, азербайджанця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_7, одруженого, маючого на утриманні 2-х неповнолітніх дітей, директора приватного підприємства Агросервіс, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_8, раніше не судимого, та

ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_9, який народився в с.Марянівка, Новосанджарського району, Полтавської області, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_2, не одруженого, не працюючого, прож.: ІНФОРМАЦІЯ_10, раніше не судимого, обох

в скоєнні злочинів, передбачених ст..146 ч.2, 355 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Приватне підприємство Лідер, засновником якого є підсудний ОСОБА_9, на підставі контракту з турецькою фірмою займалось закупівлею квітів та їх реалізацією на території України. Розрахунки з поставщиком проводились на протязі календарного року після реалізації квітів.

Підсудний ОСОБА_6 також займався підприємницькою діяльністю по реалізації квітів та згідно усної домовленості з ОСОБА_9 через підприємство останнього отримував квіти з Туреччини і через це ж підприємство розраховується з поставщиками.

На початку квітня 2012 року ПП Лідер отримало гвоздики, які належали ОСОБА_6 Оскільки підсудний ОСОБА_6 після отримання товару терміново відїжджав на батьківщину, то попросив ОСОБА_9 реалізувати квіти.

8 квітня 2012 року ОСОБА_9 передав потерпілому ОСОБА_11 під реалізацію 46 коробок гвоздик по 340 шт. в кожній по ціні 0.25 долара США за одну на суму 3910 доларів США, 14 квітня цього ж року - 230 коробок по 340 шт. в кожній по ціні 0.24 долара США за одну на суму 18768 доларів США та 17 квітня 2012 року - 123 коробки по 340 шт. в кожній по ціні 0.24 долара США на суму 10037 доларів США, а всього на суму 32715 доларів США.

Отже, між підсудними ОСОБА_6 та ОСОБА_11 мали місце цивільно-правові зобовязання.

Крім того, потерпілий ОСОБА_11 заборгував підсудному ОСОБА_9 6792 доларів США.

Із-за втрати квітами товарного вигляду потерпілий ОСОБА_11 їх не реалізував, проте ОСОБА_9 повідомив, що виручені від продажу квітів гроші невідомі особи викрали із його автомобіля в м.Умані.

Оскільки потерпілий ОСОБА_11 не повертав гроші за квіти, підсудний ОСОБА_6 вирішив примусити потерпілого повернути борг шляхом психологічного тиску, а при необхідності застосувати фізичне насильство. Для виконання свого задуму ОСОБА_6 залучив свого знайомого підсудного ОСОБА_8, а той своїх знайомих підсудного ОСОБА_10 та особу, щодо якого матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження у звязку з розшуком.

4 травня 2012 року близько 18 години в приміщенні адміністративної будівлі приватного підприємства Агросервіс, що знаходиться в м.Старокостянтинові по вул.І.Франка,49, підсудний ОСОБА_6, погрожуючи потерпілому ОСОБА_11 застосуванням насильства, став примушувати його у явно нереальні строки повернути борг. На цьому грунті між ними виникла сварка, під час якої вони погрожували один одному ножами. Під час сварки ОСОБА_11 вибіг на територію підприємства, де його наздогнали підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_10 та особа, щодо якого матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження у звязку з розшуком. Підсудний ОСОБА_8 збив потерпілого з ніг, а ОСОБА_6 наніс йому декілька ударів руками та ногами по різних частинах тіла. Крім того, особа, щодо якого матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження у звязку з розшуком, ударила потерпілого палкою. Внаслідок побиття потерпілому заподіяно фізичний біль.

Продовжуючи протиправні дії направлені на залякування ОСОБА_11, підсудний ОСОБА_6, використовуючи присутність підсудних ОСОБА_8, ОСОБА_10 та особи, щодо якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження у звязку з розшуком, примусив потерпілого сісти в свій автомобіль марки Деу Ланос, держномер АА4884СМ, і поїхати разом з ними в напрямку м.Хмельницького.

Однак підсудний ОСОБА_9 по просьбі родича потерпілого подзвонив ОСОБА_6 і попросив зупинитись та зачекати його. В с.Мотрунки Красилівського району підсудний ОСОБА_9 підїхав до ОСОБА_6, забрав потерпілого і разом з останнім повернувся в м.Старокостянтинів.

14 травня 2012 року близько 12 години в приміщенні адміністративної будівлі приватного підприємства Агросервіс, що знаходиться в м.Старокостянтинові по вул.І.Франка,49, потерпілий ОСОБА_11 передав підсудному ОСОБА_6 8000 доларів США.

