Справа № 1-3/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11/780/32/15 Доповідач у 2 інстанції Габрієль
Категорія 3 16.02.2015

УХВАЛА
Іменем України
16 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
засуджених ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
потерпілого ОСОБА_10

1)
розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 на вирок Києво - Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2013 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Донецька, який має середню освіту, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

засуджено та призначено покарання за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки; за ч. 2 ст. 358 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки 6 (шість) місяців; за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч. 4 ст. 187 КК України у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років із конфіскацією майна; за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Славута Хмельницької області, який має середню освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 , працюючого сушистом в ресторані « ІНФОРМАЦІЯ_4 », зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

засуджено та призначено покарання за п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України у виді 10 (десяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна; - за ч. 4 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна;- за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі статті 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді десяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вирішено питання щодо речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано винними у тому, що на початку липня 2008 року ОСОБА_6 познайомився з ОСОБА_13 та увійшов до неї в довіру. З метою підтримання стосунків ОСОБА_14 неодноразово запрошувала ОСОБА_6 до себе додому. Будучи обізнаним про те, що ОСОБА_13 не має близьких родичів, є самотньою, матеріально забезпечена, оскільки нещодавно продала квартиру АДРЕСА_4 , має на особистому рахунку в банківській установі ВАТ «Універсал Банк» грошові кошти і володіє на праві власності квартирою АДРЕСА_5 , ОСОБА_6 на початку грудня 2008 року з корисливих мотивів вирішив шляхом обману заволодіти вказаною квартирою ОСОБА_13 та її грошовими коштами, а саме: - вирішив заволодіти технічною документацією на квартиру ОСОБА_13 , підробити довіреність від імені останньої на своє ім`я, на право розпоряджатися цією квартирою та в подальшому розпорядитися цією квартирою за власним розсудом, крім того, будучи обізнаним, що ОСОБА_13 зберігає грошові кошти в банківській установі ВАТ «Універсал Банк» та користується банківською платіжною пластиковою карткою, дізнавшись від ОСОБА_13 код доступу до рахунку, вирішив заволодіти цією карткою, щоб отримати доступ до грошових коштів потерпілої. Розуміючи, що в разі заволодіння квартирою та грошовими коштами потерпілої, ОСОБА_13 може в будь-якій формі перешкодити йому вчинити задумане, ОСОБА_6 вирішив перед вчиненням інших злочинів, спрямованих на заволодіння майном ОСОБА_13 , умисно позбавити останню життя.

Обміркувавши план реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 прийняв до уваги, що потерпіла ОСОБА_13 має значну фізичну силу, великий зріст та масу тіла, у зв`язку з чим могла б чинити йому реальний фізичний опір, що ставило б під сумнів досягнення ним злочинної мети, том та запропонував своєму знайомому ОСОБА_15 за грошову винагороду, для продажу квартири ОСОБА_13 , спільно з ним вчинити умисне вбивство останньої.

ОСОБА_16 , будучи матеріально зацікавленим, погодився на пропозицію ОСОБА_6 та вступив з ним у злочинну змову, після чого вони розробили план спільних злочинних дій та розподілили ролі при вчиненні вбивства ОСОБА_13 . Планом передбачалось, що ОСОБА_16 , мав визначити місце, сприятливе для вчинення вбивства та на власному автомобілі марки «Шкода-Фабія», державний номерний знак НОМЕР_1 , повинен відвезти ОСОБА_13 та ОСОБА_6 до цього місця. З метою створення сприятливої обстановки для вчинення злочину та відвернення підозри з боку ОСОБА_13 , ОСОБА_16 повинен був повідомити ОСОБА_6 та ОСОБА_17 , що запрошує їх відпочивати до свого дачного будинку в районі с. Ровжі Вишгородського району Київської області, якого насправді не мав. Також ОСОБА_16 при прибутті на визначене ним місце мав спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб в разі загрози викриття забезпечити залишення місця злочину, а також в разі вчинення ОСОБА_13 опору, допомогти ОСОБА_6 подолати його для доведення злочину - умисного позбавлення життя потерпілої, до кінця. Після цього, ОСОБА_16 мав допомогти ОСОБА_6 приховати сліди злочину та знищити труп потерпілої шляхом підпалу. Планом передбачалось, що ОСОБА_6 повинен застосувавши ножа, позбавити потерпілу ОСОБА_13 життя, після чого спільно з ОСОБА_18 приховати сліди злочину та знищити труп шляхом спалення.

