Дело № 195/441/15-к
1кп/195/61/15
В И Р О К
Іменем України
26.05.2015 р. смт.Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 24.03.2015 р., стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Семенівка Томаківського району Дніпропетровської області, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 19.05.2010 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст. 185, ч.3 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 162, ст.395, ч.1 ст. 187 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на 4 роки 11 місяців 6 днів, 17.11.2014 року звільнився з місць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений 19.05.2010 року Томаківським районним судом за вчинення кримінального правопорушення, звільнившись з місць позбавлення волі 17.11.2014 року на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та повторно скоїв умисний, корисливий злочин за наступних обставин.

21.03.2015 року ОСОБА_4 знаходився по АДРЕСА_1 , де у нього близько о 22.00 годині виник злочинний умисел на вчинення таємного викрадення чужого майна, а саме велосипеду «Спутнік Люкс», який він помітив на господарському дворі домоволодіння АДРЕСА_2 , належного ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на крадіжку чужого майна, 21.03.2015 року приблизно о 22.05 годині ОСОБА_4 , скориставшись вільним доступом, через не зачинену хвіртку зайшов на територію господарського подвір`я, розташованого на території домоволодіння АДРЕСА_2 та упевнившись, що його дії ніхто із сторонніх осіб не бачить, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, викрав велосипед марки «Спутнік Люкс» вартістю 1855,00 грн., після чого з місця скоєння злочину зник, заподіявши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1855,00 грн.

31 березня 2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 , у даному кримінальному провадженні за № 0000155 від 24.03.2015 р. було укладено угоду про примирення, за ініціативою підозрюваного.

Відповідно до умов зазначеної угоди потерпілий та обвинувачений у даному кримінальному провадженні на підставі ст.ст.468, 469, 471 КПК України дійшли згоди на примирення, виклавши у ній формулювання обвинувачення та його правової кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України (таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно), зазначивши, що угода є добровільною. Також, сторони угоди узгодили міру призначення покарання ОСОБА_4 за ч.2 ст. 185 КК України - у виді 2 (двох) років обмеження волі. Згідно ст.75 КК України від відбуття покарання останнього звільнити з іспитовим терміном 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

При цьому, обвинувачений погодився із узгодженою в угоді мірою призначеного йому покарання. Також сторони угоди визначили для себе наслідки укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Обвинувачений у підготовчому судовому засіданні пояснив, що він з потерпілим 31 березня 2015 року дійшли угоди про примирення. При цьому зазначив, що під час укладення угоди він діяв добровільно, йому відомі права, надані законом, а також наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним та зазначив, що згоден з визначеним видом покарання, який узгоджений в угоді. За таких обставин, обвинувачений, посилаючись на добровільність своїх дій, просить суд затвердити вказану угоду.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні не заперечував проти затвердження угоди про примирення, укладеної 31.03.2015 року між потерпілим та підозрюваним.

Потерпілий ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні також просить суд затвердити вказану угоду, при цьому зазначив, що наслідки укладення такої угоди йому роз`яснені та зрозумілі. Завдану йому шкоду обвинувачений відшкодував до підписання вказаної угоди, тобто повернув йому викрадене майно.

Заслухавши осіб, які беруть участь у підготовчому судовому засіданні, вивчивши зміст дослідженої угоди про примирення, суд встановив наступне.

Зі змісту статті 468 КПК України випливає, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним.

Згідно п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема, про затвердження угоди.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, яке відповідно до приписів ст.12 КК України є злочином середньої тяжкості. За таких обставин, у розумінні ч.3 ст.469 КПК України сторони мають право в рамках наданих їм процесуальних прав укласти угоду про примирення.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що зміст дослідженої угоди відповідає вимогам ст.471 КПК України, а саме в угоді про примирення зазначені її сторони, формулювання обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. Крім того, в угоді зазначені дата її укладення та вона скріплена особистими підписами сторін.

Судом з`ясовано, що підозрюваний цілком розуміє своє право на справедливий судовий розгляд, передбачений п.1 ч.5 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст.473 зазначеного Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом. Разом з цим, обвинувачений наполягає на затвердженні угоди про примирення.

Потерпілий також розуміє наслідки укладення та затвердження судом даної угоди про примирення, передбачені п.2 ч.1 ст.473 КПК України та на її затвердженні наполягає.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, сторони цілком розуміють наслідки затвердження угод судом, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін та інших осіб, підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 спричинив вищевказаний злочин, тому його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд визнає визнання ним своєї вини та щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За таких обставин, суд доходе висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним і призначення останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Керуючись ч.3 п.1 ст. 314, ст.ст. 370, 374, 473-476 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

Затвердити у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000155 від 24.03.2015 р., угоду про примирення, укладену 31.03.2015 року між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.
На підставі п.п. 2,3,4 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції; повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст.394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1