Справа № 4-10/2008 року
П О С Т А Н О В А

08
липня 2008 року Великолепетиський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого
Мамаєва В.А.

при секретарі
Сєніній І.М.

прокурора ОСОБА_9 .

захисника ОСОБА_14

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Велика Лепетиха Херсонської
області скаргу на постанову про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_1 за
ознаками злочинів, передбачених ст. 197-1 ч. 1 та ст. 364 ч. 1 КК України

В С Т А Н О В И В :

03.07.2008 року від ОСОБА_1 надійшла скарга на постанову про порушення
кримінальної справи № ІНФОРМАЦІЯ_1
про вчинення ним злочинів, передбачених ст. 197-1
ч. 1 та ст. 364 ч. 1 КК України. В скарзі заявник зазначає, що прокурор
Великолепетиського району радник юстиції Чорненко М.І. 18.06.2008 року
порушив кримінальну справу № ІНФОРМАЦІЯ_1 у відношенні нього за ознаками злочинів,
передбачених ст. 1971 ч. 1 та ст. 364 ч. 1 КК України. З постановою прокурора
не згоден, вважає її незаконною і такою, що прийнята у відсутності приводів та
підстав для порушення кримінальної справи з наступних підстав. Ні в Земельному
кодексі України, ні в Кодексі України про адміністративні правопорушення
(КУпАП), ні в Кримінальному Кодексі України (КК), які визначають, що самовільне
зайняття земельної ділянки являється адміністративним правопорушенням (ст. 531
КУпАП) або злочином (ст. 1971 КК), не дається визначення поняття "самовільне
заняття земельної ділянки" та не визначається, в чому (в яких саме діях
або бездіяльності) заключається таке правопорушення. Крім того, об'єктивна
сторона злочину, передбаченого ст. 1971 КК України тісно пов'язана з наслідками
у вигляді збитків. Самовільне заняття земельної ділянки, яким нанесено шкоду її
законному володільцю або власнику, згідно додатку до ст. 1971 КК, шкода,
передбачена ч. 1 цієї статті визнається значною, якщо він в сто і більше разів
перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян. У відповідності з п. 22.5
ст. 22 Закону України "Про податок з доходу фізичних осіб" для
кваліфікації злочину сума неоподаткованого мінімуму доходів громадян
встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 6.1.1 ст.
6 даного Закону для відповідного року. В свою чергу, в п.п. 6.1.1 ст.6 Закону
України "Про податок з доходів фізичних осіб" указано, що податкова
соціальна пільга встановлюється в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам однієї
мінімальної заробітної плати (в розрахунку на місяць), встановленої законом на
1 січня звітного податкового року, для любого платника податку. У відповідності
до ст. 59 Закону України "Про держбюджет на 2008 рік" на 01.01.2008
року мінімальну заробітну плату було встановлено в розмірі 515 грн. Таким
чином, в 2008 році кримінальна відповідальність наступає, якщо сума заподіяної
шкоди дорівнюватиме або перевищує 25 750 грн. ((515 грн. х 50% х 100%) х 100).
Але це не в сукупності, а як говорить ч. 1 ст. 1971 КК України - її законному володільцю або власнику (одному). Аналогічно сказане
відноситься і до ч. 1 ст. 364 КК України, де мова йде про окремих громадян та
розміру збитку. Крім цього, наказом Державного комітету України по земельним
ресурсам від 17 січня 2000 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції
України 23 лютого 2000 року №104/4322, затверджений типовий договір оренди
земельної частки (паю). Пунктом 3 цього договору, а також п. 3 договорів
укладених з громадянами: ОСОБА_2
.,
ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ОСОБА_6
., та
ОСОБА_7 передбачено, що сторони мають право: у випадку
закінчення дії Договору до закінчення польових робіт строк дії договору оренди
земельної ділянки (паю) продовжити по повного завершення збору урожаю. Ним в
період серпня - вересня 2007 року на орендованих паях громадян ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 .,
ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .,
та ОСОБА_7 засіяні озимі зернові строк збору яких кінець
червня початок липня 2008 року, що не являється порушенням п. 3 тимчасового
договору оренди. Таким чином, прокурором при порушенні кримінальної справи були
порушені вимоги ст. ст. 97, 94 та 98 Кримінально-процесуального кодексу
України.

На підставі вищевикладеного заявник
просить суд скаргу задовольнити, скасувати постанову про порушення кримінальної
справи № ІНФОРМАЦІЯ_1 від
18.06.2008 року та винести постанову про відмову у порушення справи.

