Справа № 297/562/15-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Берегово клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 11.06.2014 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, маючого двох неповнолітніх дітей, непрацюючого, до якого ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.03.2013 року застосовано примусовий захід медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом,
за ст. 394 КК України,
встановив:
Постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.03.2013 року ОСОБА_6 за скоєння ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України направлено на лікування до обласної психіатричної лікарні м. Берегово з посиленим наглядом. З того часу ОСОБА_6 перебував у п`ятому відділенні примусового лікування хворих обласної психіатричної лікарні м. Берегово за адресою м. Берегово, вул. Мужайська, 41, з діагнозом: хронічне психічне захворювання у формі шизоафективного розладу, поточний маніакальний епізод.

Ухвалою Берегівського районного суду від 09.12.2013 року примусовий захід медичного характеру госпіталізацію до психіатричного закладу із посиленим наглядом щодо ОСОБА_6 було продовжено.

11 червня 2014 року біля 18 години ОСОБА_6 знаходячись на прогулянковому подвір`ї п`ятого відділення обласної психіатричної лікарні м. Берегово, під час прогулянки через незачинену хвіртку огорожі прогулянкового подвір`я здійснив втечу із спеціального лікувального закладу, шляхом самовільного залишення його території без відповідного рішення уповноваженого законом органу.

Ці дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 394 КК України, як втеча із спеціалізованого лікувального закладу.

05 березня 2015 року до Берегівського районного суду надійшло клопотання органу досудового розслідування погоджене прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 11.06.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України, оскільки останній згідно акту судово-психіатричного експерта №21 від 05.02.2015 року страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, маніакального типу, за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дій ОСОБА_6 також перебував у хвробливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, за своїм психічним станом не може стати перед судом та потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 пояснив, що він заперечує щодо клопотання про застосування відносно нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом, оскільки дане лікування йому не допомагає. Вину у скоєнні злочину передбаченого ст. 394 КК України визнав та ствердив, що він добровільно з`явився до слідчого, активно сприяв розкриттю злочину та зобов`язується відшкодувати завдані матеріальні та моральні збитки охоронцю, якого звільнили після його втечі із психіатричної лікарні. Вважав, що не має необхідності у його поміщенні до психіатричної лікарні та майбутньому бажає виїхати за межі України.

Законний представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 вважала, що клопотання необхідно задовольнити, оскільки ОСОБА_6 вчинив втечу із примусового лікування з посиленим наглядом та його стан такий, що він потребує і надалі застосування такого виду нагляду.

Захисник ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки його підзахисний ствердив, що лікування, яке до нього застосовують є неефективним для нього.

Відповідно до ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність в стані неосудності.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 перебуваючи в стані неосудності, вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 394 КК України.

Частиною 2 ст. 19 КК Українивизначено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст.513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Як вбачається із акту судово-психіатричного експерта №21 від 05.02.2015 року ОСОБА_6 , 1979 року народження страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді шизоафективного розладу, маніакального типу. За своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. В період інкримінованих йому дії ОСОБА_6 також перебував у хворобливому стані, не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Клінічних ознак хронічного алкоголізму не виявлено. За своїм психічним станом не може стати перед судом. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом (а.с. 152-157).

Згідно ст. 93 КК Українипримусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно - небезпечні діяння.

Пунктом 3 ч.1 ст. 94 КК Українивизначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.

При визначенні міри медичного характеру суд враховує не тільки характер психічного захворювання, а й рекомендації експертів про тип лікувального закладу, а також тяжкість вчиненого ОСОБА_6 злочину.

Враховуючи характер і тяжкість захворювання, тяжкість вчинення діянь, ступінь небезпечності ОСОБА_6 суд вважає, що останній потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із посиленим наглядом.

Керуючись ст.ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 372, 511, 512, 513 КПК України,

ухвалив:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_6 у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000526 від 11.06.2014 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 394 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ужгород, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Запобіжний захід ОСОБА_6 у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку до набрання ухвалою законної сили залишити попередній поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1