Реалізуючи злочинний намір 04.12.2008 близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , будучи обізнаними, що ОСОБА_13 перебуває в салоні ігрових автоматів біля супермаркету «Велика Кишеня» по площі Дружби народів, 6, в м. Києві, на вказаному автомобілі прибули за вказаною адресою, де ОСОБА_6 з відома ОСОБА_19 у зазначеному супермаркеті придбав кухонний ніж з пластиковою рукояткою, який поклав у поліетиленовий пакет. Приготувавшись до вчинення умисного вбивства, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 приблизно о 23 год. 00 хв. запросили до салону автомобіля ОСОБА_13 , запропонували останній відпочити на дачі ОСОБА_19 , яка, начебто, знаходиться в с. Ровжі Вишгородського району Київської області. Довіряючи ОСОБА_6 , ОСОБА_13 погодилась на пропозицію та сіла на заднє пасажирське сидіння автомобіля ОСОБА_20 . Після цього ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 на автомобілі останнього «Шкода-Фабія», державний номерний знак НОМЕР_1 , поїхали в напрямку с. Ровжі. ОСОБА_16 , діючи згідно раніше розробленого плану та розподілення ролей, визначив місце вчинення злочину - лісову і безлюдну місцевість в районі 16-го кілометру автодороги Київ Вишгород - Ровжі. Коли ОСОБА_16 довіз ОСОБА_13 та ОСОБА_6 до визначеного ним місця, зупинив свій автомобіль і розвернув його в напрямку м. Вишгорода, під`їхав до бетонного парапету і щоб не викликати ніяких підозр потерпілої, запропонував пасажирам перекурити на свіжому повітрі, поза салоном автомобіля. ОСОБА_6 , ОСОБА_16 та ОСОБА_13 вийшли з автомобіля та запалили. ОСОБА_16 став спостерігати за навколишньою обстановкою та за діями ОСОБА_13 , а ОСОБА_6 з метою вчинення умисного вбивства, ОСОБА_13 , дістав придбаний ним ніж та наніс ним ОСОБА_13 ряд ударів в область живота. Остання, відчуваючи біль, усвідомлюючи реальну небезпеку своєму життю, намагаючись врятувати власне життя, вчинила спробу втекти від ОСОБА_6 , почала голосити від болю та жаху, побігла вздовж бетонного парапету у напрямку м. Вишгорода. Однак ОСОБА_6 наздогнав ОСОБА_13 і продовжуючи завдавати потерпілій особливих фізичних страждань, наніс останній ножем велику кількість ударів в область грудей, живота та голови. Під час спричинення ОСОБА_13 ножових поранень, остання, відчуваючи біль, намагалась захистити власне життя, закриваючись руками. Однак, ОСОБА_6 подолав цей опір і продовжував наносити потерпілій ОСОБА_13 численні ножові поранення доки остання не впала на землю та припинила подавати ознаки життя.

ОСОБА_16 спостерігав за навколишньою обстановкою та діями ОСОБА_6 .

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_13 померла на місці події.

