АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8 , -

в с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше засуджений вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 3 роки,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. Згідно ст. 71 КК України до призначеного даним вироком покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2013 року та визначено остаточне покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,
визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 та ОСОБА_6 засуджені за вчинення таємного викрадення чужого майна за таких обставин.
30.12.2013 року приблизно о 11-30 год. ОСОБА_5 з метою здійснення крадіжок з квартир громадян перебував по вул. Чистяківській в м. Києві. Знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 зайшов до першого під`їзду вищевказаного будинку в кв. АДРЕСА_4 , з якої з метою обернення на свою користь та особистого збагачення таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_8 , а саме: хрестик із золота, вартістю 770 гривень; медаль Лауреата державної премії України в галузі науки і техніки, вартістю 5 000 гривень; годинник чоловічий із золота марки «DOXA», вартістю 7 000 гривень, усього майна на загальну суму 12 770 гривень. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_8 , ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 13.08.2014 року приблизно о 10-00 год. з метою здійснення крадіжок з квартир громадян перебували по АДРЕСА_5 . Знаходячись біля буд. АДРЕСА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зайшли до третього під`їзду вищевказаного будинку. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в житло, ОСОБА_6 з метою попередження ОСОБА_5 про появу сторонніх осіб, які могли б їх викрити, перебував між четвертим та п`ятим поверхами. У цей час ОСОБА_5 , будучи переконаним у тому, що за його діями ніхто не спостерігає і при появі сторонніх осіб він буде попереджений, підійшов до квартири АДРЕСА_7 вищевказаного будинку, в якій проживають ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , за допомогою розвідного ключа зламав механізм серцевини замка та незаконно проник до вказаної квартири, з якої за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_10 , а саме: ноутбук марки «Asus», вартістю 3 000 гривень; ювелірні вироби із срібла, вартістю 3 000 гривень, а усього майна на загальну суму 6 000 гривень; та майно, яке належить ОСОБА_11 , а саме: ноутбук марки «Acer Aspire», вартістю 4 928 гривень; цифрова фотокомера марки «SAMSUNG», вартістю 1 042 гривень; золота каблучка, вартістю 190 гривень; флеш-накопичувач марки «Kingston» вартістю 76 гривень, а усього майна на загальну суму 6 236 гривень. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 25.09.2014 року приблизно о 10-30 год. з метою здійснення крадіжок з квартир громадян, перебував по вул. Ф. Кричевського в м. Києві. Знаходячись біля будинку № 20 по вул. Ф. Кричевського в м. Києві, ОСОБА_5 зайшов до першого під`їзду вищевказаного будинку. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в житло ОСОБА_5 , будучи переконаним у тому, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до вхідних дверей квартири АДРЕСА_8 вищевказаного будинку, в якій проживає ОСОБА_12 , за допомогою розвідного ключа зламав механізм серцевини замка та незаконно проник до вказаної квартири, з якої з метою обернення на свою користь та особистого збагачення таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_12 а саме: ноутбук марки «ASUS», вартістю 1 000 гривень; планшетний комп`ютер марки «SAMSUNG», вартістю 1 000 гривень; фотоапарат марки «CANON», вартістю 8 000 гривень; сумка чоловіча марки «NIKE», вартістю 830 гривень, а всього майна на загальну суму 10 830 гривень. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_12 , ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 08.10.2014 року приблизно о 13-00 год. з метою здійснення крадіжок з квартир громадян, перебували по АДРЕСА_5 . Знаходячись біля буд. АДРЕСА_6 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зайшли до другого під`їзду вищевказаного будинку. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в житло, ОСОБА_6 з метою попередження ОСОБА_5 про появу сторонніх осіб, які могли б їх викрити, перебував між другим та третім поверхом. У цей час ОСОБА_5 , будучи переконаним в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і при появі сторонніх осіб він буде попереджений, підійшов до квартири АДРЕСА_9 вищевказаного будинку, в якій проживає ОСОБА_13 , за допомогою розвідного ключа зламав механізм серцевини замка та незаконно проник до вказаної квартири з якої за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_13 , а саме: грошові кошти в сумі 1 500 гривень. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_13 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з місця вчинення злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 13.10.2014 року приблизно о 17-30 год. з метою здійснення крадіжок з квартир громадян, перебували по АДРЕСА_10 . Знаходячись біля буд. АДРЕСА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 зайшли до першого під`їзду вищевказаного будинку. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в житло, ОСОБА_6 з метою попередження ОСОБА_5 про появу сторонніх осіб, які могли б їх викрити, перебував між другим та третім поверхом. У цей час ОСОБА_5 , будучи переконаним в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, і при появі сторонніх осіб він буде попереджений, підійшов до квартири АДРЕСА_11 вищевказаного будинку, в якій проживає ОСОБА_14 , за допомогою розвідного ключа зламав механізм серцевини замка та незаконно проник до вказаної квартири, з якої за попередньою змовою з ОСОБА_6 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_14 , а саме: грошові кошти в сумі 3 500 гривень; планшетний комп`ютер марки «Ipad Apple», вартістю 4 000 гривень; жіноча дублянка, вартістю 4 000 гривень, а всього майна на загальну суму 11 500 гривень. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_14 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 22.10.2014 року приблизно о 10 годині з метою здійснення крадіжок з квартир громадян, перебували по АДРЕСА_12 . Знаходячись біля буд. АДРЕСА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_9 зайшли до першого під`їзду вищевказаного будинку. З метою виконання свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна шляхом проникнення в житло, ОСОБА_6 з метою попередження ОСОБА_5 про появу сторонніх осіб, які могли б їх викрити, перебував між першим та другим поверхом. У цей час ОСОБА_5 , будучи переконаним в тому, що за його діями ніхто не спостерігає і при появі сторонніх осіб він буде попереджений, підійшов до квартири АДРЕСА_13 вищевказаного будинку, в якій проживають ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за допомогою розвідного ключа зламав механізм серцевини замка та незаконно проник до вказаної квартири, з якої за попередньою змовою з ОСОБА_6 , з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, таємно викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_16 , а саме: ноутбук «Asus», вартістю 3223 гривні; мобільний телефон «Samsung», вартістю 204 гривень; грошові кошти в сумі 800 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 22.10.2014 року, 1 Долар США становить 12 гривень 95 копійок, тобто 800 доларів США становить 10 360 гривень); грошові кошти в сумі 110 Євро (згідно курсу НБУ станом на 22.10.2014 року, 1 Євро 16 гривень 52 копійки, тобто 110 Євро становить 1817 гривень 12 копійок), а всього майна на загальну суму 15 604 гривень 12 копійок; майно, яке належить ОСОБА_18 , а саме: ноутбук марки «НР», вартістю 5484 гривні; фотоапарат марки «Nikon», вартістю 5000 гривень; золоті прикраси (годинник, браслет з кулоном та дві обручки), вартістю 6 676 гривень; срібні прикраси, вартістю 4000 гривень; куртку жіночу шкіряну, вартістю 3000 гривень; грошові кошти в сумі 100 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 22.10.2014 року, 1 Долар США становить 12 гривень 95 копійок, тобто 100 доларів США становить 1295 гривень), а всього майна на загальну суму 25 455 гривень; також майно, яке належить ОСОБА_17 , а саме: ноутбук марки «Сотра Q» вартістю 4000 гривень, а всього майна на суму 4000 гривень. Заволодівши таким чином майном ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, однак згодом були затримані працівниками міліції разом з викраденим майном.
Обвинувачений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеність винності та кваліфікацію своїх дій, просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року змінити та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням положень ст. ст. 69, 69-1 КК України.
При цьому апелянт посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання не врахував його позитивної характеристики за місцем проживання, та обставин, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю і розслідуванню злочину, а також зобов`язання відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану потерпілим.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 , не оспорюючи доведеність винності та кваліфікацію своїх дій, також просить про пом`якшення покарання, призначеного вироком Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року із застосуванням вимог ст. ст. 69, 75 КК України.
В обґрунтування апеляційних вимог обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що судом не було враховано те, що він добровільно давав показання, чим активно сприяв розкриттю кримінального злочину, а також бажає відшкодувати частину матеріальної шкоди, завданої потерпілим та процесуальні витрати.

