Справа № 1-40/2011р.
Вирок

Іменем України

03 березня 2011 року Врадіївський районий суд Миколаївської області в складі головуючого судді Висоцького М.Т. при секретарі судового засідання Дністрянській Т.В., з участю помічника прокурора Капраль К.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Врадіївка кримінальну справу по звинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 уроженця смт. Врадіївка, Врадіївського району Миколаївської області, проживаючого там же ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працевлаштованого, раніше не судимого,

в скоєнні злочин, передбаченого ст. 186 ч.1 КК України,

Встановив:

06 січня 2011 року близько 21 години підсудний ОСОБА_1, знаходячись в гостях у неповнолітньої потерпілої ОСОБА_2 в належній її матері квартирі, розташованій в двоповерховому багатоквартирному будинку по вул. Героїв Врадіївщини №64/2 смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, переслідуючи корисливу мету та прямий умисел на відкрите заволодіння чужим майном, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій не приховуючи свого злочинного наміру, ігноруючи волею потерпілої та наявністю в квартирі інших осіб, відкрито заволодів належними потерпілій ОСОБА_2 коштами в сумі 250 грн., які їй було повністю відшкодовано шляхом вилучення цих коштів працівниками міліції у підсудного при його затриманні.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 чвою вину у вчиненні вказаних дій визнав повністю, щиро покаявся у вчиненому ним злочинні і дав суду слідуючі свідчення.

Так, підсудний ОСОБА_1 пояснив суду, що до вчинення вказаного злочину, він зустрічався з потерпілою ОСОБА_2, про тещо вона являється неповнолітньою знав.

В серпні 2010 року, він, перед відїздом на заробітки в м. Одесу, зайшов до неї попрощатися і залишив їй свої джинсові штани на зберігання.

Через пару місяців, після повернення з заробітків він зайшов додому до ОСОБА_2, та нагадав їй про свої штани, але вона сказала що їх немає і де вони ділися не знає. ОСОБА_2 пообіцяла розрахуватись з ним, і сплатити йому за них 100 грн.

06 січня 2011 року близько 19 год. 30 хв. потерпіла ОСОБА_2 запросила його до себе в гості. Коли він прийшов до неї, то крім неї там був ще її неповнолітній брат ОСОБА_3. Знаходячись з ОСОБА_3 в іншій кімнаті, він помітив, як потерпіла ОСОБА_2, перебуваючи в своїй спальні, рахувала гроші.

Пізніше він зайшов до неї в кімнату і нагадав їй за борг, але вона сказала, що зараз немає можливості з ним розрахуватися. Тоді він повідомив їй що бачив як вона рахувала гроші і став вимагати повернення боргу та ОСОБА_2 не погоджувалася віддавати йому гроші. Він не бачив де вона сховала гроші і без її згоди і дозволу став шукати їх в карманах її одежі, та інших місцях кімнати. Під одним із вазонів на вікні, він знайшов сховані ОСОБА_2 гроші. В цей момент ОСОБА_2 підбігла до нього і намагалася забрати їх, але він випередив її, і тоді коли ОСОБА_2 схопила його за руку, він забрав звідти гроші і сховав в кишеню свого светра. Скільки там було грошей він спочатку не знав. Все це бачив брат потерпілої ОСОБА_3, який зробив йому зауваження. На вимогу потерпілої повернути їй гроші він відмовився, після чого вона без верхньої одежі і взуття вибігла з квартири. Взявши її куртку, він побіг за нею, але не встиг наздогнати, щоб дати їй куртку. Через деякий час вона зателефонувала йому на мобільний телефон і повідомила що її бабуся викликала міліцію. Невдовзі після цього заявилися працівники міліції які вилучили у нього забрані у ОСОБА_2 гроші в сумі 250 грн.

Потерпіла ОСОБА_2 дала суду аналогічні свідчення.

Законний представник потерпілої ОСОБА_4 пояснила суду, що 06 січня 2011 року близько 20 години до неї додому прибігла її онука потерпіла ОСОБА_2. Вона була без верхнього одягу та взуття і дуже налякана та плакала. Анастасія розповіла їй, що підсудний ОСОБА_1, перебуваючи у неї в гостях у квартирі її матері, самовільно, відкрито без її дозволу, зайшов і забрав зі схованки належні їй кошти, які їй дали родичі на вечерю в сумі 300 грн.

В даних на досудовому слідстві свідченнях свідок ОСОБА_3 пояснив, що в січні 2011 року до них додому в квартиру прийшов ОСОБА_1, який зустрічається з його неповнолітньою сестрою ОСОБА_5, яка тоді була вдома. Він чув, як ОСОБА_1 став вимагати від ОСОБА_5 гроші за свої джинсові штани які він раніше залишив у неї, і які не могла знайти сестра. Потім він став обшукувати кімнату і одежу ОСОБА_5. Згодом ОСОБА_1 знайшов сховані ОСОБА_5 гроші на підвіконнику під вазоном і поклав їх до себе в кишеню. Побачивши це, ОСОБА_5 стала плакати, а потім вибігла з квартири. Як йому раніше було відомо, у ОСОБА_5 було 300 грн. Через хвилин 20 після цього до них приїхали працівники міліції які при огляді квартири знайшли під столом 50 грн. Пізніше, з»явився ОСОБА_1, який до появи працівників міліції вийшов з кімнати, якого працівники міліції затримали.

Ці же обставини підтверджуються:

- Протоколом огляду місця події від 06 січня 2011 року згідно якого в квартирі за місцем проживання потерпілої ОСОБА_6 було виявлено 50 грн. (а. с. 6).

- Протоколом огляду від 06.01.2011 року згідно якого ОСОБА_1 добровільно видав працівникам міліції відібрані у потерпілої ОСОБА_2 кошти в сумі 250 грн. (а. с. 6).

- Протоколом ВООП з участю потерпілої ОСОБА_2 яка в ході проведення вказаної слідчої дії показала та розповіла при яких обставинах ОСОБА_1 відібрав у неї гроші. (а. с. 27-29).

Дослідивши вказані докази суд вважає, повністю доведеною вину підсудного ОСОБА_1, в таємному викраденні чужого майна (крадіжці) і кваліфікує ці його дії по ч.1 ст.186 КК України. Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_1, суд враховує, як помякшуючими відповідальність обставинами те, що він вперше скоїв злочин, його щире каяття, добровільне відшкодування заподіяних ним матеріальних збитків потерпілій.

Обтяжуючими відповідальність обставинами суд вважає те, що він вчинив злочин по відношенню до малолітньої.

Враховуючи викладене, обставини справи, особу підсудного, його позитивну характеристику по місцю проживання, ступінь суспільної небезпеки скоєного ним злочину, вказані помякшуючі та обтяжуючі відповідальність обставини, суд вважає можливим виправлення та перевиховання підсудного ОСОБА_1 без ізоляції від суспільства і доцільним призначити йому покарання з застосуванням ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним по ст. 186 ч.1 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням при умові якщо він на протязі одного року не скоїть новий злочин.

Згідно ст. 76 ч.ч. 3,4 КК України покласти на засудженого обовязок періодично зявлятися в органи кримінально-виконавчої системи для реєстрації та повідомляти ці органи про зміну місця роботи та проживання.

До набрання вироку законної сили обрану відносно засудженого міру запобіжного заходу залишити ту ж саму підписку про невиїзд.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області на протязі 15 днів з моменту його проголошення.

Суддя Врадіївського

районного суду ОСОБА_7