Комсомольський міський суд Полтавської області
Справа 1-219/10
Вирок
Іменем України
09 грудня 2010 року Комсомольський міський суд

Полтавської області
в складі головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Комсомольська кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольська, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

03 червня 2009 року Комсомольським міським судом за ч.1 ст.186 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.
за ч. 2, 3 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 , вчинив ряд умисних злочинів проти власності за таких обставин:
09 липня 2010 року, близько 15-00 год., ОСОБА_5 , працюючи за наймом - по виконанню ряду будівельних робіт, за умовами усної угоди з потерпілим ОСОБА_6 , знаходячись на робочому об`єкті дачній ділянці АДРЕСА_2 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу викрав три мішки будівельної суміші, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 150 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 13 липня 2010 року, ОСОБА_5 , виконавши об`єм зумовлених угодою робіт, скориставшись тим, що в його розпорядженні залишився ключ від вхідних дверей дачного будинку потерпілого, близько 10 -00 год. ранку з метою крадіжки прибув на територію дачної ділянки, де за допомогою ключа відкрив будинок, звідки таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав телевізор з пультом дистанційного управління марки «Самсунг», перфоратор, переноску, стиплер та рівень будівельні, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 2679 грн. Викраденим розпорядився на власний розсуд на машині таксі відвіз за місцем свого проживання

В цей же день, ввечері, близько 22 -00 год., підсудний, продовжуючи свою злочинну діяльність, повернувся на дачну ділянку, де здійснивши проникнення до будинку за допомогою ключа, таємно, повторно, з корисливих спонукань викрав дві ковдри, електропобутові предмети, 4 стільця та інше майно, внаслідок чого заподіяв потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 1855 грн. Викраденим розпорядився в аналогічний спосіб відвіз на зберігання додому, де більша частина майна і була вилучена оперативними працівниками під час досудового слідства.

Свою вину в пред`явленому обвинуваченні підсудний визнав повністю. Підтвердив суду, що за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку протягом періоду з 09 липня 2010 року до 13 липня 2010 року шляхом вільного доступу вчинив крадіжку з садового будинку потерпілого ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що крадіжку виявив вранці 14 липня 2010 року. Проникнення до будинку було здійснене шляхом вільного доступу, за допомогою ключа, що залишався в користуванні у підсудного. Частину викраденого йому було повернуто під час досудового слідства, інша частина заподіяної шкоди відшкодована підсудним в добровільному порядку. Претензій матеріального характеру він не має, до підсудного пред`являє вимогу про компенсацію моральної шкоди.
Обґрунтовуючи висновки про доведеність вини підсудного в скоєні інкримінованого злочину, суд, обмежившись допитом підсудного та потерпілого, застосовуючи положення ч. 3 ст. 299 КПК України, приймає до уваги, що фактичні обставини справи, об`єм та вартість викраденого майна ніким не оспорюються.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в таємному, повторному викраденні чужого майна /за першим епізодом/, поєднаному з проникненням в приміщення /за другим та третім епізодами/, органами досудового слідства вірно кваліфіковані за ч. 2 та 3 ст. 185 КК України.

Виходячи з загальних засад призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що впливають на призначення покарання.

Суд приймає до уваги, що від скоєного підсудним злочину тяжких наслідків не настало, і в якості обставини, що пом`якшує покарання, враховує визнання підсудним своєї вини, щире каяття у вчиненні злочину та добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

За висновком ЛКК підсудний практично здоровий, працездатний, не потребує примусового лікування від наркоманії та алкоголізму. Постійного місця роботи не має, зі слів існує за рахунок заробітку за наймом у фізичних осіб. Проживає в родині з матір ю, за місцем проживання характеризується позитивно.

Вирішуючи питання про вид покарання, враховуючи дані про особу підсудного, який повністю визнав свою вину, добровільно відшкодував завдані злочином збитки, та приймаючи до уваги, що покарання, як захід примусу має на меті не тільки кару а й виправлення засудженого та запобігання вчиненню ним нових злочинів, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі, вважає можливим його виправлення без відбування покарання, з встановленням іспитового строку в межах, передбачених ст. 75 КК України.

Звільняючи ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, суд, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за його поведінкою, покладає на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_7 позову про відшкодування моральної шкоди (а.с.59), суд виходить з наступного:

Відповідно до ст. 328 КПК України, постановляючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру цивільного позову, задовольняє його повністю, частково, або відмовляє в його задоволенні.

Згідно із ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана громадянину, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, та вини останнього в її заподіянні.

Висновок щодо протиправності діяння підсудного та його вини у скоєному зроблений судом при наданні правової оцінки його діям.

Наявність моральної шкоди обґрунтована потерпілим обставинами, які він довів повністю. Тому, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи до уваги обставини вчиненого злочину, та неодноразовість вчинених злочинних посягань, позов про відшкодування завданої моральної шкоди суд вважає обґрунтованим повністю, і розмір моральної шкоди, що має бути відшкодованим, визначає в розмірі 1800 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324, 328 КПК України, суд,
з а с у д и в:
ОСОБА_5 за ч.2 ст.185 КК України до одного року позбавлення волі, за ч 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі.
Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбуття ОСОБА_5 призначити покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого від відбування покарання з встановленням іспитового строку тривалістю на два роки.

Відповідно до ст. 76 КК України зобов`язати засудженого не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої системи.

Запобіжний захід засудженому залишити попередній підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 задовольнити. Стягнути з засудженого ОСОБА_5 на його користь компенсацію завданої моральної шкоди в сумі 1800 грн.

Речові докази по справі (а.с. 69,70) залишити потерпілому ОСОБА_6 , як йому належні.

На вирок суду протягом 15 днів з часу його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Полтавської області.

Суддя підпис ОСОБА_1

З оригіналом вірно:

Суддя ОСОБА_1