ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ
СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних

і кримінальних справ:

головуючого
Вільгушинського М.Й.,

суддів:
Крижановського В.Я., Слинька С.С.,

за участю прокурора Деруна
А.І.,

засудженого ОСОБА_1 (в
режимі відеоконференції),

розглянула в судовому засіданні 6
листопада 2014 року в м. Києві
кримінальну справу за касаційними
скаргами прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої
інстанції, та засудженого ОСОБА_1 на
вирок Харківського районного суду
Харківської області від 25 липня 2013 року
та ухвалу Апеляційного суду
Харківської області від 28 січня 2014
року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, особи без громадянства,

судимого вироком Дергачівського
районного суду Харківської області від
1 квітня 2009 року за ч. 1 ст. 286 КК України
на 3 роки обмеження волі, звільненого
від відбування покарання з
випробуванням на підставі статей 75, 76
КК України,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк дев'ять
років;

- за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК
України до покарання у виді
позбавлення волі на строк п'ятнадцять
років;

- за ч. 1 ст. 263 КК України
до покарання у виді позбавлення волі на
строк п'ять років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК
України за сукупністю злочинів шляхом
поглинення менш суворого покарання
більш суворим ОСОБА_1 визначено
покарання у виді позбавлення волі на
строк п'ятнадцять років.

На підставі ст. 71 КК
України за сукупністю вироків до
призначеного покарання за цим вироком
частково приєднано невідбуту частину
покарання за попереднім вироком суду
від 1 квітня 2009 року за правилами ст. 72
КК України та остаточно ОСОБА_1
визначено покарання у виді позбавлення
волі на строк шістнадцять років.

Вироком суду також вирішено долю
речових доказів та питання щодо
судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Харківської
області від 28 січня 2014 року апеляції
прокурора та засудженого залишено без
задоволення, вирок суду - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним і
засуджено за вчинені ним злочини за
таких обставин.

Взимку 2011 року ОСОБА_1 незаконно
придбав у невстановленої слідством
особи одноствольну мисливську рушницю
моделі «ІжК» 16 калібру заводського
виробництва, а також 12 мисливських
набоїв до неї, що є бойовими припасами.
Вказану рушницю та боєприпаси ОСОБА_1
незаконно переносив та зберігав у
місцях свого тимчасового проживання,
що також не встановлені під час
досудового слідства, не маючи
передбаченого законом дозволу.

3 березня 2011 року
ОСОБА_1 прибув у двір будинка АДРЕСА_1,
де почав очікувати прибуття ОСОБА_2 з
метою вчинення вбивства останнього.
Того ж дня, приблизно о 19-ій год. 20 хв.,
побачив потерпілого, який йшов до
кіоску і скориставшись моментом, коли
потерпілий нахилився до віконця кіоску
і не спостерігав за обстановкою, що
оточує, реалізуючи злочинний намір,
направлений на позбавлення життя,
наблизився до нього зі спини й з обрізу
мисливської рушниці, що була у нього,
зробив один постріл. Вважаючи, що ним
виконані всі дії, які вважав
необхідними для доведення свого
злочину до кінця, ОСОБА_1 з місця
вчинення злочину зник. Внаслідок
отриманого вогнепального поранення
від пострілу ОСОБА_1, потерпілому
ОСОБА_2 заподіяне непроникаюче
наскрізне вогнепальне кульове
поранення грудної клітини зліва з
пошкодженням м'язів, вогнепальні
переломи лівої лопатки та другого
ребра зліва. Однак, довести до кінця
свій злочинний умисел ОСОБА_1 не зміг з
причин, що не залежали від його волі,
так як ОСОБА_2 була надана своєчасна
медична допомога.

Крім того, 1 травня 2011
року в денний час ОСОБА_1, будучи в стані
алкогольного сп'яніння, прибув до місця
проживання своєї цивільної дружини
ОСОБА_3 до будинку АДРЕСА_2, де між ним та
її родичами виникла сварка, так як
родичі перешкоджали йому продовжувати
спільне проживання з ОСОБА_3 та їх
спільними дітьми. У зв'язку з чим, на
ґрунті особистих неприязних відносин,
що склались, у ОСОБА_1 виник умисел,
направлений на позбавлення життя
кого-небудь з членів сім'ї ОСОБА_3. Того
ж дня, приблизно о 21-ій год. 45 хв.,
повернувшись до вказаного будинку, де
побачив на вулиці брата ОСОБА_3 - ОСОБА_3,
продовжуючи свої злочинні дії,
направлені на протиправне позбавлення
життя останнього, зарядив набій в обріз
мисливської рушниці, що була в нього, та
направив у бік грудей ОСОБА_3, який з
метою чинення опору намагався
наблизитися до нього, але ОСОБА_1 зробив
один постріл з вказаного обрізу у груди
ОСОБА_3, внаслідок чого заподіяв
останньому сліпе дробове вогнепальне
поранення грудей з пошкодженням правої
легені і дуги аорти, ускладнене
розвитком гострої крововтрати, від
чого потерпілий помер на місці
вчинення злочину.

У касаційних скаргах:

- прокурор порушує питання про
скасування судових рішень із
направленням матеріалів справи на
новий судовий розгляд. Обґрунтував
прохання неправильним застосуванням
кримінального закону, що призвело до
призначення покарання, яке не
відповідає тяжкості вчинених злочинів
та особі засудженого внаслідок
м'якості, оскільки останній вчинив
особливо тяжкі злочини, вини не визнав,
не розкаявся, раніше судимий, вчинив
злочин в період іспитового строку,
характеризується негативно. Крім того,
вказав на недотримання апеляційним
судом вимог ст. 377 КПК України 1960 року,
оскільки не спростовані твердження
прокурора щодо м'якості призначеного
покарання, яке має бути призначено лише
у виді довічного позбавлення волі, та
залишились не перевіреними всі доводи
апеляції засудженого, відповіді на які
дано загальними фразами.-

засуджений просить про скасування
судових рішень із направленням
матеріалів справи на новий судовий
розгляд, мотивуючи прохання тим, що
судом допущені істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону,
оскільки було порушено його право на
захист - не з усіма матеріалами
кримінальної справи він ознайомився з
участю перекладача. Крім того, вважає
безпідставним покладення в основу
вироку показання свідка ОСОБА_4,
показання якого не перевірялись під
час судового слідства. Вказав на
безпідставність врахування судами
його явки з повинною, що була надана
внаслідок застосування до нього
недозволених методів ведення
досудового слідства.

Заслухавши доповідь судді, доводи
засудженого на підтримку поданої ним
касаційної скарги та заперечення щодо
задоволення касаційної скарги
прокурора, думку прокурора, який
підтримав касаційну скаргу прокурора
частково в частині скасування ухвали
апеляційного суду із направленням
матеріалів справи на новий апеляційний
розгляд та заперечував проти
задоволення касаційної скарги
засудженого, перевіривши матеріали
справи та обговоривши наведені у
скарзі доводи, колегія суддів дійшла
висновку, що касаційні скарги
підлягають задоволенню частково з
таких підстав.

В ухвалі апеляційного суду згідно п. 8 ч.
1 ст. 377 КПК України 1960 року має бути
зазначено докладні мотиви прийнятого
рішення.

Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 377 КПК
України 1960 року при залишені апеляції
без задоволення в ухвалі апеляційного
суду мають бути зазначені підстави,
через які апеляцію визнано
необґрунтованою.

Так, в апеляції прокурора
наголошувалось на невідповідності
призначеного ОСОБА_1 покарання
внаслідок м'якості та необхідності
призначення якого лише у виді
довічного позбавлення волі.

Апеляційний суд, залишаючи вирок суду в
частині призначеного покарання
засудженому без змін, фактично
послався на ті ж обставини, що й суд
першої інстанції, не мотивувавши свого
рішення як за наявності вчинених
засудженим особливо тяжких злочинів,
не визнання вини, без розкаяння і за
таких даних про його особу, який раніш
судимий, вчинив злочин під час
іспитового строку, буде досягнута така
мета покарання - як виправлення.

Отже, наведених вимог
кримінально-процесуального закону суд
апеляційної інстанції не дотримався.

Небезпідставними колегія суддів
вважає також доводи касаційної скарги
засудженого щодо покладення в основу
вироку як доказ його вини надані ним на
досудовому слідстві пояснення, що були
викладені ним в результаті
застосування до нього недозволених
методів ведення слідства, за умови що
вину він не визнавав ні під час
розгляду справи судом першої
інстанції, ні при перегляді вироку в
апеляційному порядку. Підлягають
ретельній перевірці й доводи
засудженого щодо порушення права на
захист у зв'язку з недостатністю часу
при ознайомленні із матеріалами
кримінальної справи саме з участю
перекладача.

З огляду на викладене, ухвала
апеляційного суду підлягає скасуванню
із направленням матеріалів справи на
новий апеляційний розгляд, під час
якого суд має ретельно перевірити
зібрані у справі докази, дати їм та
висновкам суду першої інстанції
належну оцінку, перевірити повною
мірою доводи апеляцій прокурора та
засудженого, та ті порушення, на які
посилаються вони у касаційних скаргах,
і з урахуванням усіх обставин прийняти
судове рішення, мотивоване належним
чином.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960
року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних
положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги прокурора та
засудженого задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Харківської
області від 28 січня 2014 року щодо ОСОБА_1
скасувати, а матеріали справи
направити на новий апеляційний
розгляд.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

М.Й. Вільгушинський В.Я.
Крижановський С.С. Слинько