АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 638/1544/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11сс/790/255/15 Доповідач: ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з кримінальних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7

підозрюваного

(в режимі відеоконференції) - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000423, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року клопотання старшого прокурора військової прокуратури Харківського гарнізону ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 12 квітня 2015 року задоволено.

06.02.2014 р. старший прокурор військової прокуратури Харківського гарнізону юрист 1 класу ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000423.

Встановлено, що військовою прокуратурою Харківського гарнізону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000423 від 14.11.2014 за ознаками злочинів, передбачених п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 408, ч. 2 ст. 15 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

В клопотанні вказано, що 14.11.2014р. за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, у порядку ст. 208 КПК України затримано: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

15.11.2014 р. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, - у вчинені злочину, передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, - у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України, а також у дезертирстві зі зброєю за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 408 КК України.

Слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова 17.11.2014 р. відносно ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Харківському слідчому ізоляторі управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області терміном 60 діб, тобто до 12.01.2015 р., без визначення застави, який 8.01.2015 р. продовжено до 12.02.2015 р.

Обґрунтованість висунутої ОСОБА_8 підозри підтверджується наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що капітан ОСОБА_8 з 17.09.2003 р. відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №188 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Наказом командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 20.05.2014 №1 капітан ОСОБА_8 призначений на посаду офіцера відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 .

У цій же військовій частині проходять військову службу, призвані під час мобілізації старший навідник 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону сержант ОСОБА_10 , командир відділення 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону молодший сержант ОСОБА_9 , та старший розвідник радіо-телефоніст розвідувальної роти старший сержант ОСОБА_11 , а також до 14.11.2014 проходив військову службу кулеметник 5 механізованої роти 2 механізованого батальйону солдат ОСОБА_12 .

Вказані військовослужбовці військової частини НОМЕР_1 за наказом командира військової частини НОМЕР_1 відряджені для посилення державного кордону України з Російською Федерацією у базовий табір військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу АДРЕСА_1 та капітан ОСОБА_8 призначений командиром вказаного зведеного підрозділу. Окрім того, відповідно до ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України капітан ОСОБА_8 за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 та ОСОБА_11

14 листопада 2014 року близько 01 години, перебуваючи на території базового табору військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу АДРЕСА_1 , капітан ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, з надуманих підстав, висловлюючи мнимі претензії до солдата ОСОБА_12 та старшого сержанта ОСОБА_11 з приводу незадовільного, на їх думку, проходження останніми військової служби, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, вирішили вчинити умисне вбивство вказаних військовослужбовців.

Тоді ж, реалізуючи вказаний злочинний умисел групи, капітан ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_9 , маючи при собі 2 автомати АК-74, з метою підкорити вказаних військовослужбовців своїй волі, застосували до солдата ОСОБА_12 фізичне насильство, що виразилося у нанесенні останньому побоїв та тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, капітан ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_9 вивели ОСОБА_12 і ОСОБА_11 у лісосмугу, де наказали останнім стати на коліна.

ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 одразу ж, цілком розуміючи, що наявна у них зброя - автомати АК-74, споряджені бойовими набоями та усвідомлюючи про наслідки її застосування, здійснили декілька пострілів із вказаних автоматів АК-74, споряджених бойовими набоями, у ОСОБА_12 та ОСОБА_11 . Внаслідок отриманих поранень, солдата ОСОБА_12 було вбито і він упав на сержанта ОСОБА_11 , який, у свою чергу, не отримавши вогнепальних поранень та зрозумівши, що ОСОБА_12 мертвий, також впав на землю і затамував подих, імітуючи свою смерть.

Після цього, капітан ОСОБА_8 , доводячи злочинний умисел групи до кінця та з метою приховання вчиненого злочину, наказав сержанту ОСОБА_10 перевірити, чи дійсно ОСОБА_12 та ОСОБА_11 вбиті, забрати у них документи, що посвідчують їх особи, а їх тіла закопати у лісосмузі.

У свою чергу, ОСОБА_10 забрав у вбитого солдата ОСОБА_12 - докуменги що посвідчують його особу та виявив, що старший сержант ОСОБА_11 живий, на що ОСОБА_8 наказав ОСОБА_10 довести злочинні дії до кінця та вбити ОСОБА_11 шляхом зламання останньому шиї

Проте. Доводячи злочинний умисел групи, направлений на вбивство старшого сержанта ОСОБА_11 до кінця, ОСОБА_10 не втримав ОСОБА_11 , якому вдалося вирватися і втекти.

При цьому, капітан ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_9 виконали усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі.

У подальшому, бажаючи уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ними вбивство солдата ОСОБА_12 та з метою знищення слідів своєї протиправної діяльності, капітан ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_9 на автомобілі вивезли тіло солдата ОСОБА_12 до лінії кордону України з Російською Федерацією та закопали.

Окрім того, вчинивши особливо тяжкі злочини - вбивство солдата ОСОБА_12 та закінчений замах на вбивство старшого сержанта ОСОБА_11 , капітан ОСОБА_8 , сержант ОСОБА_10 та молодший сержант ОСОБА_9 , з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені злочини, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб, з наявним у них зброєю - боєприпасом, що був ввірений їм для виконання службових завдань бойовою гранатою РГД-5, самовільно залишили місце служби базовий табір військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу АДРЕСА_1 , та з метою повністю ухилитись від проходження військової служби, зняли свій військовий одяг, який сховали у лісі, передяглися у цивільний одяг та намагалися втекти, проте були затримані працівниками правоохоронного органу.