Незважаючи на часткове повернення потерпілим боргу, підсудний ОСОБА_6 за попередньою змовою з підсудними ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в цей же день близько 15 години, з метою примушування до виконання цивільно-правового зобовязання, викрали потерпілого ОСОБА_11 з території вказаного підприємства і на автомобілі марки Деу Ланос, держномер АА4884СМ, відвезли в с.Боднарівку Ярмолинецького району Хмельницької області. Там вони разом з особою, щодо якої матеріали кримінальної справи виділені в окреме провадження у звязку з розшуком, в будинку №4 по вул.Зарічній, який найняв підсудний ОСОБА_8 спеціально для утримання потерпілого, незаконно утримували останнього протягом 11 днів, чим незаконно позбавили його волі.

Окрім того, увечері 14 травня 2012 року підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_8 разом з невстановленою особою, скориставшись вилученими у ОСОБА_11 ключами від вхідних дверей, в присутності племінника потерпілого ОСОБА_12 , незаконно проникли в квартиру № 24, що знаходиться в будинку № 33 по вул.І.Франка в м.Старокостянтинові і в якій проживав ОСОБА_11 разом із сімєю, де ОСОБА_6 разом з невстановленою особою провели обшук. Під час обшуку вони виявили 7000 доларів США, 23000 грн., мобільний телефон марки Нокіа Н-73 вартістю 1200 грн., золотий перстень вартістю 3000 грн. та годинник марки Романсон вартістю 900 грн., які самовільно, всупереч установленому законом порядку, вилучили в рахунок погашення боргу.

Продовжуючи злочинну діяльність ОСОБА_6 після викрадення потерпілого ОСОБА_11 та незаконного його утримування в с.Боднарівка Ярмоленецького району, вирішив заволодіти рештою суми боргу в розмірі 20000 доларів США шляхом вимагання грошей у рідного брата потерпілого ОСОБА_11 ОСОБА_13 З цією метою він, 17 травня 2012 року по телефону предявив ОСОБА_13 вимогу про сплату зазначеної суми боргу, погрожуючи заподіянням його брату тяжких тілесних ушкоджень та вбивством.

Вказану вимогу ОСОБА_6 неодноразово предявляв ОСОБА_13, як під час особистої зустрічі 18 і 19 травня 2012 року на Володимирському ринку в м.Києві, так і при телефонних розмовах в період з 20 по 23 травня 2012 року.

За визначений ОСОБА_6 строк ОСОБА_13 зібрав лише 7000 доларів, однак підсудний відмовився від отримання цієї суми і вимагав відразу сплатити всю суму боргу. Не маючи можливості виконати вимогу в повному обсязі та реально сприймаючи погрозу підсудного про заподіяння брату тяжких тілесних ушкоджень та його вбивство, ОСОБА_14 23 травня 2012 року звернувся в міліцію.

Наступного дня працівники міліції з метою затримання ОСОБА_6 на місці злочину провели фіксування купюр 5500 доларів США, які мав передати ОСОБА_14 підсудному в м.Києві. Однак ОСОБА_14 відмовився передавати гроші ОСОБА_6 та іншим особам азербайджанської національності в м.Києві і повідомив ОСОБА_6, що передасть гроші лише через підсудного ОСОБА_9

25 травня 2012 року близько 16 години під час передачі грошей на території приватного підприємства Агросервіс працівниками міліції спочатку був затриманий ОСОБА_9, а потім інші підсудні.

Щодо зазначених злочинів підсудні дали наступні показання.

Так, підсудний ОСОБА_6 свою вину у вчиненні злочинів, передбачених ст.146 ч.2, 355 ч.3 КК України визнав частково, а у вчиненні злочинів, передбачених ст.162 ч.1, 189 ч.2, 356 КК України вину не визнав і пояснив, що у квітні 2012 року ОСОБА_9 по його просьбі передав для реалізації потерпілому ОСОБА_11 належні йому квіти. Оскільки ОСОБА_11 не повертав гроші, то він при зустрічі з ним на початку травня 2012 року в м.Старокостянтинові став вимагати повернути кошти. На цьому грунті між ними виникла сварка, яка переросла в обопільну бійку. Присутні при цьому ОСОБА_8 та ОСОБА_10 не приймали участь в бійці. Після цього він, ОСОБА_8 та інші особи разом з ОСОБА_11 поїхали в м.Хмельницький до знайомого азербайджанця, щоб він розсудив їх. Однак йому подзвонив ОСОБА_9 і попросив зачекати. Через деякий час ОСОБА_9 підїхав і забрав ОСОБА_11, який пообіцяв через тиждень повернути гроші.