Впевнившись, що ОСОБА_13 не подає ознак життя, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_18 , затягнули труп потерпілої до лісосмуги, де приховали його, залишивши у місці, яке не проглядається з проїжджої частини. ОСОБА_6 перевірив кишені ОСОБА_13 і забрав ключі від вхідних дверей до її квартири. Після цього, ОСОБА_6 забрав реглан ОСОБА_13 і сів у автомобіль ОСОБА_19 , після чого вони поїхали у напрямку м. Києва. Проїхавши від місця вбивства ОСОБА_13 деяку відстань, ОСОБА_6 , викинув реглан ОСОБА_13 у вікно автомобіля. Під`їхавши до вул. Прирічної, 5, в м. Києві, ОСОБА_6 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_21 та попросив останню винести йому змінний одяг. ОСОБА_21 принесла ОСОБА_6 змінний одяг, у який він переодягнувся, а одяг, у якому був одягнутий та який був забруднений кров`ю ОСОБА_13 , викинув у сміттєвий бак. ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_21 , що забруднив свій одяг у мазут.

Цього ж дня, 05.12.2008 близько 08 год. 00 хв., діючи згідно плану, ОСОБА_6 та ОСОБА_16 , на автомобілі останнього, поїхали до АЗС на вул. Озерній, 3, у м. Києві., де ОСОБА_6 з метою знищення трупу ОСОБА_13 придбав у пластикову пляшку з-під води приблизно 5-6 літрів бензину, поклав до салону автомобіля, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_16 поїхали на 16-й км автодороги Київ Вишгород - Ровжі, де було вчинено вбивство. На місці скоєння злочину ОСОБА_6 вийшов із автомобіля, взяв пластикову пляшку з бензином, пішов до трупа ОСОБА_13 , облив труп бензином та підпалив його. ОСОБА_22 спостерігав за навколишньою обстановкою, щоб в разі небезпеки повідомити про це ОСОБА_6 і разом з ним зникнути з місця злочину. Після підпалу трупа ОСОБА_13 ОСОБА_6 сів у салон автомобіля ОСОБА_19 і вони повернулись до м. Києва.

Після вчинення вбивства ОСОБА_13 . ОСОБА_6 у період з 05.12.2008 до 18.12.2008 проживав у її квартирі АДРЕСА_5 , де заволодів банківською платіжною пластиковою карткою ОСОБА_13 та знаючи код, 15.12.2008 в період з 11 год. 44 хв. до 15 год. 06 хв., користуючись банківською платіжною пластиковою карткою ОСОБА_23 , зняв з рахунку останньої, через банкомат АБ «Укрсоцбанк» в м. Києві за адресою: вул. Жилянська, 9/11, гроші на загальну суму 1870 грн.

Проживаючи після вбивства ОСОБА_13 з 05.12.2008 до 18.12.2008 у квартирі останньої, ОСОБА_6 взяв там договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_5 , виданий 15.07.2008, серії ВКМ № 956064, ідентифікаційний код потерпілої № НОМЕР_2 та паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 04.08.1998 Оболонським РУ МВС України в м. Києві на ім`я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після цього вступив з невстановленими слідством особами на ім`я « ОСОБА_24 » та « ОСОБА_25 », а також невстановленою особою жіночої статі, у злочинну змову щодо виготовлення підробленої довіреності на ім`я ОСОБА_6 від імені ОСОБА_13 на право розпоряджатись квартирою останньої, для подальшого використання цієї довіреності з метою отримання шляхом обману грошових коштів в особливо великих розмірах від продажу вказаної квартири.

Діючи відповідно домовленості з вказаними особами, у період з 05.12.2008 по 18.12.2008 ОСОБА_6 передав паспорт ОСОБА_13 та вказані правоустановчі документи на її квартиру невстановленим досудовим слідством особам.

Останні доставили зазначені документи в м. Дружківка Донецької області, де, 28.12.08 ввели в оману приватного нотаріуса ОСОБА_26 , представили їй невстановлену досудовим слідством особу жіночої статі як ОСОБА_13 , та посвідчили у неї довіреність від імені ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_6 на право розпорядження квартирою потерпілої. При цьому невстановленими досудовим слідством особами були внесені неправдиві відомості в документ - довіреність на бланку серії ВМВ № 511 136 від 28.12.08, зареєстровану в реєстрі за № 8362, а саме: невстановлена особа жіночої статі, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами, представилась як ОСОБА_13 та поставила в довіреності підроблений підпис.

