Провадження № 11/792/3/15
Категорія: ст.ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.01.2015 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ,
представника

потерпілого ОСОБА_22 ,
представника потерпілих ОСОБА_23 ,

захисника ОСОБА_24 ,
підсудного ОСОБА_25 ,
представника цивільного

відповідача ОСОБА_26 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальну справу за апеляціями прокурора, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 на постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2014 року,-

В с т а н о в и л а:
Постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2014 року кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_25 за ст.ст. 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України повернуто прокурору міста Хмельницького для організації додаткового розслідування.

Згідно постанови суду першої інстанції ОСОБА_25 органами досудового слідства обвинувачується в тому, що, обіймаючи посаду директора та голови правління колективного підприємства «Хмельницький завод продтоварів», будучи службовою особою, наділеною повноваженнями з виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, протягом 1998-2002 років вчинив зловживання службовим становищем та службове підроблення, що спричинило тяжкі наслідки, за наступних обставин.

З метою зменшення вартості вкладів, які підлягали виплаті працівникам КП «Хмельницький завод продтоварів» при припиненні ними трудових відносин, ОСОБА_25 , зловживаючи своїм службовим становищем, в особистих інтересах та в інтересах третіх осіб, у 1998 році склав фіктивне «Положення про порядок визначення вартості вкладу члена колективного підприємства при припиненні трудових відносин».

В зазначене положення ОСОБА_25 вніс завідомо неправдиві відомості наступного змісту: «Вартість вкладу (члена підприємства) збільшується на індекс інфляції у відсотках за період з 1 березня 1993 року до дня здійснення розрахунку згідно з довідкою статуправління про рівень інфляції», а також виключив з Положення пункт 5 про те, що «Вартість виданого вкладу повинна відповідати відсотку внесеної частки до балансової вартості майна підприємства на момент видачі».

Такими записами підроблене Положення відрізнялося від дійсного, яке було підписане начальником планово-економічного відділу заводу ОСОБА_29 та діяло на підприємстві і призводило до значного зменшення суми виплати коштів члену колективного підприємства за розрахунками з ним при припиненні трудових відносин.

З метою надання достовірності підробленому офіційному документу ОСОБА_25 підробив у ньому підпис колишнього директора заводу ОСОБА_7 та завірив його відтиском печатки підприємства, а також завірив розрахунки визначення часток вкладів працівників підприємства, зроблених на підставі фіктивного Положення.

Підроблене Положення ОСОБА_25 використав, надавши його у 1998 році до бухгалтерії КП «Хмельницький завод продтоварів» для нарахування коштів працівникам підприємства як часток їх вкладів та разом із розрахунками вартості вкладів до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області, де у 1999-2002 роках розглядалися позовні заяви працівників підприємства, для проведення судом розрахунків часток вкладів, які підлягали виплаті.

При цьому, в жовтні-грудні 1999 року під час розгляду судом цивільної справи за позовом ОСОБА_30 до КП «Хмельницький завод продтоварів» ОСОБА_25 надавав у суд завірену ним копію Положення без підпису директора підприємства ОСОБА_7 , а у 2000 - січні 2002 років, при розгляді в цьому ж суді аналогічних справ за позовами ОСОБА_31 , ОСОБА_32 та інших - копії цього ж Положення вже з підробленим підписом від імені ОСОБА_7 .

Внаслідок таких дій ОСОБА_25 судом, а також бухгалтерією КП «Хмельницький завод продтоварів», було зроблено розрахунки з заниженими сумами вартості вкладів, які підлягали виплаті, та працівники заводу

ОСОБА_7 , ОСОБА_27 та інші члени підприємства недоотримали частки своїх вкладів на загальну суму 826 514 гривень 63 копійки.

В постанові про направлення справи на додаткове розслідування (прийнятої за наслідками попереднього судового засідання) суд першої інстанції вказав, що в справі органом досудового слідства були допущені порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду, на думку суду першої інстанції, органом досудового слідства не було встановлено конкретної суми збитків зазначеним злочином, фактично висловлено сумніви щодо обґрунтованості проведення розрахунків заподіяної шкоди потерпілим (виходячи з розрахунку вартості виданого вкладу, що відповідає відсотку внесеної частки балансової вартості майна підприємства на момент видачі), а також обґрунтованість визначення стороною обвинувачення заподіяної шкоди кожному потерпілому (виходячи з довідки, виданої ОСОБА_7 , з загальної вартості майна яка становила 1050700 грн.). Також суд першої інстанції прийшов до висновку про неврахування стороною обвинувачення при визначенні розміру коштів, на які має право кожен потерпілий, деяких висновків, що містились в акті ДПІ в м.Хмельницькому від 7 жовтня 1998року, деяких положень цього акту щодо неправильного визначення балансової вартості основних фондів при розподілі між КП «Хмельницький завод продтоварів» та ТОВ «Безалкогольні напої», та зменшення розміру статутного фонду КП «Хмельницький завод продтоварів» (згідно актів ДПІ в м.Хмельницькому за 7 жовтня 1998 року та 21 червня 2002року), не враховано даних акту документальної ревізії діяльності КП «Хмельницький завод продтоварів», згідно якого балансова вартість станом на 1 січня 2002року становила 687,5тис.грн., та на відшкодування вартості вкладів направлено більшу суму коштів, ніж та, що зазначена в обвинувальному висновку. Направляючи справу на додаткове розслідування, суд першої інстанції вказав на необхідність встановити конкретну суму (по кожному потерпілому) заподіяних збитків злочином; долучити довідки по кожному з цивільних позивачів стосовно суми, на які вони мають право; встановити документи, які підтверджують суми коштів, які отримали цивільні позивачі від КП «Хмельницький завод продтоварів»; встановити загальний розмір шкоди, завданої КП «Хмельницький завод продтоварів»; призначити судово-бухгалтерську експертизу з метою визначення розміру коштів, які належать до виплати колишнім працівникам даного підприємства; конкретизувати спосіб заволодіння підсудним коштів підприємства, вказати конкретну суму, які підсудний привласнив особисто, а які кошти були використані на користь третіх осіб.