Коли пройшли визначені строки повернення боргу, він знову приїхав на фірму ОСОБА_9, де потерпілий передав йому 8000 доларів США. Тоді ОСОБА_15 разом з іншими особами, яких він не памятає, відвезли ОСОБА_11 в одне із сіл Ярмолинецького району, щоб родичі потерпілого швидше повернули борг. В цей же день він разом з невідомим азербайджанцем, ОСОБА_8 та родичем потерпілого пішли на квартиру останнього, де невідомий азербайджанець знайшов кошти приблизно в сумі 10000 доларів США.

Потерпілий ОСОБА_11 знаходився в Ярмолинецьмому районі протягом 11 днів, де до нього насильство не застосовували і насильно не утримували. По його просьбі ОСОБА_9 передавав гроші для того, щоб потерпілий та особи, які знаходились з ним, мали змогу купляти продукти.

Через деякий час його знайшов брат потерпілого. Вони зустрілись на ринку в м.Києві і брат потерпілого пообіцяв повернути кошти. При передачі грошей їх затримали.

Підсудний ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст..146 ч.2 КК України визнав частково, а у вчиненні злочину, передбаченого ст..355 ч.3 КК України вину не визнав і пояснив, що у квітні 2012 року потерпілий ОСОБА_11 домовився з ОСОБА_6 про те, що візьме у останнього квіти під реалізацію. Оскільки квіти знаходились у нього на підприємстві, то він передав їх потерпілому. В кінці квітня 2012 року ОСОБА_11 повідомив, що виручені за квіти гроші у нього викрали.

4 травня 2012 року в адміністративному приміщенні його підприємства зустрілись ОСОБА_6 з ОСОБА_11, де між ними на грунті неповернення грошей виникла сварка, яка переросла в обопільну бійку. Однак він разом з азербайджанцем по імені ОСОБА_3 розборонили їх. Тоді потерпілий вибіг на вулицю де його побили невідомі особи, серед яких знаходились підсудні ОСОБА_8 і ОСОБА_10 Проте він не бачив хто саме наносив удари потерпілому. Після бійки ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_10 забрали потерпілого і на автомобілі ОСОБА_6 поїхали в м.Хмельницький. Через незначний відрізок часу він подзвонив до ОСОБА_6 і попросив зачекати його. ОСОБА_6 зупинився і чекав його в с.Мотрунки Красилівського району. Він підїхав до них і забрав потерпілого, поручившись за нього.

Увечері 13 травня 2012 року потерпілий подзвонив йому і повідомив, що привіз гроші. В пізній час і у відсутності ОСОБА_6 він відмовився взяти кошти і запропонував зустрітись вранці. Про призначену зустріч розповів ОСОБА_6 Наступного дня потерпілий передав ОСОБА_6 8000 доларів. Вони почали вживати спиртне, а він з бухгалтером поїхав у банк. Коли повернувся, то потерпілого та підсудних на території підприємства не було. Увечері цього ж дня ОСОБА_6 з ОСОБА_8 привезли гроші, перстень, мобільний телефон та часи, які вони знайшли в квартирі потерпілого. Гроші та перстень вони залишили йому в рахунок погашення боргу.

Через деякий час йому стало відомо, що потерпілого утримують в Ярмолинецькому районі. По просьбі ОСОБА_6 він передавав гроші на харчування потерпілого та осіб, які його утримували.

25 травня брат потерпілого ОСОБА_11 подзвонив йому і повідомив, що знаходиться в готелі м.Хмельницького і хоче віддати гроші саме йому. Тоді він направив таксі за братом потерпілого. Однак той відмовився їхати на таксі і заявив, щоб приїхав лише він. Коли вони приїхали на територію підприємства, то його затримали працівники міліції.

Він ні до кого не звертався по допомогу з метою заставити потерпілого ОСОБА_11 повернути кошти за квіти, які йому не належали.

