Справа №568/1703/14-к

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"13" січня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області
В складі:
головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Радивилів кримінальне провадження №0000508 внесене в ЄРДР 21.11.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не одруженого, освіта середня спеціальна, не маючого судимості відповідно до ст.89 КК України, в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України,
за участю прокурора ОСОБА_4
захисника обвинуваченеого адвоката ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
встановив:
11 червня 2014 року, приблизно о 15 год. 00 хв. ОСОБА_3 маючи умисел на заволодіння майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_6 прибув в АДРЕСА_2 , де на той час знаходився останій, ввівши його в оману так як не збирався виконувати свою обіцянку, попросив в ОСОБА_6 надати йому для тимчасового користування, терміном на один день ноутбук марки «Asus», модель «А55 VP-SX 260V» (серійний номер C9NDAS 23935137E).
Оскільки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 тривалий час знайомі, між ними існували дружні та довірливі відносини, ОСОБА_6 не підозрюючи про злочинний умисел ОСОБА_3 , виконуючи бажання останнього, передав йому в користування, терміном на один день, свій ноутбук марки «Asus», модель «А55 VP-SX 260V» (серійний номер C9NDAS 23935137E), з умовою, що ОСОБА_3 поверне його на наступний день.
Отримавши від ОСОБА_6 ноутбук марки «Asus», модель «А55 VP-SX 260V» (серійний номер C9NDAS23935137E), вартістю 7400,00 грн. (висновок судово-товарознавчої експертизи №263 від 26.12.2014 року) ОСОБА_3 , маючи намір реалізувати його, а виручені кошти витратити на власний розсуд, без згоди та попередньої домовленості з власником 13.06.2014 року о 19 год. 21 хв. в Бродівському відділенні ПТ «Ломбард-Скарбниця», через свого знайомого ОСОБА_8 заклав ноутбук ОСОБА_6 ..
У зв`язку з неповерненням ОСОБА_3 в ПТ «Ломбард-Скарбниця» фінансового кредиту, наданого йому при заставі ноутбука марки «Asus», що належав ОСОБА_6 , 09.07.2014 року заставне майно було реалізоване через комісійну торгівлю.
Станом на 05.12.2014 року ОСОБА_3 ноутбука марки «Asus», модель «А55 VP-SX 260V» (серійний номер C9NDAS 23935137E), вартістю 7400,00 грн. чи гроші за нього ОСОБА_6 не повернув і наміру повертати їх у нього не було.
В результаті шахрайських дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_6 заподіяно матеріальний збиток у розмірі 7400,00 гривень.
Своїми умисними діями, які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.
Окрім цього, 18 червня 2014 року, приблизно о 19 год 30 хв., ОСОБА_3 , маючи умисел на повторне заволодіння майном, шляхом зловживання довірою ОСОБА_7 , прийшов до нього додому на АДРЕСА_3 та ввівши в оману так як не збирався виконувати свою обіцянку попросив в останнього надати для користування, терміном на один день, його власний ноутбук марки «Asus», модель «К52JU-SX417D» (серійний номер В7N0DC275563298).
Оскільки ОСОБА_7 та ОСОБА_3 тривалий час знайомі, між ними існували дружні та довірливі відносини, ОСОБА_7 не підозрюючи злочинний умисел ОСОБА_3 , виконуючи бажання останнього, передав йому в користування, терміном на один день, свій ноутбук марки «Asus», з умовою, що ОСОБА_3 , поверне його на наступний день.
Отримавши від ОСОБА_7 ноутбук марки «Asus», початковою вартістю 9750,00 грн (висновок судово-товарознавчої експертизи №264 від 26.12.2014) ОСОБА_3 , маючи намір реалізувати його, а виручені кошти витратити на власний розсуд, без згоди та попередньої домовленості з власником 18.06.2014 року о 20 год. 58 хв. в Бродівському відділенні ПТ «Ломбард-Скарбниця» (м.Броди, вул.Залізнична, буд.1, Львівської області), через свого знайомого ОСОБА_9 , заклав ноутбук ОСОБА_7 ..
У зв`язку з неповерненням ОСОБА_3 в ПТ «Ломбард-Скарбниця» фінансового кредиту, наданого йому при заставі ноутбука марки «Asus», якого він отримав від ОСОБА_7 , 08.07.2014 року заставне майно було реалізоване через комісійну торгівлю.
Станом на 21.11.2014 року ОСОБА_3 ноутбука марки «Asus», чи гроші за нього ОСОБА_7 не повернув і наміру повертати у нього не було.
В результаті шахрайських дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 заподіяно матеріальний збиток у розмірі 9750,00 гривень.
Своїми умисними діями,які виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення,передбачене ч.2 ст.190 КК України.
10 січня 2015 року, відповідно до ст.471 КПК України, була укладена угода про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілим ОСОБА_6 , законним представником потерпілого ОСОБА_10 та потерпілим ОСОБА_7 ..
Згідно зазначеної угоди, обвинувачений ОСОБА_3 та потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1, ч.2 ст.190 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повиннен понести ОСОБА_3 за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на підставі ч.1 ст.70 КК УКрани шляхом повного складання призначених покарань за кожний злочин кінцеве покарання ОСОБА_3 призначити у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.
В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України та наслідки її невиконання.
Прокурор не заперечує проти затвердження угоди про примирення.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_3 просили затвердити угоду.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення між обвинуваченим та потерпілими, суд встановив наступне.
Обвинувачений ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.190 КК України, які згідно ст.12 КК України, є злочинами середньої тяжкості, потерпілі та обвинувачений добровільно уклали угоду про примирення, зміст угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України та закону.
Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Відповідно п.1 ч.1 ст. 468 КПК України між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Згідно ч.3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладеною у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Також в судовому засіданні встановлено і суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє свої права, визначені п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, які передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, те, що він взмозі виконати умови угоди в повному об`ємі, а також розуміє інші заходи, які будуть застосовані відносно нього у разі затвердження мирової угоди.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 також розуміють наслідки укладення та затвердження даної угоди, які визначені п.2 ч.1 ст.473 КПК України.
Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам ст.471 КПК України та ч.1, 2 ст.190 КК України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів інших осіб, завдані збитки обвинуваченим повністю відшкодовані, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватим в скоєнні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1, ч.2 ст.190 КК України, підстави для відмови в затвердженні угоди, передбачені ст.474 ч.7 КПК України відсутні.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе затвердити угоду від 10.01.2015 року про примирення між обвинуваченим ОСОБА_3 , потерпілим ОСОБА_6 , його законним представником ОСОБА_10 , та потерпілим ОСОБА_7 і призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, узгоджене сторонами.
На підставі ст.314, ст.371, ст.373, ст.374, ст. 474, ст.475 КПК України, суд
засудив:
Затвердити угоду про примирення, укладену 10 січня 2015 року між обвинуваченим ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем та жителем АДРЕСА_1 , українцем, громадянином України, не одруженим, освіта середня спеціальна, не маючим судимості, потерпілим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженцем та жителем АДРЕСА_4 .
ОСОБА_3 визнати за ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України і призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян;
- за ч.2 ст.190 КК України у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
На підставі ч.1 ст.70 КК України ОСОБА_3 призначити остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом повного складання призначених покарань у вигляді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 гривень.
Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення через Радивилівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_1