Заслухавши пояснення потерпілої та прокурора, які заперечували проти задоволення апеляцій, вважаючи вирок суду законним і обґрунтованим, виступи сторін у судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляції підлягають до задоволення частково, а вирок суду необхідно скасувати з призначенням нового судового розгляду, виходячи з таких підстав.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів виявила, що в них відсутні документи, які посвідчують особи обвинувачених, а саме: копії паспортів, форми № 1, довідок тощо, а також інші документи стосовно осіб обвинувачених: довідки про судимість, копії вироків, характеристики, дані про сімейний стан, стан здоров`я обвинувачених тощо.
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебувають під вартою, проте в матеріалах провадження відсутні документи з даними про їх затримання, обрання запобіжного заходу та продовження строків тримання під вартою.
Колегія суддів відмічає, що обставини, які характеризують особу обвинуваченого підлягають доказуванню у кримінальному провадженні відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України та згідно з ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування вказаних обставин покладається на слідчого, прокурора.
З матеріалів кримінального провадження убачається, що ні слідчий, ні прокурор, не виконали обов`язку, передбаченого ч. 1 ст. 92 КПК України щодо доказування обставин, які характеризують особи обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні документи стосовно характеристики осіб обвинувачених та обставин їх затримання, обрання запобіжного заходу, продовження строків тримання під вартою.
Проте, вказана обставина залишилась поза увагою суду першої інстанції, що призвело до істотних порушень кримінального процесуального закону, як при розгляді кримінального провадження, так і при ухваленні вироку.
Так, ч. 2 ст. 342 КПК України передбачено, що на стадії відкриття судового засідання секретар судового засідання встановлює особи учасників судового провадження. В журналі судового засідання відсутні дані про те, що секретар судового засідання встановлював особи, учасників судового розгляду, які прибули в судове засідання і, зокрема, обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.п. 57).
В журналі судового засідання зазначено, що особи обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 встановлювались перед їх допитом, проте, згідно з якими документами це було зроблено невідомо, оскільки в матеріалах провадження документи, які б посвідчували особи обвинувачених, відсутні.
Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні документи, що посвідчують особи обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , а також інші документи, які характеризують особи обвинувачених, то, відповідно, ці документи і не досліджувались судом першої інстанції, про що свідчить журнал судового засідання.
Таким чином, суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не з`ясував обставини, які характеризують особи обвинувачених та не досліджував відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин.
Разом з тим, суд при призначенні покарання ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у вироку послався на обставини, які характеризують особи обвинувачених стосовно стану їх здоров`я та відносно ОСОБА_5 стосовно його судимості, а також призначив ОСОБА_5 покарання за правилами ст. 71 КК України з урахуванням вироку Святошинського районного суду м. Києва від 11 березня 2013 року.
Також вироком суду залишені без змін запобіжні заходи обвинуваченим ОСОБА_5 і ОСОБА_6 тримання під вартою та вказано на початок строку відбування покарання у виді позбавлення волі, проте документи щодо затримання обвинувачених, обрання їм запобіжних заходів та продовження строку тримання під вартою на досудовому слідстві в матеріалах провадження на момент розгляду провадження в суді першої інстанції були відсутні та судом не досліджувались.
Оскільки суд першої інстанції не з`ясовував обставин, які характеризують особи обвинувачених, та обставин щодо затримання і обрання запобіжних заходів, а також не досліджував доказів на підтвердження вказаних обставин, то вирок суду щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не може вважатись обґрунтованим в силу вимог ч. 3 ст. 370 КПК України.