Підсудний ОСОБА_8 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст..146 ч.2 КК України визнав частково, а у вчиненні злочинів, передбачених ст..162 ч.1, 355 ч.2, 356 КК України не визнав і пояснив, що на початку травня 2012 року він по просьбі підсудного ОСОБА_6 приїхав в м.Старокостянтинов, щоб забрати його з підприємства ОСОБА_9 і відвезти в м.Хмельницький. Оскільки під час телефонної розмови з ОСОБА_6, він чув розмову на підвищеному тоні, то попросив підїхати своїх знайомих ОСОБА_10 та ОСОБА_16

Коли вони приїхали на підприємство, то з адміністративної будівлі вибігли ОСОБА_17 з ОСОБА_11, в руках яких були ножі. Вони між собою сварилися. Він хотів затримати потерпілого і забрати ножа, однак не втримався на ногах і разом з потерпілим упав на землю. В цей час ззаду його хтось ударив палкою. Ще деякий час ОСОБА_6 з потерпілим сварились, а потім сварку припинили. ОСОБА_6 запропонував поїхати повечеряти. Потерпілий погодився і поїхав з ними в напрямку м. Хмельницького. На телефон ОСОБА_18 подзвонив ОСОБА_9 і попросив зупинитись та зачекати його. Підхавши до них ОСОБА_9 забрав потерпілого і повернувся в м.Старокостянтинів.

14 травня 2012 року йому подзвонив ОСОБА_6 і попросив приїхати на підприємство ОСОБА_9, щоб потім десь повечеряти. Він попросив ОСОБА_10 також приїхати на вказане підприємство. Там до них підійшов ОСОБА_6 з невідомим азербайджанцем і сказав, що в нього з потерпілим є не вирішенні питання з квітами, що потерпілий щось пообіцяв і не виконав, тому йому соромно і він хоче на декілька днів кудись поїхати, а за цей час брат потерпілого вирішить питання по бізнесу. Тоді він домовився зі своїм знайомим, що приїде відпочити на декілька днів на його дачі, яка знаходиться в с.Боднарівка Ярмолинецького району. Потерпілий добровільно сів в автомобіль і вони поїхали на дачу. Там залишився ОСОБА_10 з потерпілим, а він з невідомим азербайджанцем повернулись в м.Старокостянтинів, де ОСОБА_6 запропонував поїхати на квартиру потерпілого і забрати борг. Разом з ними був племінник потерпілого, який відкрив квартиру. Туди зайшли племінник потерпілого з невідомим азербайджанцем, який через деякий час виніс пакет.

В той же вечір він разом з ОСОБА_6 і невідомим азербайджанцем повернулись на дачу. Він залишився з потерпілим, а інші поїхали по своїх справах. Під час перебування потерпілого на дачі з ним почергово весь час хтось знаходився. Він особисто був 3-4 дні.

Підсудний ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ст.146 ч.2 КК України визнав частково, а у вчиненні злочину, передбаченого ст..355 ч.3 КК України не визнав і пояснив, що він 4 травня 2012 року разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_16 по просьбі останнього приїхали на територію підприємства, яка належить підсудному ОСОБА_9, щоб там не було ніяких конфліктів. В цей час з адміністративної будівлі вибіг потерпілий ОСОБА_11, а слідом за ним підсудний ОСОБА_6 В руках обох знаходились ножі. З метою припинення конфлікту він затримав ОСОБА_6, а ОСОБА_8 збив з ніг потерпілого і ОСОБА_16 ударив останнього палкою.

Після цього вони разом з ОСОБА_6, невідомим азербайджанцем та потерпілим поїхали в напрямку м.Хмельницького. По дорозі вони зупинились. До них підїхав ОСОБА_9, який забрав потерпілого і поїхав в напрямку м.Старокостянтинова.

14 травня 2012 року він знов по просьбі підсудного ОСОБА_8 приїхав на вказане підприємство. Там він разом з ОСОБА_8, ОСОБА_6 та невідомим азербайджанцем забрали потерпілого ОСОБА_11 і відвезли в с.Боднарівку Ярмолинецького району. По дорозі ОСОБА_8 розповів йому, що потерпілий заборгував комусь кошти і, щоб він їх повернув, його необхідно потримати в іншому місці. За вказівкою ОСОБА_8 він залишився з потерпілим, а інші поїхали в м.Старокостянтинів. Через деякий час ОСОБА_8 повернувся і залишився з потерпілим, а він поїхав додому. Тоді ж ОСОБА_8 звязав потерпілому руки. Він разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_16 по черзі перебували з потерпілим у зазначеному селі до їх затримання.

Однак винність підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні зазначених злочинів підтверджується показаннями потерпілих, свідків, висновками дактилоскопічної експертизи та іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_11 суду пояснив, що в квітні 2012 року він взяв у підсудного ОСОБА_9 під реалізацію квіти, які належали ОСОБА_6. ОСОБА_19 втратили товарний вигляд і він їх не продав, внаслідок чого у нього перед ОСОБА_6 виник борг у розмірі близько 39000 доларів США. Проте ОСОБА_9 повідомив, що виручені за квіти кошти у нього викрали.