Не погоджуючись з постановою суду прокурор, що брала участь в суді першої інстанції, потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_27 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 подали апеляції, в яких просять постанову суду першої інстанції скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, позаяк суд допустив порушення кримінального процесуального законодавства, висновки суду першої інстанції суперечать фактичним обставинам справи, а суд, повертаючи справу на додаткове розслідування, фактично дав оцінку зібраним доказам, що можливо лише за наслідками судового розгляду, не навів передбачених законом підстав для повернення справи на додаткове розслідування.

Заслухавши пояснення прокурора, потерпілих, їх представників в підтримання поданих апеляцій; обвинуваченого та його захисника, представника цивільного відповідача про законність та обґрунтованість постанови суду першої інстанції, які подані апеляції вважають безпідставними, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції прокурора та потерпілих підлягають задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст. 237 КПК України (в редакції 1960року) суддя під час попереднього розгляду справи з`ясовує щодо кожного з обвинувачених такі питання:

1) чи підсудна справа суду, на розгляд якого вона надійшла;

2) чи немає підстав для закриття справи або її зупинення;

3) чи складено обвинувальний висновок відповідно до вимог КПК України;

4) чи немає підстав для зміни, скасування або обрання запобіжного заходу;

5) чи не було допущено під час порушення справи, провадження дізнання або досудового слідства таких порушень вимог цього Кодексу, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду.

За змістом п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 11 лютого 2005року «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» наведений в ст. 246 КПК України (1960 року) перелік підстав для повернення справи на додаткове розслідування зі стадії попереднього розгляду справи є вичерпним. Тому суддя не вправі повернути справу на додаткове розслідування з цієї стадії, наприклад, з мотивів неповноти досудового слідства.

Суд першої інстанції, повертаючи справу для організації додаткового слідства, в постанові вказав, що повернув справу по обвинуваченню ОСОБА_25 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366, ч.2 ст. 382 КК України(при цьому в резолютивній частині постанови чомусь послався на ці ж статті КПК України), в той час як справа направлена до суду за обвинуваченням ОСОБА_25 за ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України.

Як видно з постанови суду, суд першої інстанції, без призначення справи до судового розгляду, без дослідження доказів (що можливе лише під час судового розгляду), під час попереднього судового засідання фактично дав оцінку зібраним в справі доказам, фактично судом піддано сумніву розрахунки органу досудового слідства, докази, на підставі яких такі розрахунки проводились (що, на думку суду першої інстанції, вказує на їх суперечливість, та що цим в справі допущені такі порушення вимог КПК України, без усунення яких справа не може бути призначена до судового розгляду). Колегія суддів не погоджується з такими твердженнями суду першої станції, позаяк такі висновки суду, зроблені без дослідження доказів, є передчасними; в обвинувальному висновку слідчим визначено розмір спричиненої шкоди вкладникам підприємства в виді недоотримання коштів, як своїх вкладів, чітко визначена сума завданої матеріальної шкоди потерпілим, тому твердження суду про необхідність встановлення загального розміру шкоди, завданої КП «Хмельницький завод продтоварів» є безпідставними, зважаючи, що ОСОБА_25 обвинувачувався в спричиненні шкоди потерпілим при виплаті вартості їх часток.

При необхідності, під час судового розгляду, відповідно до вимог

ст. 310 КПК України (1960року) суд вправі призначити судово-бухгалтерську експертизу.

Твердження суду про необхідність приєднання до матеріалів провадження довідок по кожному з потерпілих (при цьому незрозуміло, хто саме, на думку суду, має таку довідку видавати), як підстави для вирішення цивільного позову, не приймаються до уваги, зважаючи на ті обставини, що обов`язок доведення цивільного позову відповідно до вимог ст.ст. 28,50 КПК України(в редакції 1960року) покладено на цивільних позивачів, та підставність заявленого цивільного позову, в тому числі щодо отримання коштів, вирішується під час судового розгляду та не перевіряється судом на стадії підготовчого судового засідання. При цьому поза увагою суду залишились ті обставини, що органом досудового слідства до справи долучались роздруківки руху коштів, виписки банківських установ, якими підтверджено отримання потерпілими коштів від підприємства, як частки вкладів(т.14 а.с.142).

Слушними є твердження апелянтів про безпідставність висновків суду про необхідність з`ясування та відображення в відповідних процесуальних документах способу заволодіння обвинуваченим коштами підприємства, вказати суму, яку він особисто привласнив, а які були привласнені на користь третіх осіб, зважаючи на ті обставини, що органом досудового слідства ОСОБА_25 не обвинувачується у привласненні майна, вчиненого службовою особою підприємства шляхом зловживання своїм службовим становищем, а обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 366 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість апеляцій прокурора та потерпілих ОСОБА_7 ,

ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , постанову суду першої інстанції про направлення кримінальної справи на додаткове розслідування слід скасувати, справу направити на новий судовий розгляд в той же суд.

Керуючись ст. ст. 365,366 КПК України (в редакції 1960року), колегія суддів,-

У х в а л и л а:
Апеляції прокурора, потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_27 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_28 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 задовольнити.

Постанову Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 3 листопада 2014року про направлення кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_25 за ч.2 ст. 364,

ч.2 ст. 366 КК України скасувати та направити кримінальну справу в той же суд на новий судовий розгляд.

Судді (підписи)
З оригіналом згідно:
Суддя апеляційного суду
Хмельницької області ОСОБА_2