Справа
№ 1-97
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2007 р. Рівненський
районний суд Рівненської області

в
складіхоловуючого судді Бокія В.Ю. при секретарі Соломицькій Л.М. з участю
прокурора Кухти І.П. потерпілого ОСОБА_1

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_1,уроженця с.Грушвиця Рівненського району Рівненської
області,українця,громадянина Українидз середньою освітою,робітника ПСП
"Злагода" Рівненського району,неодруженого,невійськовозобов"язанного,жителя
АДРЕСА_1,несудимого,за
ст.ст. 185 ч.3, 186 Ч.2КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_2 в кінці жовтян 2006 р. біля 19-30 перебуваючи у стані алкогольного
сп"яніння в с.М.Шпаків Рівненського району проник до приміщення ферми ПСП
"Злагода" звідки викрав теля вартістю 600 грн. та вагою 50 кг.

Крім цього ОСОБА_2 повторно 16 грудня 2006 р. біля 12-00 перебуваючи у
стані алкогольного сп"яніння застосовуючи вогрозу вчинення насильства яке
не є небезпечним для життя чи здоров"я потерпілого в с.Плоска Рівненського
району Рівненської області на подвір"ї ОСОБА_1 по вул.1 Травня відкрито
викрав 50 грн. які належали потерпілому.

ОСОБА_2 винним себе визнав повністю і показав,що дійсно він в кінці жовтян
2006 р. вечором перебуваючи у нетверезому стані зайшов через ворота до
приміщення ферми ПСП "Злагода" в с.М.Шпаків звідки викрав теля,яке
привіз додому і спочатку намагався продати,а потім забив і тушу заховав в
ірігаційній трубі.

Також, 16 грудня 2006 р. він та ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного
сп"яніння прийшли до господарства ОСОБА_1 в с.Плоска Рівненського району
де він погрожуючи став вимагати у потепілого 50 грн. які на його думку той був
винен його батьку,а коли ОСОБА_1 виніс надвір грошідо він вирвав із рук
потерпілого гроші і втік. Гроші витратив на власні потреби.

Крім визнання своєї вини підсудним,винність ОСОБА_2 підтверджується
показаннями свідка ОСОБА_4 який пояснив.що він є директором ПСП
"Злагода" робітником якого і на данний час рахується ОСОБА_2 В кінці
жовтня 2006 р. коли вся велика рогата худоба знаходилась у приміщенні ферми яка
замикається на замок,він довідався,що із приміщення було викрадене одне
теля.3битки і зараз невідшкодовані^ тому підприємство має претензії
матеріального характеру до підсудного. Свідок ОСОБА_5 суду пояснив,що в кінці
жовтня 2006 р. до нього приходив ОСОБА_2 і пропонував купити теля.Він пішов до
ОСОБА_2 додому,побачив теля і відмовився його купляти,оскільки воно було мале.

Явкою із повинною виконаною ОСОБА_2 власноручно /а.с. 10 /,при проведенні
огляду в ірігаційній трубі вказаній підсудним були виявлені залишки туші теляти
/а. с. 15/.

Вартість та вага викраденого підтверджується актом
інвентрізації,довідкою,висновком документальної ревізії /а.с. 18-19,32/.

Обвинувачення ОСОБА_2 за ст.186 ч.2 КК України
підтверджується показаннями потерпшого ОСОБА_1 який пояснив,що 16 грудня 2006
р. вдень до нього на подвр"я прийшов ОСОБА_2 який почав у погрозливій
формі вимагати у нього 50 грн.,які він нібито винен батьку ОСОБА_2,хоча з
останнім він,ОСОБА_1,розрахувався. Так як він є інвалідом другої групи,то
злякався і виніс з будинку 50 грн. які ОСОБА_2 вирвав у нього з рук і втїк.Має
до підсудного претензії матеріального характеру.

Аналогічні показання свідка ОСОБА_3 оглошені в судовому засіданні /а.с.48/
і які підтвердив сам підсудний.

Явкою із повинною виконаною особисто ОСОБА_2 /а.с.37/.При проведенні
відтворення обстановки і обставин події / а.с.51/ОСОБА_2 на місці розповів і
показав яким чином він пограбував ОСОБА_1

Оцінюючи у сукупності всі докази по справі,суд рахує,що вина ОСОБА_2
доведена повністю і його дії органами досудового слідства за ст.185 ч.3 КК
України кваліфіковані вірно як крадіжка чужого майна із прникненням у сховище,а
також вірно кваліфіковані за ст. 186 ч.2 КК України як відкрите викрадення
чужого майна поєднане із погрозою застосування насильства яке не було
небезпечне для життя чи здоров"я потерпілого,оскільки ОСОБА_1 будучи
інвалідом другої групи не міг вчинити відповідного опору нападнику,вчинене
повторно.

Цивільний позови
по справы незаявлені.

При призначенні виду та розміру покарання,суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпечності вчинених злочинів,особу ОСОБА_2 який раніше не
судимий,працює, характеризується посередньо,вчинив злочини стані алкогольного
сп"яніння,його щире каяття та сприяння розкриттю злочинів,його явки із
повинною.

Суд прийшов до висновку,що виправлення ОСОБА_2 можливе без ізоляції його
від суспільства.

Керуючись
ст.ст.323,324 КПК України,суд

ЗАСУДИВ

ОСОБА_2 визнати винним за ст.ст.185 ч.3,186 ч.2 КК України і призначити
покарання за ст. 185 ч.3 КК України три роки позбавлення волі;

За ст. 186 ч.2
КК України чотири роки позбавлення волі.

Н апідставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання більш
суворим покаранням менш суворого,остаточне покарання ОСОБА_2 призначити чотири
роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_2 від відбуття призначеного покарання
звільнити,якщо він протягом іспитового строку який суд встановлює у три роки не
вчинить нового злочину і виконає покладені на нього судом обов"язки.

На підставі ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_2
повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця роботи чи
проживання,заборонити йому виїжджати за межі України на постійне місце
проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої системи та зобов"язати
періодично з"являтись на відмітку до органів внутрішніх справ.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_2
попереднім підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду
Рівненської області через Рівненський районний суд протягом п"ятнадцяти
діб з дня його проголошення.