Захисник
ОСОБА_8
пояснив, що в діях ОСОБА_1 . відсутній склад злочинів, оскільки п.3
Договорів оренди землі, укладених 01.11.2003 року між ОСОБА_1 . і ОСОБА_7
ОСОБА_6
.,
ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
та ОСОБА_5 ., передбачено,
що сторони мають право у разі закінчення
дії Договору до закінчення польових робіт, термін оренди земельної частки (паю)
продовжити до повного завершення збирання врожаю. Тобто ОСОБА_1 . має право використовувати земельну ділянку
до повного завершення збирання врожаю.

Заявник ОСОБА_1 . скаргу підтримав, пояснив, що засіяв
озимою пшеницею земельну ділянку у вересні 2007 року, договір оренди землі з
громадянами ОСОБА_7 ОСОБА_6
.,
ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
та ОСОБА_5 . закінчився
01.11.2007 року. По закінченню дії договору оренди землі він уклав з вказаними
громадянами додаткові угоди про продовження строку дії договору оренди землі,
але не реєстрував їх у відповідному органі Державного комітету по земельних
ресурсах. Вказані додаткові угоди показував у сільській раді, але там йому
сказали, що ці угоди не дійсні, так як не зареєстровані в установленому законом
порядку. Договорів оренди землі або зміни до раніше існуючих договорів оренди
землі з вищевказаними громадянами, зареєстрованими в установленому порядку, він
не укладав. На вказаних земельних ділянках продовжує рости озима пшениця, яку
він планує через декілька днів зібрати.

Прокурор ОСОБА_9 . пояснила, що визначення поняття самовільне
зайняття земельної ділянки міститься у ст. 1 Закону України «Про державний
контроль за виконанням та охороною земель». ОСОБА_1 . після закінчення строку дії договорів
оренди землі з громадянами ОСОБА_7
ОСОБА_6
.,
ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .
та ОСОБА_5 . не уклав з даними
громадянами належно оформлені договора про продовження строку дії договору
оренди землі, тобто зареєстровані в установленому законом порядку. Тому
відповідно до ст. 125 ЗК України у нього не виникає право на оренду вказаної
земельної ділянки, але він використовує земельну ділянку площею 52,86 га.,
оскільки на ній росте посіяна ним озима пшениця. ОСОБА_10 . уклав з вищевказаними громадянами договора
оренди землі, які зареєстровані в установленому порядку, і є законним
володільцем земельної ділянки площею 52,86 га., яку самовільно використовує
ОСОБА_1 . При порушенні
кримінальної справи були і приводи, і підстави для порушення справи за ознаками
ст. 197-1 та ст. 364 ч.1 КК України, а тому у задоволені скарги необхідно
відмовити.

Вислухавши пояснення заявника та його
захисника, думку прокурора та вивчивши матеріали, що стали приводом та
підставами для порушення кримінальної справи, суд вважає, що скарга задоволенню
не підлягає.

Відповідно до ч. 14 ст. 236-8 КПК
України розглядаючи скаргу на постанову про порушення справи, суд повинен
перевіряти наявність приводів
і підстав для винесення зазначеної постанови,
законність джерел отримання даних, які стали підставою для винесення постанови
про порушення справи, і не вправі розглядати й заздалегідь вирішувати ті
питання, які вирішуються судом при
розгляді справи по суті.

Відповідно до винесеної постанови про
порушення кримінальної справи України приводом до порушення кримінальної справи
стало безпосереднє виявлення ДС БЕЗ
Великолепетиського РВ УМВС України в Херсонській області (органом дізнання) факту самовільного зайняття земельної
ділянки головою Асоціації фермерів «Черемшина» ОСОБА_1 .
Крім того, в матеріалах справи є заява ОСОБА_10 . про самовільне зайняття земельної ділянки
під №№ 314, 315, 316, 317, 318, 319 в контурі № 40, які він орендує згідно
договорів оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 94 КПК України підставами для порушення
кримінальної справи є достатні данні,
які вказують на наявність ознак злочину.

Диспозиція ч. 1 ст. 197-1 КК України
передбачає відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким
завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику. Визначення поняття
самовільне зайняття земельної ділянки міститься у ст. 1 Закону України «Про
державний контроль за виконанням та охороною земель» під яким розуміють
будь-які дії особи, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за
відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду)
або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за
винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. У ч. 3 ст. 125 ЗК
України визначено, що приступати до використання земельної ділянки до встановлення
меж земельних ділянок в натуру (на місцевості), одержання документа, що
посвідчує право на неї, та його державну реєстрації забороняється.

Склад злочину, передбаченого ст. 197-1 ч.1
КК України є матеріальним, оскільки для його наявності необхідно завдання
значної шкоди її законному володільцю або власнику. Примітка до ст. 197-1 КК
України передбачає, що шкода передбачена
частиною першою цієї статті, визначається значною, якщо вона у сто і більше
разів перевищує неоподаткований мінімуму
доходів громадян. Тому з урахуванням вимог п.п. 6.1.7. ст. 6 п.п. 22.5 ст. 22
ЗУ «Про податок з доходів фізичних осіб» значною шкодою є шкода, що заподіяна
законному володільцю або власнику земельної ділянки на суму, що дорівнює або перевищує 25 750
грн.

З
наданих суду матеріалів, що стали приводом і підставами до порушення
кримінальної справи, зокрема з заяви та пояснення ОСОБА_10 ., пояснень ОСОБА_1 ., ОСОБА_11 .,
ОСОБА_12 ., ОСОБА_3
.,
ОСОБА_2 ., ОСОБА_4 ., ОСОБА_5 .,
ОСОБА_7 ОСОБА_13 вбачається, що ОСОБА_1 . до закінчення дії договорів оренди землі з
громадянами ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ОСОБА_6
., та
ОСОБА_7 (строк дії договорів
закінчився 01.11.2007 року) не вніс зміни до раніше існуючих договорів оренди
землі з громадянами щодо продовження строку дії договорів до закінчення
збирання врожаю, хоча засіяв на земельній ділянці площею 52,86 га. озиму
пшеницю у вересні 2007 року і знав, що буде використовувати земельну ділянку до
збору врожаю. А після закінчення дії договорів оренди землі також не уклав з
громадянами нові договори оренди землі. Посилання заявника на п.3 Договорів
оренди землі з вищезазначеними громадянами є безпідставним, оскільки цим
пунктом Договору закріплене лише право сторони продовжити строк дії договору до
закінчення збору врожаю, але ОСОБА_1
. не
скористався цим правом і не уклав з громадянами зміни до існуючих договорів
оренди землі, хоча знав, що строк дії Договорів закінчується 01.11.2007 року. А
тому ОСОБА_1 . з 01.11.2007 року
використовує земельну ділянку площею 52,86 га. без договору оренди землі, тобто
не маючи права на оренду вказаної земельної ділянки, як того вимагає ст. 125 ЗК
України, згідно якої право на оренду земельної ділянки виникає після укладення
договору оренди землі і його державної реєстрації. ОСОБА_1 . фактично використовує земельну ділянку
площею 52,86 га., оскільки на ній росте озима пшениця, яка посіяна ним і планує
зібрати врожай на даній земельній ділянці. З наявних у справі договорів оренди
землі, укладених між ОСОБА_10 .
та ОСОБА_2 ., ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 ОСОБА_6
., та
ОСОБА_7 ., вбачається, що
ОСОБА_10 . на законних
підставах орендує земельні ділянки
вказаних громадян загальною площею 52,86 га., тобто є законним
володільцем вказаних земельних ділянок відповідно до існуючих договорів оренди
землі та ст.ст. 93 та 125 ЗК України. Розрахунком розміру шкоди, заподіяної
внаслідок самовільного зайняття земель сільськогосподарського призначення
визначено розмір збитків, які складають 47927,95 грн., а тому розмір заподіяної
шкоди є значним і достатнім для порушення кримінальної справи.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до
висновку, що при порушенні кримінальної справи № ІНФОРМАЦІЯ_1 від
18.06.2008 року прокурором були додержавні вимоги ст.ст. 94, 97, 98 КПК
України, а справа порушена за наявності приводів та підстав для її порушення, а
тому скарга ОСОБА_1 . повинна бути
залишена без задоволення.

На підставі ст.ст. 94, 97, 98 КПК
України, керуючись ст.ст. 236-7, 236-8 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

1.
Скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2.
Копію постанови надіслати всім
заінтересованим особам.

3.
Матеріали справи повернути слідчому
прокуратури Великолепетиського району Зелененко С.О.

5. 4.
На постанову судді протягом семи діб з дня її винесення може бути подана
апеляція до апеляційного суду Херсонської області. Подача апеляції не зупиняє
виконання постанови судді.

Суддя підпис

КОПІЯ ВІРНА

В.о. голови суду В.В. Соловйов