4 травня 2012 року на території підприємства, яке належить підсудному ОСОБА_9, із-за неповернення коштів між ним та ОСОБА_6 виникла сварка, під час якої він намагався втекти, однак його наздогнали особи української національності, збили з ніг і побили його. Хто саме його бив він не знає. Після цього його посадили в автомобіль і кудись повезли. В автомобілі знаходились також підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 На телефон ОСОБА_6 хтось подзвонив і вони зупинились. Через деякий час до них підїхав ОСОБА_9 і забрав його.

Вночі 13 травня 2012 року він привіз частину грошей і хотів віддати ОСОБА_9 Однак ОСОБА_9 сказав, щоб він вранці приніс гроші і віддав в присутності ОСОБА_6 Оскільки він не повернув всю суму боргу, то ОСОБА_6 сказав їхати з ним. Підсудні ОСОБА_8 та ОСОБА_10 забрали його і разом з ОСОБА_6 відвезли в одне із сіл Ярмолинецького району. Перед цим ОСОБА_6 забрав у нього ключі від автомобіля і квартири. В квартиру проникали без його відома. У першу ніч перебування в селі він ночував із звязаними руками, однак потім йому руки більше не звязували. Там він весь час знаходився під наглядом. В телефонній розмові з ОСОБА_6 йому стало відомо, що його брат збирає гроші для того, щоб віддати за нього борг.

З показань потерпілого ОСОБА_13 убачається, що з телефонної розмови з підсудним ОСОБА_6 він дізнався, що його брат заборгував гроші за взяті ним під реалізацію квіти. За неповернення коштів брата утримують в надійному місці і будуть утримувати до тих пір, поки він за нього не розрахується. Даний факт підтвердив по телефону його брат ОСОБА_11 Тоді він зібрав частину коштів і хотів передати ОСОБА_6 Однак той вимагав всю суму боргу. Під зустрічі і в неодноразових телефонних розмовах ОСОБА_6 погрожував вбивством брата, якщо він не поверне кошти. Ці погрози він сприймав як реальні, а тому звернувся в міліцію. Під час передачі грошей підсудні були затримані, а його брат звільнений.

За свідченням ОСОБА_12, 4 травня 2012 року він приїхав на територію підприємства, власником якого є ОСОБА_9, і побачив потерпілого ОСОБА_11 в оточенні підсудного ОСОБА_6 та інших осіб. Між ними відбувалась сварка. У потерпілого було побите обличчя, однак він не бачив хто це зробив. Під час сварки ОСОБА_6 ударив ногою потерпілого. Після цього потерпілий сів в автомобіль, який належав ОСОБА_6, і вони виїхали з території підприємства. Тоді він попросив підсудного ОСОБА_9, щоб той допоміг повернути потерпілого. Через деякий час ОСОБА_9 повернувся разом з потерпілим.

14 травня 2012 року йому зателефонував підсудний ОСОБА_6 і сказав прийти на територію вказаного підприємства. Там він разом з підсудними ОСОБА_6, ОСОБА_8 та незнайомим азербайджанцем сіли в автомобіль і поїхали на квартиру потерпілого. В його присутності незнайомий азербайджанець відкрив ключами вхідні двері і вони зайшли в квартиру, де ОСОБА_6 разом з азербайджанцем почали шукати гроші. Вказані особи забрали гроші, годинник, мобільний телефон та обручку.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні підтвердив, що 4 травня 2012 року на території підприємства ОСОБА_9 між підсудним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_11 виникла сварка, яка переросла в бійку. Потерпілий намагався втекти, однак його наздогнали ОСОБА_6 та інші особи української національності і хтось із них збив потерпілого з ніг, а інший ударив палкою. Він разом з ОСОБА_9 розборонили їх і на цьому бійка припинилась.

14 травня 2012 року на території зазначеного підприємства ОСОБА_6 разом з іншими особами обшукали потерпілого, а потім посадили в автомобіль і кудись поїхали.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив, що в кінці травня 2012 року він по просьбі ОСОБА_9 їздив в м.Хмельницький, щоб забрати з готелю потерпілого ОСОБА_13 Проте останній відмовився з ним їхати і сказав, що поїде лише з ОСОБА_9 Вказану розмову він передав ОСОБА_9 і повернувся в м.Старокостянтинів.

Згідно даних протоколу огляду та вручення грошових коштів від 24 травня 2012 року (т.1 а.с.36-94) перед передачею потерпілим ОСОБА_13 коштів підсудним в сумі 5500 доларів США їх купюри були оглянуті і зафіксовані в протоколі огляду. Зазначена сума коштів виявлена у потерпілого ОСОБА_13 при передачі їх підсудним, що підтверджується протоколом огляду місця події від 25 травня 2012 року (т.1 а.с.112-129).

