Справа №480/642/15-к 18.06.2015 18.06.2015 18.06.2015
Провадження № 11-кп/784/421/15 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.2,3 ст.185 КК України Доповідач апеляційної інстанції: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 червня 2015 року м. Миколаїв
Апеляційний суд Миколаївської області у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0000225 за апеляційною скаргою старшого прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2015 року, яким

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка, Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

· 26.12.2014 Миколаївським районним судом Миколаївської області за ч. 3 ст. 185 до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки

Обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
обвинувачений ОСОБА_6
захисник ОСОБА_7
прокурор ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи висновків суду щодо кваліфікації дій обвинуваченого та доведеності його вини, вважає вирок суду незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_6 засудженим за ч.2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, покарання призначене за цим вироком за ч. 2 ст. 185 КК України та покарання призначене за вироком Миколаївського районного суду 26.12.2014року, яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавленні волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки, виконувати самостійно.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за оскаржуваним вироком частково приєднати не відбуте покарання за вироком Миколаївського районного суду від 26.12.2014року, та остаточно вважати засудженим до покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі. В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.12.2014року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вважає, вирок незаконним та таким, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що ОСОБА_6 засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.12.2014 за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Вироком суду встановлено, що перший злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України (епізод початок грудня 2014 року) ОСОБА_6 вчинено до постановлення вироку Миколаївського районного суду від 26.12.2014року, другий, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України (епізод від 01.03.2015) після.

Звертає увагу, що на підставі ст. 70 КК України, судом призначені покарання за ч. 2 ст. 185 КК України та ч. 3 ст. 185 КК України поглинуто, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України приєднано частково невідбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду від 26.12.2014.

Вважає, що суд першої інстанції призначаючи покарання за сукупністю злочинів та за сукупністю вироків за епізодом від початку грудня 2014 року (ч. 2 ст. 185 КК України), ст.ст.70,71 КК України, допустився помилки, застосувавши принцип часткового складання призначених покарань за даним вироком та за вироком Миколаївського районного суду від 26.12.2014року.

Вважає, що суд судом не враховано те, що покарання, призначене ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 185 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України необхідно виконувати самостійно від покарання, призначеного вироком Миколаївського районного суду від 26.12.2014року чим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
На початку грудня 2014 року, близько 22:00 год., знаходячись біля будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю інших осіб та господаря будинку, біля якого знаходився мотоцикл марки «ИЖ Планета 2», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , шляхом вільного доступу таємно викрав акумулятор на 90 А/г, чорного кольору з вищевказаного мотоциклу, вартістю 450 гривень.

Крім цього, 01.03.2015, близько 22:00 год., ОСОБА_6 , знаходячись біля території ТОВ «Удача», розташованого за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, с. Кринички, вул. Перемоги, 47, директором якого являється ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю директора ТОВ «Удача» та охорони, переліз через паркан на територію підприємства. Після чого, ОСОБА_6 , підійшов до першого від воріт боксу і піднявши засув знизу, на який він був зачинений проник до приміщення боксу. Звідки ОСОБА_6 скоїв крадіжку металевих труб з чорного металу, довжиною 2,5 метра, діаметром 76 мм, вагою 11 кілограм кожна, в кількості 16 штук, загальною вагою 176 кілограм, загальною вартістю 704 грн.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у інше приміщення та за ч. 2 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримку доводів своєї апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який просив залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає її необґрунтованою.

Дії ОСОБА_6 судом вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Фактичні обставини вчинення злочину та кваліфікація дій обвинуваченого апелянтом не оспорюються, а тому апеляційним судом відповідно до вимог ст.404 КПК України не перевіряються.

Доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність в частині призначення остаточного покарання не заслуговують на увагу.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.12.2014року та остаточно призначено покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі.

Суд призначаючи покарання обвинуваченому за ч.2 ст.185, за ч.3 ст.185 КК України за сукупністю злочинів за даним вироком, застосував вимоги ч.1 ст.70 КК України, а в подальшому при призначенні остаточного покарання застосував вимоги ст.71 КК України, оскільки злочин за яким ОСОБА_6 визнано винним за ч.3 ст.185 КК України, вчинено ним після постановлення вироку від 26.12.2014 року, тому призначене покарання обвинуваченому за ч.4 ст.70 КК України не доцільно.
Крім того, вимоги прокурора щодо виконання самостійного покарання даного вироку в частині засудження за ч.2 ст.185 КК України, де обвинуваченому прокурор просить призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі, суперечить вимогам закону, а саме ст. 70 КК України.
Враховуючи в сукупності наведені обставини, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо остаточно призначеного покарання у виді 4 років 3 місяців позбавлення волі, а тому не вбачає підстав для скасування вироку суду з ухваленням нового.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу старшого прокурора прокуратури Миколаївського району Миколаївської області залишити без задоволення, а вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 квітня 2015 року відносно ОСОБА_6 без зміни.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення рішення суду апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді