У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого Кармазіна Ю.М.,

суддів Глоса Л.Ф. і
Кліменко М.Р.

за участю прокурора Сухарєва О.М.

розглянула
в судовому засіданні 06 лютого 2007 року
в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1.
на вирок Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада
2005 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

громадянин України, судимий:

28.11.2001 р. за ст. 121 КК України (1960 р.)

на 2 роки позбавлення волі, звільнений

23.08.2003 р. за відбуттям строку покарання,

засуджений
за ч. 4 ст. 185 КК України на шість років позбавлення волі.

Ухвалою колегії суддів судової палати у кримінальних
справах Апеляційного суду Харківської області від 24 січня 2006 року вирок щодо
ОСОБА_1. залишено без зміни.

За вироком ОСОБА_1. засуджено за те, що 23 лютого 2005 року
приблизно о 12-ій годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
в приміщенні поліклініки по АДРЕСА_1 у м. Дергачі Харківської області, він
таємно викрав у ОСОБА_2 сумку з майном і грошима, заподіявши йому шкоду у
великих розмірах на загальну суму 24931, 2 гривні.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1., посилаючись на
те, що покарання за вироком суду є занадто суворим, просить його пом'якшити,
врахувавши його щире каяття у вчиненому, а також те, що він є інвалідом другої
групи та страждає на хронічне захворювання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який вважав
необхідним вирок і ухвалу апеляційного суду змінити, перекваліфікувати дії
засудженого із ч. 4 на ч. 3 ст. 185 КК України і призначити за цим законом
п”ять років позбавлення волі, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Доводи в касаційній скарзі засудженого ОСОБА_1. про
неправильне визначення розміру викраденого майна є безпідставними.

У суді ОСОБА_1., визнавши вину частково і заперечивши
кількість викрадених ним грошових коштів, показав, що 23 лютого 2005 року
вчинив крадіжку сумки, що належала ОСОБА_2. Повернувшись додому, з”ясував, що в
ній знаходились гроші, але їх кількість не перелічував, взяв їх частину, а
решту залишив. Викрадене майно в той же день було виявлено і вилучено в його
домоволодінні при проведенні огляду працівниками міліції. Також ОСОБА_1.
пояснював, що на досудовому слідстві будь-якого впливу на нього не чинилось,
однак він погоджувався з обвинуваченням у повному обсязі тому, що боявся такого
впливу.

Але, допитаний як обвинувачений ОСОБА_1. повністю визнав
себе винним у вчиненні даного злочину та не оспорював суми викрадених грошей -
24931,2 гривні, давав докладні показання про обставини вчинення крадіжки майна
в ОСОБА_2 Крім того, ОСОБА_1. показував, що вживав спиртні напої перед
вчиненням злочину ( а.с. 80).

При проведенні відтворення обстановки та обставин
події ОСОБА_1. в присутності
понятих показав і на місці розповів про обставини вчинення даного злочину.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_1. в інкримінованому
цим вироком злочині підтверджуються також показаннями свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 і ОСОБА_6, з яких видно, що в їх присутності як понятих при проведенні
особистого огляду ОСОБА_1. та огляді його домоволодіння були вилучені грошові
купюри; узгоджуються з даними протоколів огляду місця події, вилучення, іншими
доказами, які є в матеріалах справи.

Дослідивши зібрані в справі докази, суд обгрунтовано
визнав достовірними показання потерпілого ОСОБА_2 стосовно суми викраденого в
нього майна, оскільки вони є послідовними і не викликають сумніву у їх
правдивості.

З урахуванням викладених обставин суд дійшов
обгрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1. у таємному
викраденні чужого майна.

Однак, правильно встановивши фактичні обставини справи,
дії ОСОБА_1. за ч.4 ст. 185 КК України
суд кваліфікував неправильно.

Законом України від 22 травня 2003 року “Про податок з доходів фізичних
осіб” встановлено, що з 1 січня 2004 року для кваліфікації злочинів або
адміністративних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму доходів
громадян встановлюється на рівні податкової соціальної пільги для відповідного
року з урахуванням положень пункту 22.4 статті 22 цього Закону.

Виходячи з наведеного, з 01.01.2005 року по 31.12.2005 року розмір
податкової соціальної пільги становив 131 гривню, а отже у великих розмірах
визнавалась крадіжка чужого майна, якою були спричинені збитки на суму від
32750 гривень.

Враховуючи, що вартість викраденого ОСОБА_1. майна (24931,2 грн.) не
становить великого розміру, його дії підлягають перекваліфікації з ч. 4 на ч. 3
ст. 185 КК України, оскільки він вчинив крадіжку чужого майна, яка завдала
значної шкоди потерпілому.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які були б
безумовною підставою для скасування судових рішень, у справі не виявлено.

Як видно з матеріалів справи, на досудовому слідстві з моменту затримання
ОСОБА_1., притягнення його як обвинуваченого, йому роз'яснялись його
процесуальні права, в тому числі і право мати захисника. Скористатись цим
правом він відмовився, що підтверджується його записом у відповідних
процесуальних документах. Відмова ОСОБА_1. від захисника була прийнята на
підставі та в порядку, передбаченому кримінально-процесуальним законом.

У судовому засіданні ОСОБА_1. роз'яснювались його процесуальні права,
передбачені ст. 263 КПК України. Він заявив, що захист своїх інтересів буде
здійснювати самостійно і підтвердив відмову від надання правової допомоги
адвоката в заяві (а.с. 133).

Під час судового розгляду за клопотанням ОСОБА_1. до
участі у справі було допущено захисника, від послуг якого він у подальшому
відмовився, що підтверджується його заявою (а.с. 208).

За таких обставин вважати, що на досудовому слідстві та
судовому розгляді справи було порушено право засудженого на захист, підстав
немає.

Також є необгрунтованими посилання засудженого ОСОБА_1.
про позбавлення його права виступити з останнім словом, оскільки з протоколу
судового засідання видно, що йому було надано таке право і він у судових
дебатах та в останньому слові розкаявся і просив його суворо не карати.

Перевіркою матеріалів справи не
встановлено будь-яких об”єктивних даних, які б свідчили про те, що ОСОБА_1. себе обмовив внаслідок застосування до нього
недозволених методів ведення слідства.

Керуючись ст. ст. 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1. задовольнити частково.

Вирок
Дергачівського районного суду Харківської області від 08 листопада 2005 року і
ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
Харківської області від 24 січня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити,
перекваліфікувати його дії з ч. 4 ст. 185 КК України на ч. 3 ст. 185 КК України
та призначити йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі строком
на п”ять років.

С у д д і:

Ю.М. Кармазін Л.Ф. Глос М.Р. Кліменко