Справа № 365/125/15-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/780/95/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 25.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
25 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 11-сс/780/95/15 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Згурівського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року, на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 0000013, -

ВСТАНОВИЛА :
До Згурівського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_6 в якій зазначає, що 15 червня 2013 року по факту виявлення трупа ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був суддею Київського господарського суду, прокуратурою Згурівського району Київського області було порушено досудове слідство за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України та внесено відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 16 червня 2013 року. Постановою слідчого СВ Згурівського РВ ОСОБА_8 від 25 грудня 2014 року кримінальне провадження закрито у з`язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Ухвалою слідчого судді Згурівського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року вище вказану скаргу повернуто ОСОБА_6 , оскільки скаргу подано особою, яка не мала права подавати скаргу.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про скасування постанови слідчого СВ Згурівського РВ ГУ МВС України в Київській області капітана міліції ОСОБА_8 від 25 грудня 2014 року про закриття кримінального провадження та скерувати матеріали прокурору Згурівського району Київської області для відновлення досудового слідства у справі.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, так як слідчий суддя не надав оцінки всім доказам, які були зазначені у скарзі на рішення про закриття кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_6 , який апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 оскаржує постанову слідчого судді про закриття кримінального провадження від 25 грудня 2014 року.

Стаття 55 Конституції України зазначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується (ч. З ст. 8 Конституції України).

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (п. 2 рішення Конституційного Суду України 25 грудня 1997 року по справі №9-зп).

Відповідно до ст. 21. Кримінального процесуального кодексу України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і не упередженим судом, створеним на підставі закону. Вирок та ухвала суду, що набрали законно сили в порядку, визначеному цим Кодексом, с обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Якщо інше не передбачено цим Кодексом, здійснення кримінального провадження не може бути перешкодою для доступу особи до інших засобів правового захисту, якщо під час кримінального провадження порушуються її права, гарантовані Конституцією України та міжнародними договорами України.

Право на справедливий судовий розгляд також закріплено Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (ч. 1 ст. 6). Право на справедливий судовий розгляд охоплює і право кожного на доступ до правосуддя. У доктрині Європейського суду з прав людини та його практиці "право на суд" охоплює три основні елементи: 1) наявність "суду", який встановлений відповідно до закону і відповідає вимогам незалежності і неупередженості; 2) наявність у суду достатньої компетенції для вирішення всіх аспектів спору чи обвинувачення, до яких застосовується ст. 6 Конвенції; 3) особа повинна мати доступ до такого суду.

Доступ до правосуддя в контексті кримінального провадження означає надання учасникові провадження можливості (права) звертатися до суду за захистом свого права чи охоронюваного законом інтересу, заявляти різного роду клопотання, оскаржувати до слідчого судді, суду чи суду вищої інстанції рішення учасників провадження, які наділені владними повноваженнями і вчиняють ці дії чи ухвалюють рішення. В практиці Європейського суду з прав людини щодо питання права на суд, на доступ до нього чітко визначився підхід, згідно з яким особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна вводити правові або чинити нелегітимні перешкоди для здійснення цього права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці наголошує на тому, що право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя. Перешкоди у доступі до правосуддя можуть виникати як через особливості внутрішнього процесуального законодавства, так і через передбачені матеріальним правом обмеження. Для ЄСПЛ природа перешкод у реалізації права на доступ до суду не має принципового значення.

З тексту ст. 6 Конвенції прямо витікає, що доступність правосуддя є невід`ємним елементом права на справедливий суд, хоча сам термін «доступність» у наведеній статті не вживається. У рішенні по справі «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 р., ЄСПЛ дійшов до висновку, що сама конструкція ст. 6 Конвенції була би безглуздою та неефективною, якби вона не захищала право на те, що справа взагалі буде розглядатися. У рішенні по цій справі Суд закріпив правило, що ч. 1 ст. 6 Конвенції містить у собі й невід`ємне право особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як вбачається з матеріалів справи слідчими органами по даному кримінальному провадженні нікого не було визнано потерпілим, хоча у померлого є близькі родичі (пристаріла мати, рідні сестра, брат) слідчими органами не було роз`яснено потерпілим їх право на звернення з письмовою заявою про визнання їх потерпілими у даній справі.

Також з пояснень ОСОБА_6 вбачається, що незадовго до смерті ОСОБА_7 , останнім було знято із установ «Легбанк» та «Фінанси та кредит» великі суми грошових коштів, доля яких сьогодні не відома. Про ці обставини нічого не зазначалося в постанові слідчого про закриття кримінального провадження.

За змістом ст.ст. 8,9 КПК України в Україні діє верховенство права. Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Відмовляючи в прийнятті скарги ОСОБА_6 , який представляє інтереси матері загиблого ОСОБА_7 , суд першої інстанції фактично позбавив його можливості права на справедливий суд.

Смерть потерпілого сама по собі не припиняє провадження в кримінальній справі. Цілі кримінального процесу мають бути досягнуті за будь-яких умов. Права які належали потерпілому, за законом переходять його близьким родичам і надалі саме на них покладається реалізація цих прав.

Скарга на ухвалу слідчого судді Згурівського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року, щодо оскарження постанови слідчого про закриття кримінального провадження, по факту смерті ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань було подано особою, яка згідно чинного законодавства, наділена процесуальними правами представляти інтереси.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, давши оцінку доводам апеляційної скарги та з урахування системного аналізу зазначених вище норм національного та міжнародного законодавства ( яке є імплементоване в систему національного законодавства), колегія суддів приходить до висновку, що в даному випадку слідчий суддя повертаючи скаргу ОСОБА_6 з тих підстав, що останній не наділений повноваженнями представляти інтереси потерпілої, фактично обмежив її у гарантованому праві на доступ до правосуддя, що в призмі зазначених вище положень закону є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, ухвала - скасуванню, а матеріали кримінального провадження направленню на судовий розгляд для виконання вимог ст. 306 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу слідчого судді Згурівського районного суду Київської області від 25 лютого 2015 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою матеріали за скаргою ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження повернути в той же суд для виконання вимог ст. 306 КПК України.

Головуючий
Судді