Таким чином, офіцер відділення по роботі з особовим складом військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_8 , будучи військовослужбовцем, 14 листопада 2014 року близько 01 години, знаходячись у лісосмузі біля базового табору військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_10 та молодшим сержантом ОСОБА_9 , за допомогою ввіреної їм для виконання службових обов`язків вогнепальної бойової зброї - автоматів АК-74 здійснили декілька пострілів у солдата ОСОБА_12 , в результаті чого він загинув від отриманих поранень, чим вчинив умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Він же, 14 листопада 2014 року близько 01 години, знаходячись у лісосмузі біля базового табору військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб разом з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_10 та молодшим сержантом ОСОБА_9 , за допомогою ввіреної їм для виконання службових обов`язків вогнепальної бойової зброї автоматів АК-74 здійснили декілька пострілів у старшого сержанта ОСОБА_11 з метою його вбивства, при цьому виконавши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, однак ОСОБА_11 зміг втекти та злочин не було закінчено з причин, які не залежали від їх волі, чим вчинив закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 та п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Він же, 14 листопада 2014 року близько 01 години, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_10 та молодшим сержантом ОСОБА_9 , з метою повністю ухилитися від проходження військової служби, зі зброєю самовільно залишив місце служби - базовий табір військової частини НОМЕР_1 , що розташований поблизу АДРЕСА_1 , чим вчинив дезертирство, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 408 КК України.

Крім того, прокурор посилається на те, що з метою повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин скоєних злочинів, по справі ще необхідно отримати висновки судово - балістичних експертиз, амбулаторних судово-психіатричних експертиз та додаткової судово - медичної експертизи, виконати інші необхідні слідчі дії, що є обов`язковим для направлення кримінального провадження для розгляду судом.

5.02.2015 р. строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 5 місяців, тобто до 15.04.2015 р.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити та продовжити строк саме до 12.04.2015р.

Захисник підозрюваного ОСОБА_8 та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання прокурора та вважають, що кваліфікація злочинів не вірна і взагалі в діях підозрюваного відсутній будь - який склад правопорушення.

Суд заслухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, перевіривши матеріали справи, зазначає наступне.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.1, п. З, п. 4, п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, які на даний час не перестали існувати, а також оцінює сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні злочину, враховуючи, що по справі ще не проведені усі необхідні слідчі дії та не отримані висновки судово-балістичних експертиз, амбулаторних судово-психіатричних експертиз та додаткової судово-медичної експертизи, тому підозрюваний може незаконно здійснювати вплив на свідків, потерпілого, експертів та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, тому суд прийшов до висновку, що застосування більш м`яких запобіжних заходів на даний час неможливе, тому, клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 до 12 квітня 2015 року слід задовольнити.

На дану ухвалу слідчого судді захисником ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій міститься прохання ухвалу слідчого судді скасувати та обрати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Обґрунтовує апеляцію тим, що ухвала слідчого судді винесена із порушенням норм кримінально-процесуального законодавства України, не відповідає ст.177 КПК України. Апеляцію обґрунтовує тим, що слідчим суддею при продовженні строку тримання під вартою, клопотання та обґрунтовуючи його документи розглядались поверхово, формально та не об`єктивно. Крім того, захисник вважає невірною кваліфікацію скоєних ОСОБА_8 кримінальних правопорушень та фактичні обставини справи.

Заслухавши суддю доповідача, захисника та підозрюваного що просили задовольнити апеляцію, прокурора що просив відмовити в задоволенні апеляції, перевіривши матеріали справи та розглянувши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з наступних причин.

При розгляді клопотання слідчого суд дійшов до висновків, які колегія суддів вважає обґрунтованими.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

В оскаржуваній ухвалі слідчий суддя вказав, що при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою відповідно до вимог ст. п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України враховано наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень і що суд вважає, що застосування відносно ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України які не перестали існувати, а тому продовжив йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Таким чином в задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст.ст.177,178 КПК України на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив всі обставини, передбачені ст.177,178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу, належним чином мотивував своє рішення, вказавши в ухвалі про наявність ризиків вказаних в клопотанні.

Крім того, відповідно до ч.4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Судова колегія також вважає, що ризики передбачені п.п. 1,3, 4,5 ст.177 КПК України не зменшилися і продовжують існувати.
Більш того, оскільки ОСОБА_8 відповідно до Статутів Збройних Сил України є начальником для значної кількості військовослужбовців ( в тому числі свідків по справі та потерпілого) за посадою та військовим званням і не відсторонений від посади, він може використовуючи свої владні повноваження військової посадової особи і впливати на підлеглих.
З урахуванням вищенаведеного, судова колегія, вважає що продовження строку тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

За таких обставин, ухвала слідчого судді якою задоволено клопотання слідчого про продовження строків тримання під вартою, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Всі інші питання, в тому числі винності чи не винності ОСОБА_8 в скоєнні кримінальних правопорушень, а також питання відносності та допустимості доказів і вірності кваліфікації скоєного, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407,418,419,423 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 лютого 2015 року щодо продовження строку тримання під вартою у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 12 квітня 2015 року в межах строку досудового розслідування залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді