У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Школярова В.Ф., Пекного С.Д.

за участю прокурора

Матюшевої О.В.

розглянула
в судовому засіданні у м.Києві 2 жовтня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 і касаційним поданням прокурора, який
брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції на вирок Надвірнянського районного суду
Івано-Франківської області від 25 листопада 2005 року та ухвалу апеляційного
суду Івано-Франківської області від 28
лютого 2006 року.

Зазначеним вироком суду

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця і жителя м.Надвірна Івано-Франківської області,

громадянина України, раніше неодноразово
судимого, останнього разу 30 грудня 2003 року за ч.2 ст.185 та ч.1
ст.263 КК України на 2 роки обмеження волі,-

засуджено
за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення
волі.

За ч.1 ст.296 КК України виправдано за недоведеністю вчинення злочину.

ОСОБА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця і жителя м.Надвірна Івано-Франківської області,

громадянина України, раніше двічі
судимого, останнього разу - 27 грудня 1999 року за ч.2 ст.140 КК України
на 3 роки 6 місяців позбавлення волі,-

засуджено
за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення
волі.

За ч.1 ст.309 КК України на 1 рік позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_1остаточно
призначено 3 роки позбавлення волі.

ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_3,

уродженця і жителя м.Надвірна Івано-Франківської області,

громадянина України, не судимого, -

засуджено
за: ч.2 ст.185 КК України на 1 рік позбавлення
волі;

ч.3
ст.187 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3 роки 6 місяців
позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_3 призначено
остаточно 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього його майна.

ОСОБА_4

ІНФОРМАЦІЯ_4,

уродженця с.Вікняне Тлумацького району Івано-Франківської області,

громадянина України, раніше не судимого, -

засуджено
за ч.3 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4. звільнено від відбування покарання з
випробуванням із іспитовим строком 1 рік
із покладенням на нього обов”язків, передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_5,

уродженця і жителя м.Надвірна Івано-Франківської області,

громадянина України, в силу ст.89 КК України не судимого, -

засуджено за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до
штрафу у розмірі 1000 грн..

ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_6

громадянина України, раніше тричі судимого, останнього разу - 9 вересня
1993 року за ч.3 ст.140 КК України на 4 роки позбавлення волі,-

засуджено
за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з
випробуванням із іспитовим строком 2 роки з покладенням на нього обов”язків,
передбачених п.п. 3, 4 ч.1 ст.76 КК
України.

Постановлено стягнути солідарно з
засуджених ОСОБА_2 і ОСОБА_1 на користь
потерпілих ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 відповідно 340
грн., 80 грн., 5470 грн., 200 грн. та 6000 грн. матеріальної шкоди і на користь
потерпілого ОСОБА_9 500 грн. моральної шкоди; солідарно з
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_12 600 грн. матеріальної шкоди.

Ухвалою
апеляційного суду Івано-Франківської
області від 28 лютого 2006 року зазначений вирок залишено без зміни.

ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_4., ОСОБА_5 та ОСОБА_3 засуджено за те, що
вони у період з жовтня 2004 року по
квітень 2005 року на території м.Івано-Фраківська та Івано-Франківської області
вчинили ряд злочинів.

Так у жовтні 2004 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1, шляхом
проникнення у сарай на території домоволодіння потерпілого ОСОБА_9 АДРЕСА_1,
вчинили крадіжку майна на загальну суму 5470 грн.

У жовтні 2004 року ОСОБА_2 за
попередньою змовою з ОСОБА_1, повторно, шляхом проникнення у сарай на території
домоволодіння потерпілого ОСОБА_8
АДРЕСА_2, вчинили крадіжку кисневого балона вартістю 80 грн..

У грудні 2004 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
повторно, шляхом проникнення у сарай на території домоволодіння потерпілого
ОСОБА_8 АДРЕСА_2, вчинили крадіжку
кисневого балона вартістю 80 грн..

20 грудня 2004 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1 і ОСОБА_3,
повторно, з території домоволодіння потерпілого ОСОБА_13 по АДРЕСА_3, вчинили крадіжку чавунної ванни
вартістю 300 грн..

У грудні 2004 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1, повторно,
шляхом проникнення у будинок АДРЕСА_4, вчинили крадіжку майна потерпілої
ОСОБА_14 на загальну суму 1600 грн..

3 січня 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1, повторно, шляхом
проникнення у будинок АДРЕСА_5, вчинили крадіжку майна потерпілої ОСОБА_11 на
загальну суму 7000 грн..

У січні 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1, повторно, шляхом
проникнення на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_10 АДРЕСА_6, вчинили крадіжку майна на загальну
суму 200 грн..

У січні 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1, а пізніше ще й з
ОСОБА_5, повторно, шляхом проникнення у приміщення колишньої Делятинської
психоневрологічної лікарні АДРЕСА_7, вчинили крадіжку майна потерпілого
ОСОБА_15 відповідно на суму 280 грн. і 770 грн..

На початку лютого 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_4,
повторно, шляхом проникнення у приміщення колишньої Делятинської
психоневрологічної лікарні АДРЕСА_7, вчинили крадіжку майна потерпілого
ОСОБА_15 на загальну суму 366 грн..

У лютому 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_5, повторно,
шляхом проникнення у приміщення колишньої Делятинської психоневрологічної
лікарні АДРЕСА_7, вчинили крадіжку майна потерпілого ОСОБА_15 відповідно на
загальну суму 390 грн..

Крім цього, у лютому 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, повторно, шляхом проникнення на територію домоволодіння потерпілого
ОСОБА_12 АДРЕСА_8, вчинили крадіжку
майна на загальну суму 600 грн..

Наприкінці лютого 2005 року ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, повторно, шляхом проникнення у сарай на території домоволодіння
потерпілого ОСОБА_16 АДРЕСА_9, вчинили
крадіжку майна на суму 250 грн..