Під час відтворення обстановки та обставин події потерпілий ОСОБА_11 розповів за яких обставин вчинялись щодо нього злочини, а також показав, де його утримували підсудні (т.1 а.с.248-251).

Як убачається з даних протоколу огляду від 25 травня 2012 року (т.1 а.с.231-242), потерпілий ОСОБА_11 утримувався підсудними в будинку №4, що знаходиться по вул.Зарічній в с.Боднарівка Ярмолинецького району Хмельницької області і належить ОСОБА_22

Автомобіль марки Ауді 100, яким користувався потерпілий ОСОБА_11, виявлений біля будинку №12 по вул.Приозерній в м.Києві, де неподалік проживав підсудний ОСОБА_6 Під час огляду вказаного автомобіля (т.2 а.с.27-30) виявлені сліди пальців рук, один з яких за висновком дактилоскопічної експертизи (т.3 а.с.92-103) залишений середнім пальцем лівої руки підсудного ОСОБА_6

Відповідно до даних протоколу предявлення фотознімків для впізнання від 20 червня 2012 року (т.2 а.с.147-148) свідок ОСОБА_12 впізнав підсудного ОСОБА_8 як особу, що проникала в квартиру потерпілого ОСОБА_11

Факт незаконного проникнення в квартиру потерпілого ОСОБА_11 і проведення в ній обшуку підтверджується також заявою потерпілого від 26 червня 2012 року, з якою він звернувся в правоохоронні органи (т.2 а.с.158).

Під час огляду мобільного телефону марки Нокіа Х2-00, котрий належить підсудному ОСОБА_10, в папці Повідомлення виявлено SMS повідомлення від підсудного ОСОБА_8, яке надійшло о 14 год.35 хв. 17 травня 2012 року, про те, щоб ОСОБА_10 нікуди не відпускав потерпілого ОСОБА_11, навіть до сусідки.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винність підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 у викрадені людини та позбавлення її волі, вчинених з корисливих мотивів, за попередньою змовою групи осіб, здійснюване на протязі тривалого часу, доведена, а тому їх дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.146 КК України.

По факту викрадення потерпілого ОСОБА_11 та позбавлення його волі органи досудового слідства необґрунтовано кваліфікували дії підсудного ОСОБА_9 за ст.146 ч.2 КК України, визнавши його співвиконавцем у скоєнні даного злочину.

Відповідно до ч.2 ст.27 КК України співвиконавцем є особа, яка у співучасті з іншими субєктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, що відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності за скоєне, вчинили злочин.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_9, достовірно знаючи, що потерпілий був незаконно позбавлений волі, надавав лише кошти на утримання потерпілого та осіб, які його охороняли. Безпосередньо участь у його викраденні та позбавленні волі не приймав.

Згідно ч.5 ст.27 КК України пособником є особа, яка порадами, вказівками, наданням засобів чи знарядь або усуненням перешкод сприяла вчиненню злочину іншими співучасниками.

Оскільки підсудний ОСОБА_9, достовірно знаючи, що потерпілий незаконно позбавлений волі, надавав кошти на утримання потерпілого та осіб, які його охороняли, а сам безпосередньо участь в цьому не приймав, тому він є пособником даного злочину і його дії слід перекваліфікувати з ч.2 ст.146 КК України на ч.5 ст.27-146 ч.2 КК України.

В судовому засіданні не підтвердились висновки досудового слідства про те, що підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 викрадали потерпілого та незаконно позбавляли його волі способом, небезпечним для життя чи здоровя або ці дії, супроводжувалися заподіянням йому фізичних страждань.

Так, під час досудового слідства і в суді вони заперечували даний факт. Сам потерпілий стверджував, що підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під час його викрадення та утримування на дачі не створювали йому небезпеки для життя чи здоровя та ці їх дії не супроводжувались заподіянням йому фізичних страждань. Тому суд вважає, що вказані кваліфікуючі обставини з їх обвинувачення слід виключити.

Дії підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.162 КК України кваліфіковані вірно, оскільки вони незаконно проникли у житло потерпілого і провели там обшук.

Враховуючи, що підсудний ОСОБА_6 самовільно, всупереч установленому законом порядку, вилучив в рахунок погашення боргу гроші та інші цінності, які виявив під час обшуку на квартирі потерпілого, тому його дії за ст.356 КК України кваліфіковані вірно.

