АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа 643/1362/13-к
Провадження № 11кп/790/482/15 Головуючий у суді 1 інстанції
Категорія: ч.2 ст.307 КК України ОСОБА_1
У Х В А Л А
Іменем України
11 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого, судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

здійснивши у місті Харкові, у приміщенні суду, у відкритому судовому засіданні апеляційний розгляд у кримінальному провадженні №0001158 за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду міста Харкова від 1 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одруженого, раніше не засуджувався, який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, -

В с т а н о в и л а:
Московський районний суд міста Харкова 1 вересня 2014 року постановив вирок стосовно ОСОБА_9 , якого визнав винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначив йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України ухвалено звільнити обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням на 2 роки.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування заподіяної шкоди: матеріальної - 60 тисяч 271 гривню, моральної 150 тисяч гривень.

Як витікає із формулювання обвинувачення, визнаного судом першої інстанції доведеним, 21 липня 2011 року ОСОБА_9 , знаходячись біля будинку №8-А по вулиці Познанській міста Харкова, умисно заподіяв ОСОБА_10 тяжкі тілесні ушкодження.

Так, на ґрунті особистих неприязних відносин обвинувачений двічі обхоплював потерпілого за тулуб і кидав його на землю, внаслідок чого останній вдарявся головою об доріжку, покриту асфальтом. В результаті ОСОБА_10 отримав важку відкриту черепно-мозкову травму: забиття головного мозку з наявністю контузійних вогнищ базальних відділів правої лобової долі, конвекситальних відділів лобової і полюса скроневої долей праворуч, коркових контузій лівої лобової і скроневої долей, епідуральної гематоми лівої скроневої долі, субарахноідального крововиливу, перелому кісток звіду та основи черепа; навколоочну гематому ліворуч.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_7 просить змінити судове рішення, визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, також стягнути з обвинуваченого на користь потерпілого в рахунок відшкодування моральної шкоди 800 тисяч гривень.

Апелянт посилається на те, що при ухваленні вироку не враховано тяжкість вчиненого злочину, наслідки протиправних дій ОСОБА_9 для здоров`я ОСОБА_10 , що обвинувачений, заперечуючи свою вину, вводив в оману органи досудового розслідування, не відшкодував заподіяні збитки, суд безпідставно визнав наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди залишив без уваги глибину фізичних та моральних страждань потерпілого, погіршення його здібностей і позбавлення можливості їх реалізації.

Вислухавши доповідь судді, пояснення представника потерпілого, який підтримав свою апеляційну скаргу, думку заперечення прокурора, захисника та обвинуваченого стосовно апеляції, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши обґрунтування апеляційних вимог, колегія суддів вважає за необхідне скасувати вирок.

Так, ст.9 КПК України встановлено, що під час кримінального провадження суд повинен неухильно дотримуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства; також в силу ст.30 КПК України правосуддя здійснюється судом згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Під час судового розгляду забезпечується повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу і таке фіксування в суді під час судового провадження є обов`язковим - ч.5 ст.27, ч.4 ст.107 КПК України. Крім того, згідно ст.108 КПК України ведеться журнал судового засідання, в якому повинні бути зазначені конкретні відомості, в тому числі в журнал заносяться ухвали, постановлені без виходу до нарадчої кімнати ч.4 ст.371 КПК України.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що витікає із змісту п.6 ст.22 КПК України. Відповідно до ст.ст.20, 42 КПК України обвинувачений має низку прав, в тому числі право на захист, а суд зобов`язаний забезпечити можливість здійснення цих прав.

На підставі ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

В силу ст.349 КПК України обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження визначається ухвалою суду.

Положення ст.ст. 351, 352, 353 КПК України регулюють порядок допиту обвинуваченого, потерпілого та свідків під час судового розгляду, згідно якого саме прокурор першим допитує обвинуваченого, потерпілого і свідків обвинувачення.

Окрім цього, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим вимоги ст.370 КПК України. Що ж до змісту вироку, то у разі визнання особи винуватою в його мотивувальній частині поряд з іншими відомостями зазначаються докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів, підстави для задоволення цивільного позову або відмови в ньому, як це передбачено ч.3 ст.374 КПК України.

Проте при здійсненні кримінального провадження стосовно ОСОБА_11 суд порушив наведені норми кримінального процесуального закону.

Зокрема, у матеріалах провадження відсутній технічний носій інформації, на якому були б зафіксовані судові засідання за 17 квітня, 4 липня та 9 серпня 2013 року, а також за 4 лютого, 20 лютого, 8 квітня та 22 серпня 2014 року. У зв`язку з чим не забезпечено дотримання прав учасників судового провадження, колегія суддів позбавлена можливості в повній мірі перевірити зміст та законність процесуальних дій під час розгляду в суді першої інстанції. За наявності такого істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судове рішення в силу ч.2 ст.412 КПК України у будь-якому разі підлягає скасуванню.

Крім того, журнали судових засідань за своїм змістом не відповідають вимогам ст.108 КПК України. Зокрема, в журналах зазначені не всі ухвали, постановлені судом без виходу до нарадчої кімнати. Поряд з цим відсутні дані стосовно проголошення головуючим низки ухвал, які були постановлені в нарадчій кімнаті (т.1, а.с.111; т.1, а.с.179; т.1, а.с.188; т.1, а.с.254; т.2, а.с.14; т.2, а.с.31). Із журналів судових засідань не вбачається щоби суд визначав обсяг доказів, що підлягають дослідженню, та порядок їх дослідження, або ж потім змінював своє рішення.

Матеріали кримінального провадження, технічні записи судових засідань свідчать, що обвинуваченого та потерпілого, а також більшу частину свідків обвинувачення, першим допитував не прокурор, а головуючий, тобто порушено вимогу закону щодо об`єктивності та неупередженості суду.

У мотивувальній частині вироку суд тільки зазначив показання обвинуваченого, потерпілого і свідків, але не оцінив кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд вказав, що ОСОБА_9 свою вину згідно обвинувачення і позовні вимоги визнав повністю, проте такі обставини із матеріалів кримінального провадження не вбачаються, а технічний запис судового засідання, яке мало місце 22 серпня 2014 року, відсутній.

У вироку не мотивовано вирішення цивільного позову в частині відшкодування моральної шкоди: не приведені мотиви прийнятого рішення, докази на його обґрунтування, розрахунки сум, які необхідно стягнути, матеріальний закон, на підставі якого часткового задоволені позовні вимоги.

Таким чином, при здійсненні судового провадження відносно ОСОБА_9 допущені не тільки істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, але й має місце невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження.

Отже, всупереч ст.370 КПК України судове рішення не є законним, обґрунтованим та вмотивованим, згідно ч.2 ст.404, ч.1 ст.409, ст.412, п.1 ч.1 ст.415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Що ж до обґрунтувань апеляційних вимог представника потерпілого стосовно несправедливості призначеного обвинуваченому покарання внаслідок його м`якості, то колегія суддів не має підстав зробити відповідні висновки у порушеному питанні, оскільки обвинувальний вирок скасовується і буде здійснюватися новий судовий розгляд.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 409, 415, 419 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:
Вирок Московського районного суду міста Харкова від 1 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_9 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ _______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3