Справа №1-57/2008р.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12
вересня 2008 року Збаразький районний суд
Тернопільської області

в складі : головуючого суду
ГУДИМИ І.В.

при
секретарі ЖИЛЯК Н. Я.

з участю прокурора НЕСТОРА М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в
місті Збаражі справу про обвинувачення

ОСОБА_1,
ОСОБА_1 народження, уродженця і мешканця
АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою спеціальною
освітою, неодруженого, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого,

за ч.1 ст. 358 КК
України,-

встановив :

ОСОБА_1., працюючи
приватним підприємцем та одночасно агентом відкритого акціонерного товариства
«Всеукраїнський Акціонерний Банк», будучи уповноваженим підписувати від імені
вказаної банківської установи з позичальниками кредитні договори та інші
документи, пов'язані з видачею кредиту в безготівковій формі, 29 грудня 2007
року з метою оформлення заявки в банківську установу ВАТ «ВіЕйБі Банк» для
прийняття рішення про надання споживчого кредиту ОСОБА_2. виписав і завірив
власною печаткою фізичної особи-підприємця за винагороду в розмірі 540 грн.
фіктивний рахунок-фактуру №78 від 29.12.2007 року, в яку вніс завідомо
неправдиві дані про купілю останнім металоплатикових вікон та дверей на суму
6000 грн., внаслідок чого, на підставі наданої заявки з неправдивими
відомостями, банківською установою було принйнято рішення про надання ОСОБА_2.
споживчого кредиту в сумі 6000 грн. згідно кредитного договору №400035247 від 29.12.2007
року.

Свою
вину у скоєному злочині підсудний ОСОБА_1. визнав повністю і в судовому
засіданні пояснив, що дійсно він являється приватним підприємцем і орендує
приміщення в АДРЕСА_2, у якому він відкрив магазин «Вікна-двері». Приблизно на
початку грудня 2007 року він в своєму магазині відкрив точку ВАТ «ВіЕйБі Банку»
та поряд з підприємницькою діяльністю почав працювати агентом вищевказаного
банку з правом оформляти кредитні договори на купівлю у магазині вікон та
дверей. 29 грудня 2007 року до нього у магазин прийшло двоє чоловіків, які
хотіли оформити кредит на отримання готівки. Як йому стало відомо пізніше, це
був ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Він їм сказав, що можна оформити кредит на товар, а
потім, якщо вони згідні заплатити йому за сприяння у отриманні готівки 10% від
суми оформленого кредиту, то і отримати готівку. На його пропозицію вони
погодилися. В цей же день на його прохання і під його диктовку його
співжителька ОСОБА_4 формила рахунок-фактуру №78 від 29.12.2007 року на товар,
який нібито придбав у його магазині ОСОБА_2 на загальну суму 6000 грн., а він
підписав даний рахунок та завірив його власною печаткою. Після цього вона
заповнила анкету на ОСОБА_2. і відправила її в електронному варіанті у ВАТ
«ВіЕйБі Банк». Після надходження кредитного договору з вказаної банківської
установи він заключив кредитний договір №400035247 з ОСОБА_2. про надання йому
кредиту в сумі 6000 грн. в безготівковій формі шляхом оплати рахунків продавця.
ОСОБА_3, який був разом з ОСОБА_2 взяв в нього номер телефону і вони вийшли з
магазину. Будь-яких конфліктів під час складання та підписання договору не
було. Приблизно 1-2 січня 2008 року до нього декілька разів дзвонив ОСОБА_3 і
запитув про те, чи надійшли на рахунок гроші. Спочатку він двічі сказав йому,
що гроші ще не поступили, а втретє скав, що гроші вже надійшли і їх можна
забирати. 2-3 січня 2008 року він зутрівся з ОСОБА_3 біля філії банку «Надра»
і, знівши по чековій книжці гроші в сумі 5940 грн., оскільки 1% банк зняв за
послугу, передав ОСОБА_3 5400 грн., а гроші в сумі 540 грн. забрав собі, так як
вони раніше домовлялися, що 10% від суми позики він забере за сприяння у
оформленні кредиту. Після різдвяних свят до нього передзвонила ОСОБА_4 і повідомила, що у магазин зайшов ОСОБА_2 і
хоче отримати гроші по кредиту, на що він відповів, що гроші віддав Лісовику, а
він мав йому їх передати.

Покази підсудного
ОСОБА_1 відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Таким
чином, суд приходить до висновку, що органами досудового слідства дії ОСОБА_1
за ч.1 ст.358 КК України, як за ознаками підроблення іншого документа, який
видається громадянином-підприємцем, і який надає права з метою використання
його підроблювачем, кваліфіковано вірно.

Обираючи міру покарання
підсудному ОСОБА_1., суд, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу
підсудного та пом'якшуючі його вину обставини, як те, що він вперше
притягується до кримінальної відповідальності, повністю визнав вину у скоєному
злочині, щиро кається у вчиненому злочині, активно сприяв розкриттю злочину,
які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає за необхідне
призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави.

На підставі наведеного та
керуючись ст.ст.323,324 КПК України, суд

засудив :

Визнати
винним ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.358 КК України і
призначити йому покарання у вигляді 900 (дев'ятсот десять) гривень
штрафу в дохід держави.

Речові докази
по справі, а саме рахунок-фактура №78
від 29.12.2007 року, яка знаходиться при матеріалах кримінальниї справи,
залишити в матеріалах кримінальної справи.

Міру
запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_1 залишити
без змін - підписку про невиїзд.

На вирок може бути подана апеляція в апеляційний суд
Тернопільської області через Збаразький районний суд протягом 15 діб з моменту
його проголошення.

СУДДЯ : І. В. ГУДИМА