Органи досудового слідства не правильно кваліфікували дії підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_8 за ч.3 ст.355 КК України як примушування до виконання цивільно-правових зобовязань, що завдало великої шкоди. Обгрунтовуючи вказану кваліфікуючу ознаку вони виходили із розміру не повернутого боргу по цивільно-правовому зобовязанню та застосували поняття великого розміру визначеного у примітці до ст..185 КК України, який застосовується при кваліфікації злочинів проти власності, що в цьому випадку є неприпустимим. Кримінальний закон встановлюючи кримінальну відповідальність за примушування до виконання цивільно-правових зобовязань визначає інші критерії поняття велика шкода, які в обвинуваченні не наведені.

Кваліфікуючи дії підсудного ОСОБА_10 за ч.3 ст.355 КК України органи досудового слідства взагалі не вказали жодної із кваліфікуючих ознак, передбачених цією частиною.

Крім того, в судовому засіданні не доведено, що підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 під час примушування потерпілого ОСОБА_11 до виконання цивільно-правових зобовязань погрожували йому вбивством чи заподіянням тяжких тілесних ушкоджень. Так, на досудовому слідстві і в суді підсудні та сам потерпілий не підтверджували дану обставину.

За таких обставин дії підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 слід перекваліфікувати з ч.3 на ч.2 ст.355 КК України як примушування до виконання цивільно-правового зобовязання вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя та здоровя, а ОСОБА_8, окрім того, вчиненим повторно.

Дослідженими у справі доказами не доведена винність підсудного ОСОБА_9 в примушуванні потерпілого ОСОБА_11 до виконання цивільно-правового зобовязання.

Як встановлено в суді, примушування до виконання цивільно-правового зобовязання хоча проводилось в присутності підсудного ОСОБА_9, однак він будь-яких дій, які б містили в собі ознаки обєктивної сторони даного злочину, не вчиняв. Обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні вказаного злочину ґрунтувалось на суперечливих показаннях підсудних ОСОБА_8 та ОСОБА_10, від яких вони в суді відмовились. Підсудний ОСОБА_9 під час досудового слідства і в суді заперечував свою участь в будь-якій формі в скоєнні даного злочину. Ці показання підтверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_11 та підсудного ОСОБА_6

З врахуванням зазначених обставин, суд вважає, що в діях ОСОБА_9 відсутній склад злочину, передбачений ч.3 ст.355 КК України, а тому його за вказаною статтею слід виправдати.

Оскільки ОСОБА_6 вимагав у потерпілого ОСОБА_13 передачі чужого майна погрожуючи вбивством та заподіянням тяжкого тілесного ушкодження його рідному брату, тому ці його дії слід кваліфікувати за ч.2 ст.189 КК України.

В судовому засіданні не знайшли підтвердження висновки слідства про те, що підсудний ОСОБА_8 скоїв злочин, передбачений ст..356 КК України.

Так, під час досудового слідства і в суді він послідовно стверджував, що не приймав участь у самовільному вилученні майна потерпілого в його квартирі. Ці показання повністю узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_12

За таких обставин суд вважає, що в діях підсудного ОСОБА_8 відсутній склад злочину, передбачений ст..356 КК України, а тому його за цією статтею слід виправдати.

Обираючи покарання підсудним, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи підсудних та обставини, що помякшують і обтяжують покарання підсудних.

Так, підсудні ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності притягуються вперше, вони та ОСОБА_8 по місцю роботи і проживання характеризуються позитивно, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 мають на утриманні по двох неповнолітніх дітей, а ОСОБА_8 одну неповнолітню дитину.

Також суд враховує, що підсудний ОСОБА_8 двічі притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних тяжких злочинів, судимість за які не погашена, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Суд рахує за можливе визнати перебування на утриманні підсудних ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 неповнолітніх дітей, обставиною, що помякшує їх покарання.

Обставин, що обтяжують покарання підсудних у справі не встановлено.

Крім того, при призначенні покарання суд враховує примирення підсудних з потерпілими та просьбу останніх не позбавляти підсудних волі.

З врахуванням зазначених обставин суд прийшов до висновку, що виправлення підсудного ОСОБА_8 можливе лише в ізоляції від суспільства з поміщенням до кримінально-виконавчої установи, а підсудних ОСОБА_10, ОСОБА_6 та ОСОБА_9 без ізоляції від суспільства і рахує за можливе звільнити їх від відбування покарання з випробуванням.

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_6 ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст.162, ч.2 ст.189; ч.2 ст.355, 356 КК України і обрати йому покарання:

- за ч.2 ст.146 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ч.1 ст.162 КК України 2 роки обмеження волі;

- за ч.2 ст.189 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч.2 ст.355 КК України 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- за ст..356 КК України 2 місяці арешту.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4(чотири) роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з іспитовим строком два роки.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст.162, ч.2 ст.355 КК України і обрати йому покарання:

- за ч.2 ст.146 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч.1 ст.162 КК України один рік обмеження волі;

- за ч.2 ст.355 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3(три) роки.

Строк покарання ОСОБА_8 рахувати з 26 травня 2012 року.

За ст.356 КК України ОСОБА_8 виправдати.

ОСОБА_9 Талиба огли визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.5ст.27-146 ч.2 КК України і обрати йому покарання у виді обмеження волі на строк 2(два) роки.

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

За ч.3 ст.355 КК України ОСОБА_9 виправдати.

ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 146, ч.2 ст.355 КК України і обрати йому покарання:

- за ч.2 ст.146 КК України 2 роки обмеження волі;

- за ч.2 ст.355 КК України 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (роки).

Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

Згідно ст.76 КК України зобовязати ОСОБА_6, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання і періодично зявлятись до них для реєстрації.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу підсудним ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишити попередню: ОСОБА_8 взяття під варту, а ОСОБА_10 заставу. Змінити міру запобіжного заходу підсудним ОСОБА_6 та ОСОБА_9 із взяття під варту на підписку про невиїзд, звільнивши їх з-під варти в залі суду.

Після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_23 гроші в сумі 17020 грн., внесені в якості застави на рахунок ТУ ДСА в Хмельницькій області на підставі квитанції №3305/з9 від 01.06.2012 року.

Стягнути з ОСОБА_6 ОСОБА_7 на користь НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області (р/р 0321, МФО 815013, код 25575309 за дослідження) судові витрати в сумі 1469 грн.64 коп.

Скасувати арешт накладений на золотий перстень вагою 12.68 гр., який належить ОСОБА_9, та на золотий перстень вагою 7.78 гр., який належить ОСОБА_6, і повернути їх власникам.

Речові докази:

- Кошти в сумі 5500 доларів США, перстень, годинник ROMANSON, автомобіль марки Ауді 100, держномер ВХ6507ВВ, мобільний телефон Нокіа Н 73, які знаходяться на зберіганні у потерпілого ОСОБА_11, - залишити ОСОБА_11;

- недопалки сигарет у 2-х конвертах, 2 кашкети, сліди взуття у конверті, сліди пальців рук у конверті, поліетиленовий пакет з плямами бурого кольору, полімерний коврик з плямами бурого кольору, 2 шматки марлі і 2 серветки з плямами світлого кольору, пляшку води 1.5 л в поліетиленовому мішку чорного кольору, мікрочастинки та волосся з сидіння водія у конверті, мікрочастинки та волосся із заднього та переднього правого сидіння у конверті, пластмасовий стакан у поліетиленовому мішку чорного кольору, носову хусточку і марлеву ганчірку, 7 слідів пальців рук, паперовий конверт з мікрообєктами, паперовий конверт із змивами з керма, 3 паперові конверти із зразками крові, розкладний ніж, 2 відрізки мотузки, картонну коробку з теніскою, металеву телескопічну палицю, які знаходяться на зберіганні в кімнаті схову речових доказів СУ УМВС України в Хмельницькій області,- знищити;

- мобільний телефон марки Нокіа С5, довіреність на автомобіль марки Деу Ланос, держномер АА4884СМ, які знаходиться на зберіганні в кімнаті схову речових доказів СУ УМВС України в Хмельницькій області; автомобіль марки Деу Ланос, держномер АА4884СМ, який знаходиться на зберіганні в АТГ УМВС України в Хмельницькій області; свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки Деу Ланос, держномер АА4884СМ, та тимчасовий реєстраційний талон №781601, які зберігаються при матеріалах кримінальної справи, - повернути ОСОБА_6

- мобільний телефон марки Нокіа 6700, мобільний телефон марки Самсунг -Дуос, мобільний телефон марки Нокіа Х2-00 та диктофон марки Olympus, які знаходиться на зберіганні в кімнаті схову речових доказів СУ УМВС України в Хмельницькій області, - повернути власникам, зокрема: мобільні телефони марки Нокіа 6700 та Самсунг -Дуос ОСОБА_9, мобільний телефон марки Нокіа Х2-00 ОСОБА_10 та диктофон марки Olympus ОСОБА_11

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Апеляційного суду Хмельницької області на протязі 15 діб з моменту проголошення через Старокостянтинівський райсуд, а ОСОБА_8 в той же строк з часу вручення копії вироку.

Суддя