Провадження № 11-кп/792/347/15
Справа № 676/5815/14-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.2 ст.186, ч.2 ст. 187 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 червня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницького області в складі :

головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з участю секретарів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7
прокурора ОСОБА_8
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10
законного представника ОСОБА_11
обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження №0002302 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року, -
в с т а н о в и л а:
Вироком Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року
ОСОБА_12 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, працюючого вантажником в фізичної особи підприємця ОСОБА_14 , неодруженого, раніше не судимого.
Виправдано за ч.2 ст. 187 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_15 .
Засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 2 роки.

Згідно із вимогами ст. 76 КК України на ОСОБА_12 покладено обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

ОСОБА_13 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 , та жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, учня ДНЗ „Подільський центр професійно технічної освіти, неодруженого, раніше не судимого.
Виправдано за ч.2 ст. 187 КК України на підставі п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведенням вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_15 .
Засуджено за ч.2 ст. 186 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку на 2 роки.

Згідно із вимогами ст. 76 КК України на ОСОБА_12 покладено обов`язки:
· не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції;
· повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;
· періодично з`являтися для реєстрації в кримінально виконавчій інспекції.

Цивільний позов ОСОБА_16 до ОСОБА_12 та ОСОБА_13 задоволено частково.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_16 в солідарному порядку 8000 грн. в рахунок морального відшкодування.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на користь ОСОБА_16 по 3 400 грн. з кожного процесуальних витрат, пов`язаних з оплатою допомоги представника потерпілого та цивільного позивача.
Речові докази суду не надавалися.
Запобіжні заходи, застосовані 30 липня 2014 року у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_13 та у вигляді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_12 , припинили свою дію 30 вересня 2014 року.
За вироком суду, неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_13 27.12.2013 року близько 01 год 00 хв. на перехресті проспекту Грушевського та вулиці Гагенмейстера в м.Кам`янець-Подільському, за попередньою змовою між собою, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, умисно відкрито заволоділи належним потерпілій ОСОБА_16 майном. При цьому, ОСОБА_12 , діючи згідно попередніх домовленостей, спостерігав щоб не було сторонніх осіб, а ОСОБА_13 з метою відкритого заволодіння майном потерпілої ОСОБА_16 , підбіг до неї ззаду та наніс кулаком удар в потилицю, заподіявши їй при цьому легке тілесне ушкодження у вигляді синця в середньому відділі потиличної ділянки на межі з тім`яною, внаслідок чого потерпіла впала на землю. Скориставшись цим, ОСОБА_13 рукою схопив за сумку, яку тримала в руці ОСОБА_16 , та, намагаючись вирвати її з руки потерпілої, протягнув ОСОБА_16 близько 5-ти метрів по асфальтованому покриттю, внаслідок чого заподіяв їй легкі тілесні ушкодження у вигляді синців задньої поверхні лівого ліктьового суглобу, зовнішньої поверхні крила лівої здухвинної кістки, передніх поверхонь лівого і правого колінних суглобів, рани задньої поверхні лівого ліктьового суглобу. Після цього ОСОБА_13 вирвав з руки потерпілої жіночу сумку і разом з ОСОБА_12 втік з місця нападу, заволодівши майном ОСОБА_16 вартістю 3349 грн.

29.12.2013 року близько 21 год. 10 хв. поряд КПП Кам`янець - Подільського військового ліцею, що по вул. Огієнка м. Кам`янець - Подільського, неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , за попередньою змовою між собою, застосувавши насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, з корисливих мотивів, умисно повторно відкрито заволоділи належним потерпілій ОСОБА_17 майном. При цьому, ОСОБА_12 , діючи згідно попередніх домовленостей, з метою відкритого заволодіння майном потерпілої, підбіг до неї ззаду та наніс ногою удар по ногах потерпілої, внаслідок чого вона впала на землю та випустила з рук жіночу сумку із речами. У свою чергу, ОСОБА_13 , діючи згідно попередніх домовленостей, підбіг до ОСОБА_17 та, схопивши належну їй сумку із речами та документами, після чого разом із ОСОБА_12 втікли з місця вчинення грабежу, заволодівши майном ОСОБА_17 вартістю 165 грн.
Крім того, неповнолітній ОСОБА_18 11.03.2014 року близько 12 год. 00 хв. на території двору ДНЗ «Подільський центр професійно-технічної освіти», що розташований по проспекту Грушевського 2А в м.Кам`янець-Подільському, з метою незаконного заволодіння належним потерпілому ОСОБА_19 мобільним телефоном марки «Lenovo» A850 ІМЕІ: НОМЕР_1 , попросив у того передати йому зазначений мобільний телефон. Коли ОСОБА_19 , не усвідомлюючи дійсних намірів ОСОБА_12 , передав мобільний телефон, ОСОБА_12 дістав з мобільного телефону сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» та повернув її ОСОБА_19 . Сам мобільний телефон помістив собі у кишеню та пішов з місця вчинення кримінального правопорушення, таким чином умисно, повторно, відкрито заволодів належним потерпілому ОСОБА_19 зазначеним мобільним телефоном вартістю 1500 грн., чим завдав останньому майнової шкоди в указаному розмірі.

До того ж, неповнолітній ОСОБА_12 та ОСОБА_13 органом досудового слідства обвинувачувалися у тому, що 02.01.2014 року близько 20 год. 00 хв. м. Кам`янці-Подільському, ідучи по вул. Огієнка, неподалік будинку №93, помітили ОСОБА_15 , яка тримаючи жіночу сумку в правій руці, а в лівій руці - пакет із продуктами, поверталась додому. За попередньою змовою між собою, з метою відкритого заволодіння її майном ОСОБА_12 залишився чекати на перехресті вул. Огієнко та вул. Гагенмейстера та спостерігати, щоб не було сторонніх людей. У цей час ОСОБА_13 підбіг ззаду до потерпілої та наніс їй удар ногою в спину, внаслідок чого та впала на землю коліном правої ноги і отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому головки правої малогомілкової кістки, які за ступенем тяжкості відносяться до середніх тілесних ушкоджень, які привели до тривалого розладу здоров`я більше 21 доби. При падінні потерпіла випустила з рук пакет із продуктами та жіночу сумку. Скориставшись безпорадним станом ОСОБА_15 ОСОБА_13 і ОСОБА_12 повторно, відкрито, умисно заволоділи її майном на загальну суму 501 грн. 72 коп., після чого втікли з місця вчинення кримінального правопорушення.

За вказаним кримінальним правопорушенням, обоє виправдані за недоведеністю причетності до його вчинення.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду стосовно ОСОБА_13 та ОСОБА_12 скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження та невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину і особам обвинувачених.

Зазначає, що місцевим судом не взято до уваги того, що ОСОБА_13 будучи допитаним 10.04.2014 року під час досудового слідства в присутності захисника ОСОБА_10 дав детальні покази про те, як напали та яким чином разом з ОСОБА_12 заволоділи майном потерпілої ОСОБА_15 , як розпоряджались викраденим та де саме заховали викрадений мобільний телефом марки „Самсунг SGH-Х480 червоного кольору. Аналогічні покази дані ним 10.04.2014 року під час проведення одночасного допиту ОСОБА_13 і ОСОБА_12 у присутності захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Крім того, згідно показів, які дала потерпіла ОСОБА_15 під час судового засідання у місцевому суді, батьками ОСОБА_13 їй відшкодовано завдані кримінальним правопорушення збитки у сумі 5 000 грн., що також свідчить про вчинення ОСОБА_13 вказаного кримінального правопорушення.

Просить взяти до уваги, що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 неодноразово вчиняли кримінальні правопорушення, які відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжкими, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_15 не визнали, ОСОБА_12 не повністю визнав свою вину і у вчиненні кримінального правопорушення по епізоду відкритого викрадення майна ОСОБА_19 , заподіяна його злочинними діями шкода відшкодована потерпілому лише частково.

Прокурор просить ухвалити новий вирок, за яким ОСОБА_12 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 4 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі.

ОСОБА_13 визнати винним та призначити покарання за ч.2 ст. 186 КК України 4 роки позбавлення волі, за ч.2 ст. 187 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України 4 роки 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

Інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали.

Заслухавши доповідача, прокурора, на підтримку апеляційної скарги, з посиланнями на зазначені у ній доводи, обвинувачених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та їх захисників, які проти апеляційної скарги заперечили, надавши всім обвинуваченим можливість виступу в судових дебатах та останньому слові, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення.
Причетність та безпосередня участь ОСОБА_12 і ОСОБА_13 у грабежах майна належного потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 доведена зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими в процесі судового та апеляційного розглядів доказами.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, в стадії розслідування кримінального провадження, у місцевому суді та при розгляді справи в апеляційному суді ОСОБА_12 і ОСОБА_13 визнали, що за попередньою змовою між собою 27.12.2013 року та 29.12.2013 року, застосувавши насильство, яке полягало у нанесенні потерпілим ударів руками і ногами у голову, ногах, з корисливих мотивів, умисно, відкрито відбирали майно потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_20 .

ОСОБА_12 також визнав факт відкритого заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_19 , що мав місце 11.03.2014 року.

Причетність ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до епізодів відкритого викрадення майна підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_19 , свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , письмовими матеріалами провадження, зокрема, даними протоколів пред`явлення обвинувачених для впізнання потерпілою ОСОБА_16 від 25.03.2014 року та 03.04.2014 року та доданих до них фототаблиць, висновками судово медичних експертиз №1579 від 13.01.2015 року, №11 від 13.03.2015 року про нанесені під час нападу тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_16 , довідками фізичних осіб підприємців про вартість речей, що були предметом незаконного заволодіння з боку обвинувачених, даними протоколу огляду місця події від 25.03.2014 року, 11.03.2014 року, даними протоколу пред`явлення потерпілій ОСОБА_20 викрадених речей для впізнання від 26.03.2014 року.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 по епізодах грабежу, що мали місце 27.12.2013 року, 29.12.2013 року та 11.03.2014 року за ч.2 ст. 186 КК України сумніву не викликає і в апеляції прокурора фактично не оспорюється.
Слід визнати обгрунтованими висновки суду щодо недоведеності участі ОСОБА_12 та ОСОБА_13 до кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України по епізоду розбійного нападу на ОСОБА_15 .

Доводи прокурора про те, що зібрані по справі докази, у тому числі показання обвинувачених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , з участю захисників давали місцевому суду підстави для визнання обох винними за ч.2 ст. 187 КК Украни, не можуть бути прийнятими до уваги з тих підстав, що за нормами чинного кримінально процесуального законодавства, суд може обгрунтовувати свої висновки лише на показанням, які безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих в порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу (ч.4 ст. 95 КПК України).

Між тим, як вбачається із перебігу судового провадження, під час розгляду справи у місцевому суді, обидва обвинувачені висунули алібі, згідно якого, у час зазначений в обвинувачені, вони не перебували на місці нападу на потерпілу ОСОБА_15 . Ці твердження ОСОБА_13 і ОСОБА_12 органами обвинуваченння під час розгляду в місцевому та апеляційному судах не спростовані.

Згідно з ч.4 ст. 95 КПК України суд не вправі обгрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатись на них.

За таких обставин, із врахуванням викладеного, твердження прокурора про достатність доказів причетності обох обвинувачених до розбійного нападу на ОСОБА_15 , із посиланням на показання самих обвинувачених, не грунтуються на фактичних обставинах провадження (поза як ОСОБА_12 та ОСОБА_13 в місцевому та в апеляційному судах своїх показань та висунутого алібі не змінювали).

Відповідно до ст. 65 КК України та роз`яснень п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із наступними змінами) суд, призначаючи покарання повинен врахувавти ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують по пом`якшують покарання.

При призначені покарання ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суд врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, що вони до кримінальної відповідальності притягуються вперше, щиро покаялись, сприяли розкриттю злочину, добровільно частково відшкодували потерпілим спричинені матеріальні збитки, молодий вік обвинувачених. Як вбачається із провадження, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебувають. ОСОБА_12 працює вантажником у фізичної особи підприємця ОСОБА_14 , а ОСОБА_27 є учнем ДНЗ „Подільський центр професійно технічної освіти, де характеризується виключно позитивно. За місцем проживання, ККП „Господар та ОСББ „Космонавтів 6 компрометуючими даними щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_13 не володіють, ОСОБА_13 виховується у багатодітній сім`ї.

Ці обставини дали місцевому суду обгрунтовані підстави для призначення обом обвинуваченим покарання із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України.

Вважати це покарання неправильним і таким, що є явно несправедливим у апеляційного суду підстав не знайшлось.

Обране ОСОБА_12 і ОСОБА_13 покарання із застосуванням ст.ст. 75, 104 КК України слід вважати достатнім для їх виправлення та попередження нових злочинів.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :
Вирок Кам`янець - Подільського міськрайонного суду від 31 березня 2015 року стосовно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 залишити без зміни, апеляцію прокурора без задоволення.
На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду ОСОБА_2