Справа № 405/2328/15-к
1-кп/405/101/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 квітня 2015 року Ленінський районний суд міста Кіровограда у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кіровограді кримінальне провадження № 0000546 у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южно - Сахалінськ, Сахалінської області, Російської Федерації, росіянина, громадянина Російської Федерації, який має повну середню освіту, не одруженому, який не має на утриманні малолітніх дітей, не є інвалідом, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який на даний час перебуває у СІЗО м. Кіровограда, що за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, а саме:
- 25.08.1994 р. Червонозаводським районним судом м. Харкова за ст. 141 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 2 роки, з конфіскацією майна, за ст. 14 додаткове покарання - лікування від наркоманії, 22.02.1996 р. звільнився по відбуттю строку покарання;
- 19.02.1997 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ст. 141 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна, 12.03.1998 звільнився по відбуттю строку покарання;
- 22.12.2000 р. Дзержинським районним судом м. Харкова за ст. 144 ч. 2, 193 ч. 3, 42 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, вирок дуло переглянуто 12.01.2006 року Дзержинським районним судом м. Харкова відповідно до КК - 2001 року, ст. 144 ч. 2 перекваліфіковано на ст. 189 ч. 2, ст. 193 ч. 3 КК перекваліфіковано на ст. 357 ч. 3 КК на підставі ст. 70 ч. 2, 72 КК України - 8 років позбавлення волі, 12.06.2007 звільнився по відбуттю строку покарання:
- 27.05.2011 р. Печерським районним судом м. Києва за ст. ст. 152 ч.1, 153 ч. 2, 186 ч. 2, 152 ч. 3, 186 ч. 2, 70 КК України до 9 років позбавлення волі;
- у відношенні якого 19.03.2014 р. обвинувальний акт за ч. 1, 2 ст. 259 КК України направлено до Олександрійського районного суду Кіровоградської області,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
перекладача ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Органом досудового розслідування ОСОБА_3 пред`явлено обвинувачення, у тому, що він будучи обвинуваченим у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 2 ст. 259 КК України, перебував під вартою у СІЗО м. Кіровограда, що за адресою: м. Кіровоград, вул. Куроп`ятникова, 50. Начальником Кіровоградського СІЗО ОСОБА_7 28.05.2014 року було прийняте рішення про переведення ОСОБА_3 узятого під варту, на одиночне утримання в порядку передбаченому ст. 8 ЗУ «Про попереднє ув`язнення».
31.07.2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи у камері одиночного ув`язнення СІЗО м. Кіровограда за адресою м. Кіровоград, вул. Куроп`ятникова, 50, вирішив повторно розповсюдити неправдиве повідомлення про замінювання державних об`єктів, що призвело б до порушень нормальної життєдіяльності людей, викликання паніки, перебою в роботі транспорту. Того ж дня ОСОБА_3 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, за допомогою мобільного телефону «Samsung GT-T12001», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходилась картка мобільного оператору ТОВ «Астеліт» з абонентським номером НОМЕР_2 , у період часу з 00 годин 12 хвилин по 00 годин 16 хвилин, здійснив два дзвінки на урядову гарячу лінію за номером телефону «0-800-507-309» та повторно завідомо неправдиво повідомив про замінування всіх терміналів ДП МА «Бориспіль», замінування приміщення адміністративної будівлі «Кабінету Міністрів України», яка розташована за адресою: м. Київ. вул. Грушевського, 12/2, замінування будівлі «Адміністрації Президента України», що за адресою: м. Києві, вул. Банківська, 11. Виїздом слідчо-оперативної групи, із залученням сил та засобів ГУ МВС України в м. Києві та інших спеціальних служб, при відпрацюванні споруд та прилеглих території до терміналів ДП МА «Бориспіль», будівлі Кабінету Міністрів України та Адміністрації Президента України, небезпечних вибухових пристроїв та речовин не виявлено.
Крім того, ОСОБА_3 будучи обвинуваченим, у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 259 КК України, перебував під вартою у СІЗО м. Кіровограда, що за адресою: м. Кіровоград, вул. Куроп`ятникова, 50. Начальником Кіровоградського СІЗО ОСОБА_7 28.05.2014 року було прийняте рішення про переведення ОСОБА_3 узятого під варту, на одиночне утримання в порядку передбаченому ст. 8 ЗУ «Про попереднє ув`язнення».
31.07.2014 року ОСОБА_3 , перебуваючи у камері одиночного ув`язнення № 308 СІЗО м. Кіровограда за адресою: м. Кіровоград, вул. Куроп`ятникова, 50, вирішив повторно розповсюдити неправдиве повідомлення про замінування державних об`єктів, що призвело б до порушень нормальної життєдіяльності людей, викликання паніки, перебою в роботі транспорту. Того ж дня ОСОБА_3 реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, за допомогою мобільного телефону «Samsung GT-T12001», імеі: НОМЕР_1 , в якому знаходилась картка мобільного оператору ТОВ «Астеліт» з абонентським номером НОМЕР_2 , у період часу з 00 години 21 хвилин по 02 години 04 хвилини, здійснив три дзвінки на урядову гарячу лінію по номеру телефону « НОМЕР_3 », та повторно завідомо неправдиво повідомив про замінування приміщення адмінбудівлі Адміністрації Президента України по вул. Банковій, 11 в м. Києві, приміщення адміністративної будівлі «Кабінету Міністрів України», яка розташована за адресою: м. Київ, вул. Грушевського, 12/2, та замінування будівлі готелю «Україна», що за адресою: м. Київ, вул. Інституцька, 4. Виїздом слідчо-оперативної групи, із залученням сил та засобів ГУ МВС України в м. Києві та інших спеціальних служб, при відпрацюванні споруд та прилеглих територій до Адміністрації Президента України, будівлі Кабінету Міністрів України та готелю «України», небезпечних вибухових пристроїв та речовин не виявлено.
31.03.2015 року між прокурором прокуратури міста Кіровограда юристом 3 класу ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.
Згідно даної угоди прокурор прокуратури міста Кіровограда юрист 3 класу ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 2 ст. 259 КК України завідомо неправдиві повідомлення про підготовку вибуху, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, вчинені повторно; істотних для даного кримінального провадження обставин та покарання, яке повинен понести ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 259 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки та на підставі ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до даного покарання невідбутої частини покарання за вироком Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року остаточне призначене ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць.
Прокурор, захисник та обвинувачений просили затвердити угоду про визнання винуватості.
Розглянувши питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором прокуратури міста Кіровограда ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 суд виходить з наступного.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.
Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, - завідомо неправдиві повідомлення про підготовку вибуху, які загрожують загибеллю людей чи іншими тяжкими наслідками, вчинені повторно; прокурор прокуратури міста Кіровограда юрист 3 класу ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_3 добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст угоди відповідає вимогам ст.472 КПК України. Крім цього, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє положення, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України.
Також судом встановлено, що обвинувачений та прокурор розуміють наслідки укладання та затвердження даної угоди, визначені ст. 473 КПК України.
Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, підстави для відмови в її затвердженні, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України відсутні.
Відповідно до вироку Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року, яким засуджено ОСОБА_3 за ст. ст. 152 ч.1, 153 ч. 2, 186 ч. 2, 152 ч. 3, 186 ч. 2, 70 КК України до 9 років позбавлення волі, визначено, що строк відбування покарання обчислюється з 09 лютого 2009 року.
Шкода в наслідок вчинення ОСОБА_3 злочину завдана лише державним та суспільним інтересам.
ОСОБА_3 вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином. Щире каяття обвинуваченого суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання.
За таких підстав суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості укладену між прокурором прокуратури міста Кіровограда юристом 3 класу ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 і призначити узгоджену сторонами покарання обвинуваченому ОСОБА_3 .
Речові докази, а саме: мобільний телефон «Samsung GT-T12001», імеі: НОМЕР_1 , з акумуляторною батареєю, відповідно до п.1 ч.9 ст.100 КПК України підлягають конфіскації в доход держави; картка мобільного оператору ТОВ «Астеліт» з абонентським номером НОМЕР_2 відповідно до п.4 ч.9 ст.100 КПК України підлягає знищенню.
Керуючись ст. ст. 314, 468-476 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду від 31 березня 2015 року про визнання винуватості укладену між прокурором прокуратури міста Кіровограда юристом 3 класу ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуту частину покарання, призначеного за вироком Печерського районного суду м. Києва від 27.05.2011 року, і за сукупністю вироків визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 1 (один) місяць.
Засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою у Кіровоградському СІЗО УДПтСУ в Кіровоградській області, негайно взявши його під варту в залі суду.
Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з 17 квітня 2015 року.
Речові докази, які передані на зберігання до камери схову Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, а саме: мобільний телефон «Samsung GT-T12001», імеі: НОМЕР_1 , з акумуляторною батареєю конфіскувати в доход держави; картку мобільного оператору ТОВ «Астеліт» з абонентським номером НОМЕР_2 знищити.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду згідно зі ст.ст. 395, 396 КПК України, з особливостями визначеними ч. 4 ст. 394 КПК України може бути оскаржений до апеляційного суду Кіровоградської області через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 30 діб з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Ленінському районному суді м. Кіровограда копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Суддя: ОСОБА_1