Згідно висновку почеркознавчої експертизи № 4072 від 15.06.09, рукописні записи « ОСОБА_13 » у рядку «ПІДПИС» в одному з примірників довіреності на бланку серії ВМВ № 511136 від 28.12.08, зареєстровану в реєстрі за № 8362, від імені ОСОБА_13 на ім`я ОСОБА_6 , виконані не ОСОБА_13 , а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_13 .

Після цього, вказані невстановлені досудовим слідством особи доставили зазначену підроблену довіреність у м. Київ, де на залізничному вокзалі за грошову винагороду передали її ОСОБА_6 .

Отримавши довіреність на право розпорядження квартирою АДРЕСА_5 , вартість якої станом на 04.12.08 становила 483523,00 грн., яка належала ОСОБА_13 , ОСОБА_6 та ОСОБА_16 мали намір продати її, використовуючи вказану підроблену довіреність. З цією метою розпочали пошуки покупців на квартиру.

Однак, ОСОБА_6 та ОСОБА_15 стало відомо, що їх розшукують працівники правоохороних органів. У зв`язку з цим вони стали переховуватися, а пошук покупців квартири та продаж цієї квартири з використанням підробленої довіреності відклали на невизначений час з метою уникнути затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки усвідомлювали, що в разі таких дій можуть бути викриті.

В апеляції прокурор, не оспорюючи юридичної кваліфікації скоєного засудженими та доведеність їх вини, просить скасувати вирок, справу направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на його думку, призначене ОСОБА_7 покарання є явно несправедливим, внаслідок його м`якості. Також судом першої інстанції допущено істотне порушення кримінально-процесуального закону, а саме ст. 45 КПК України ( в ред. 1960 року), оскільки за відсутності захисника 17.01.2012 року були допитані судом свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , а 19.09.2012 року свідки ОСОБА_29 та ОСОБА_30 .

Захисник засудженого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_12 в апеляції просить виправдати підзахисного за всіма статтями інкримінованими вироком ОСОБА_7 , а справу направити на додаткове розслідування. Свої вимоги обґрунтовує тим, що органом досудового слідства було грубо порушена норма процесуального права, оскільки 10.06.2009 року слідчий виніс постанову про перекваліфікацію дій ОСОБА_7 з п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ст.. 396 КК України, чим фактично було визнано невинуватість ОСОБА_7 у скоєнні вбивства потерпілої. Однак в подальшому названа постанова була скасована прокурором. Тобто слідчий повинен був винести не постанову про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , а постанову про закриття кримінальної справи за названими статтями КК України, після чого винести постанову про порушення кримінальної справи за ст. 396 КК України. Також захисник ОСОБА_12 не вбачає в діях ОСОБА_7 та ОСОБА_6 попередньої змови на розбійний напад з огляду на динаміку подій злочину, які розгортались швидко. Не наведено жодного доказу вини ОСОБА_7 у шахрайстві, тобто у скоєнні об`єктивної сторони даного злочину. На думку апелянта висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, так як ОСОБА_7 , став очевидцем особливо тяжкого злочину, добровільно з`явився в міліцію, сприяв розкриттю злочину та затриманню ОСОБА_6 , однак сам також був затриманий в порядку ст. 115 КПК України 1960 року. Також, на думку захисника ОСОБА_12 , перегляд відеозапису слідчих дій в судовому засіданні 13.06.2013 року проведено з касет належним чином не опечатаних, а тому вони не можуть бути належними доказами вини ОСОБА_7 .

В апеляції та в доповненнях до неї засуджений ОСОБА_7 просить вирок скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд. В обгрунтовання своїх вимог зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є однобічними та неповними, так як в матеріалах справи відсутні докази його вини, оскільки він засуджений лише на підставі слів ОСОБА_6 , який оговорює його у зв`язку з тим, що сприяв затриманню останнього як вбивці. Далі ОСОБА_7 зазначає в апеляції, що суд не дав належної оцінки показам свідка ОСОБА_21 , яку нотаріус ОСОБА_26 впізнала по фотографії як особу, котра підписувалась замість вбитої потерпілої в довіреності розпоряджатися квартирою ОСОБА_6 , так як, на думку апелянта сам ОСОБА_6 навчався на факультеті філології, має гарний почерк і міг в нотаріуса розписатися сам. Тому ОСОБА_7 вважає себе безпідставно засудженим і за шахрайство у групі осіб з Неклюдовим. Крім того ОСОБА_7 вважає призначене йому покарання явно несправедливим внаслідок його суворості, тобто суд не врахував його ступінь вини, позитивні характеристики, відсутність судимості, наявність малолітньої дитини, а також сприяння розкриттю злочину.

В апеляції засуджений ОСОБА_6 просить вирок скасувати, а справу направити на додаткове розслідування внаслідок односторонності, неповноти та необ`єктивності досудового і судового слідства і несправедливості вироку. В обґрунтування апеляції зазначає, що суд дав неправильну оцінку показам свідків, що потягло за собою неправильні висновки суду. Далі апелянт вказує, що суд першої інстанції не виконав вимоги ухвали апеляційного суду Київської області від 31.03.2010 року, а саме : не перевірив заяв щодо застосування щодо нього, ОСОБА_6 та ОСОБА_21 незаконних методів дізнання і слідства; відеозапису допиту підозрюваного ОСОБА_7 від 29.01.2009 року та проведення з ним перевірки події злочину, а також роздруківки номерів телефонів «Лайф». В доповненнях до апеляції засуджений ОСОБА_6 , підтримавши свої апеляційні вимоги, просить викликати в апеляційний суд і допитати в якості свідка ОСОБА_21 , ОСОБА_28 , ОСОБА_31 , ОСОБА_27 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 для встановлення істини, а також інших свідків у справі, а також проведення всіх необхідних для судового слідства дій. Також апелянт вважає, що суд порушив його право на захист, а саме: не давши ознайомитись з матеріалами справи, з якими ознайомився лише після винесення вироку; суд не взяв до уваги його заяви в суді про те, що адвокатів, які брали участь при проведенні слідчих дій, надавав йому слідчий ОСОБА_37 , а він, ОСОБА_6 , не давав згоди на їх участь ; судом були допитані свідки ОСОБА_27 і ОСОБА_28 за відсутністю захисника; Далі засуджений ОСОБА_6 в доповненнях до апеляції зазначає, що наведені у вироку документальні докази підтверджують його покази про те, що вбивство потерпілої скоїв ОСОБА_7 , який отримав 10 років позбавлення волі, а він ОСОБА_6 , за замах на шахрайство засуджений до довічного позбавлення волі через маніпуляції дізнання, досудового і судового слідства.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримку поданої ним апеляції та про необхідність задоволення інших апеляцій в частині скасування вироку, думку засудженого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої ним апеляції, доводи захисника ОСОБА_9 та засудженого ОСОБА_7 на підтримку поданих засудженим апеляцій, потерпілий ОСОБА_10 покладався на розсуд суду при вирішенні апеляцій, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляцій колегія суддів вважає, що апеляція прокурора підлягає задоволенню, а апеляції захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_7 та засуджених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 підлягають частковому задоволенню, вирок скасуванню з направлення справи на новий судовий розгляд із наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.367 КПК (1960 року), підставами для скасування або зміни судових рішень, зазначених у частині першій статті 347 цього кодексу, при розгляді справи в апеляційному суді є істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК (1960 року), істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.

У відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 370 КПК України (1960 року), вирок в усякому разі належить скасувати, якщо порушено право обвинуваченого на захист.

Колегією суддів встановлена наявність істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, допущених під час провадження судового розгляду даної кримінальної справи.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 45 КПК України (1960 року), участь захисника при провадженні дізнання, досудового слідства і в розгляді кримінальної справи в суді першої інстанції є обов`язковою, коли санкція статті, за якою кваліфікується злочин, передбачає довічне ув`язнення з моменту затримання особи чи пред`явлення їй обвинувачення.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за який передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі.

З протоколу судового засідання від 27.12.2011 року, вбачається, що свідки ОСОБА_27 та ОСОБА_28 були допитані у відсутності захисників ОСОБА_38 , ОСОБА_12 , що є порушенням права на захист підсудних ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

У відповідності до п. 11 Постанови Пленуму Верхового суду України від 11.02.2005 N 2 «Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування» у разі зміни підсудним показань, даних під час досудового слідства, суд повинен з`ясувати причину цього, ретельно перевірити всі його показання і дати їм належну оцінку. Якщо заява обвинуваченого чи підсудного про застосування щодо нього незаконних методів слідства за своїм характером є приводом до порушення кримінальної справи (п. 1 ч. 1 ст. 94 КПК ( 1002-05 ), суддя (суд), попередивши заявника про кримінальну відповідальність за ст. 383 КК ( 2341-14 ), направляє її за належністю прокурору. У разі, коли вирішення кримінальної справи в суді до перевірки прокурором цієї заяви виявиться неможливим, розгляд справи може бути відкладено до закінчення перевірки. Результати перевірки не є обов`язковими для суду і підлягають оцінці разом з іншими доказами.

Згідно ч. 1 ст. 315-1 КПК України з метою перевірки і уточнення фактичних даних, одержаних у ході судового слідства, суд мотивованою ухвалою, а суддя - постановою вправі доручити органу, який проводив розслідування, виконати певні слідчі дії.

Під час проведення судового розгляду в суді першої інстанції та апеляційної інстанції, підсудний ОСОБА_6 заявляв про застосування щодо нього незаконних методів досудового слідства, однак суд першої інстанції належним чином не перевірив ці доводи та не надав їм належної оцінки.

Згідно ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України, відповідно до положень Загальної частини КК України, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи за вироком суду ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що злочини, передбачені п.п. 4, 6, 9, 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, є особливо тяжкими, підсудний ОСОБА_7 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, працює, одружений, має на утриманні малолітню дитину, раніше не судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога.

Однак, судом першої інстанції в повній мірі не враховано ставлення ОСОБА_7 до злочину, його роль під час злочину і після нього (брав участь у заманюванні потерпілої у місце, де її було вбито, приховував труп, а наступного дня знищував його шляхом підпалу), яка не може вважатися другорядною, відсутність пом`якшуючих покарання обставин, не враховано судом першої інстанції і ту обставину, що діяння ОСОБА_7 кваліфіковано одразу за чотирма пунктами ч. 2 ст. 115 КК України, що значно підвищує ступінь тяжкості злочину.

Також, районним судом всупереч вимогам ч. 3 ст. 68 КК України, згідно з якими за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, призначено ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України покарання у виді десяти років позбавлення волі, коли покарання за цей злочин не могло бути більшим за вісім років позбавлення волі.

При новому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, прийняти міри до всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи з дотриманням процесуальних прав підсудних, ретельно перевірити зібрані у справі докази, алібі підсудних на свій захист, дати їм належну оцінку, призначити покарання з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України та з урахуванням положень ст. 399 КПК України ( в ред. 1960 року), ухваливши законне та обґрунтоване рішення.

За умови доведення вини ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих йому злочинів то призначене йому покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі у мінімальних межах санкції ч. 2 ст. 115 КК України слід вважати м`яким.

Керуючись ст.ст.365, 366 КПК України (в ред. 1960 року), колегія суддів, -

ухвалила:
Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 задовольнити повністю.

Апеляції захисника ОСОБА_12 в інтересах засудженого ОСОБА_7 , засудженого ОСОБА_6 , засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Києво Святошинського районного суду Київської області від 05 липня 2013 року щодо ОСОБА_6 та ОСОБА_7 скасувати, а справу повернути на новий судовий розгляд у той же суд в іншому складі суддів.

Запобіжний захід ОСОБА_6 та ОСОБА_7 залишити попередній тримання під вартою.

Головуючий /підпис/
Судді /підписи/
Копія вірна: суддя Апеляційного суду
Київської області ОСОБА_2