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_2 9 квітня 2005 року за
попередньою змовою з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, повторно, шляхом проникнення на
територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_17
АДРЕСА_10, вчинили крадіжку майна на суму 395 грн..

Того ж вечора ОСОБА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_1 та ОСОБА_4, повторно,
шляхом проникнення на територію домоволодіння потерпілого ОСОБА_7 АДРЕСА_11, вчинили крадіжку майна на суму
500 грн..

Крім цього, 18 березня 2005 року ОСОБА_3, перебуваючи в стані алкогольного
сп”яніння, шляхом проникнення АДРЕСА_12, застосовуючи насильство, вчинив
розбійний напад на потерпілу ОСОБА_18, заподіявши їй середньої тяжкості тілесні
ушкодження та заволодів її грошами у розмірі 300 грн..

12 серпня 2005 року ОСОБА_1 незаконно придбав та зберігав без мети збуту 7
гр. наркотичного засобу - канабісу, який у нього було вилучено при затримання
працівниками міліції АДРЕСА_12.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1 стверджує, що
досудове слідство та судовий розгляд проведені неповно, односторонньо, з
істотними порушеннями кримінального та кримінально-процесуального законів,
висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, а міра покарання
дуже сувора. Ставить питання про скасування оскаржуваних рішень в частині його
засудження за ч.1 ст.309 та ч.3 ст.185 КК України з пом”якшенням призначеного
покарання.

У касаційному поданні прокурор
зазначає, що досудове слідство та судовий розгляд проведені неповно,
односторонньо, з істотними порушеннями кримінально-процесуального закону та
неправильним застосуванням кримінального закону, а міра покарання не відповідає
тяжкості вчинених злочинів внаслідок м”якості і ставить питання про скасування
оскаржуваних рішень з направленням справи на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, яка підтримала касаційне подання, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи, викладені у касаційній скарзі і касаційному поданні,
колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає
задоволенню, а касаційне подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи, висновки суду про доведеність вчинення
засудженим ОСОБА_1 вказаних злочинів за викладених у вироку обставин
стверджується частковим визнанням вини самим засудженим про те, що разом з
ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 протягом 2004 -2005 років вчинив
ряд крадіжок майна зокрема потерпілих
ОСОБА_11, ОСОБА_12 та інших; показаннями потерпілих, свідків; даними протоколу
виявлення та вилучення у ОСОБА_1 поліетиленового пакету з подрібненою сумішшю,
висновком судово-хімічної експертизи, згідно з якою зазначена суміш є
наркотичним засобом - канабісом вагою 7 гр., іншими зібраними по справі
доказами.

Згідно з Законом України “Про внесення
змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення” від 2 червня 2005
року, який набув чинності 30 червня 2005 року, внесено зміни до ст. 51 КупАП,
відповідно до якої крадіжка чужого майна вважається дрібною , якщо її вартість
на момент вчинення правопорушення не перевищує трьох неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян, який на період 2004 - 2005 р.р. складав 184 грн. 50
коп. та 393 грн.

У порушення зазначених вимог суд першої
інстанції, постановляючи обвинувальний вирок, безпідставно визнав винними і засудив ОСОБА_2 і ОСОБА_1 за вчинення
крадіжок у жовтні 2004 року - майна потерпілого ОСОБА_8 на суму 80 грн., у
січні 2005 року - майна потерпілого ОСОБА_10 на суму 200 грн., у січні 2005
року - майна потерпілого ОСОБА_15 на суму 280 грн., а також ОСОБА_2, ОСОБА_1 і
ОСОБА_3 за вчинення крадіжок у грудні 2004 року - майна ОСОБА_8 на суму 80
грн., у лютому 2005 року - майна потерпілого ОСОБА_16 на суму 250 грн..

Крім того, суд першої інстанції, постановляючи обвинувальний вирок, не дав
оцінки показанням засуджених, які частково визнавали себе винними та
заперечували свою причетність до вчинення окремих злочинів, не зробив висновку
про достовірність чи недостовірність їх показань, не аналізував докази, чим
істотно порушив вимоги кримінально-процесуального закону.

Також у резолютивній частині вироку при
призначенні ОСОБА_2 і ОСОБА_1 мінімального покарання за ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_3 із застосуванням
ст.69 КК України за ч.3 ст.187 КК України, ОСОБА_5 із застосуванням
ст.69 КК України за ч.3 ст.185 КК України і звільняючи ОСОБА_4. та ОСОБА_3 від відбування
покарання з випробуванням, суд не повною мірою врахував ступінь тяжкості
вчинених злочинів, оскільки злочини, передбачені ч.3
ст.185 КК України відносяться до категорії тяжких, а за ч.3 ст.187 КК України- до особливо тяжких, а також не врахував даних про особи
засуджених, з яких убачається, що засуджені ОСОБА_2, ОСОБА_1 і ОСОБА_3 у вчиненому
не розкаялися, завдану злочинами шкоду не
відшкодували, раніше неодноразово засуджувалися за корисливі злочини, на шлях
виправлення не стали і вчинили нові злочини.

За таких обставин призначене засудженим
ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 покарання не
відповідає вимогам ст.65 КК України внаслідок м”якості.

Керуючись статтями ст.ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

У задоволенні касаційної скарги
засудженого ОСОБА_1 - відмовити.

Касаційне подання заступника
прокурора Івано-Франківської області, задовольнити.

Вирок Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25
листопада 2005 року і ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 28 лютого 2006 року щодо
засуджених ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 скасувати.

Справу направити у суд першої інстанції на новий судовий розгляд.

с у д д і :

Присяжнюк Т.І. Школяров
В.Ф. Пекний С.Д.