Окрім того, вирок суду щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_19 не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, оскільки у вироку не наведені мотиви, якими керувався суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, залишаючи без змін ОСОБА_5 і ОСОБА_19 запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також, обчислюючи обвинуваченим початок строку відбування покарання.
Вказані порушення вимог кримінального процесуального закону, допущені судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження та ухваленні вироку щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотними порушеннями, оскільки вони перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України істотне порушення вимог кримінального процесуального закону є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.
При цьому після скасування вироку суду щодо ОСОБА_5 і ОСОБА_6 апеляційний суд позбавлений можливості постановити новий вирок чи ухвалу, оскільки за відсутності в матеріалах кримінального провадження доказів на підтвердження обставин щодо характеристики осіб обвинувачених, апеляційний суд не може перевірити законність і обґрунтованість вироку відповідно до апеляційних вимог обвинувачених.
Зокрема, відсутність документів, які посвідчують особи обвинувачених унеможливлюють перевірку апеляційною інстанцією вступної частини вироку суду першої інстанції щодо правильності зазначення прізвища, ім`я, ім`я по-батькові та інших анкетних даних обвинувачених.
Відсутність у кримінальному провадженні інших документів щодо особи обвинувачених, їх затримання, обрання запобіжних заходів та продовження строків тримання під вартою є перешкодою для перевірки апеляційною інстанцією висновків суду, викладених у мотивувальній частині вироку, щодо підстав призначення покарання та інших питань, вирішених судовим рішенням.
Допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті в судовому засіданні апеляційної інстанції, оскільки сторонами апеляційного провадження не були надані документи на підтвердження обставини, які характеризують особи обвинувачених.
Окрім того, обставини, які характеризують особи обвинувачених, на думку колегії суддів, мають бути оцінені судом першої інстанції, а компетенцією апеляційної інстанції є перевірка висновків суду, викладених у вироку, на предмет їх законності і обґрунтованості.
Оскільки щодо обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обрано запобіжний тримання під вартою, то після скасування вироку суду першої інстанції і призначення нового судового розгляду, колегії суддів необхідно вирішити питання про запобіжний захід.
Колегія суддів, отримавши з Київського СІЗО № 13, де утримуються обвинувачені, копії постанов про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та копії постанов про продовження строку тримання під вартою, дослідила вказані документи та з урахуванням обставин кримінального провадження вважає, що підстав для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу немає.
Враховуючи те, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, який складається з декількох епізодів, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими та незмінність ризиків, які були враховані слідчими суддями при обранні обвинуваченим запобіжного заходу тримання під вартою, а також при продовженні строків тримання під вартою, а також те, строк тримання під вартою обвинувачених не перевищує строку тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо тяжких злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 197 КПК України, колегія суддів вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 до 08 травня 2015 року включно.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_5 і ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2015 року відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , засуджених за ч. 3 ст. 185 КК України, скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 і ОСОБА_6 продовжити до 08 травня 2015 року включно.

Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

[1] Справа № 11-кп/796/653/2015 Категорія КК: ч. 3 ст. 185

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_20

Доповідач ОСОБА_1