У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Паневіна В.О.,

суддів за участі прокурора

Школярова В.Ф.
і Гриціва М.І., Колесниченка О.В.,

розглянувши в судовому засіданні в місті Києві 11 грудня 2007 року
кримінальну справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у
розгляді справи апеляційним судом, та касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на
вирок Іллінецького районного суду Вінницької області від 09 лютого 2007 року та
ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня 2007 року щодо
ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

вироком Іллінецького районного суду Вінницької області
від 09 лютого 2007 року

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця та мешканця Вінницької області, громадянина України, раніше не
судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до
позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 25
жовтня 2005 року близько 13 години на подвір'ї свого домогосподарства,
розташованого АДРЕСА_1, під час сварки зі своїм колишнім зятем ОСОБА_3 з
особистої неприязні ударом господарських вил в обличчя заподіяв йому умисні
тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок яких останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Апеляційний суд Вінницької області, посилаючись на аналіз
фактичних обставин справи, дійшов висновку, що ОСОБА_1 спричинив тяжке тілесне
ушкодження ОСОБА_3 у стані сильного душевного хвилювання, у зв'язку з чим своєю
ухвалою від 25 квітня 2007 року вирок змінив, перекваліфікував його дії ОСОБА_1
на ст. 123 КК України й призначив йому за цією статтею покарання - позбавлення
волі на строк 2 (два) роки, від відбування якого на підставі ст. 75 КК України
звільнив з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати ухвалу
апеляційного суду та направити справу на новий апеляційний розгляд. Посилається
на те, що суд усупереч вимогам кримінально-процесуального закону не навів
мотивів на спростування доводів апеляції про умисне заподіяння засудженим
тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_3 з перевищенням меж необхідної оборони та
обґрунтував висновок про заподіяння ним цих ушкоджень у стані сильного
душевного хвилювання доказами, які не відповідають фактичним обставинам справи
і не досліджувалися судами першої та апеляційної інстанцій. Вважає, що
внаслідок неправильного застосування кримінального закону ОСОБА_1 призначено
явно несправедливе покарання внаслідок м'якості.

У касаційній скарзі потерпіла ОСОБА_2 зазначає, що суд
першої інстанції неповно та однобічно дослідив обставини справи, пов'язані з
механізмом заподіяння тілесних ушкоджень її синові ОСОБА_3 та не забезпечив
умов, за яких вона з вадами слуху та зору сама чи через свого представника
могла бути повноцінним учасником судового розгляду справи. На її думку, у
вироку помилково зазначено про перебування засудженого в стані необхідної
оборони. Вважає, що через неправильну оцінку фактичних обставин справи
апеляційний суд безпідставно визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину в стані
сильного душевного хвилювання. Просить судові рішення скасувати та направити
справу на нове розслідування.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України,
міркування прокурора Колесниченка О.В. про задоволення касаційного подання та
часткове задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія
суддів вважає, що касаційні подання та скарга підлягають частковому
задоволенню.

Відповідно до вимог ст.ст. 362 та 365 КПК України на
стадії апеляційного розгляду справи суд перевіряє й оцінює ті докази та їх
джерела, які були зібрані під час провадження дізнання, досудового слідства,
судового розгляду справи в суді першої інстанції, а у разі необхідності - й
судового слідства в суді апеляційної інстанції, за результатами якого приймає
одне з рішень, передбачених ст. 366 КПК України.

Як видно з показань засудженого, тілесні ушкодження
ОСОБА_3 ним були завдані під час сварки, яка супроводжувалась заподіянням ними
один одному ударів. Коли під час бійки ОСОБА_3 став наближатись до нього з
палицею в руках, він схопив господарські вила й, відштовхуючи ними потерпілого
від себе, спричинив йому проникаючі поранення голови, від яких настала смерть.

При цьому ОСОБА_1 не давав показань про перебування в цей
час у емоційному стані, який би перешкоджав йому розуміти та правильно
оцінювати значення своїх і потерпілого дій.

Як видно з матеріалів справи, емоційний стан ОСОБА_1 в
момент злочину не з'ясовувався ні під час досудового слідства, ні в процесі
судового розгляду справи судами першої та апеляційної інстанцій. Зокрема, з
цього приводу в ухвалі суду немає посилань на експертні дані чи інші досліджені
в судовому засіданні докази, якими б підтверджувався цей стан.

Відсутні посилання на цей стан і в апеляціях засудженого
та його захисника.

Наведене дає підстави вважати, що висновки апеляційного
суду про вчинення ОСОБА_1 злочину в стані сильного душевного хвилювання є
передчасними, вони не ґрунтуються на фактичних обставинах справи й були
зроблені з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Відповідно до ст. 377 КПК України у разі залишення
апеляції без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені
підстави, через які апеляцію визнано необґрунтованою.

При розгляді даної справи апеляційний суд не додержав
зазначених вимог закону.

Зокрема, перевіряючи доводи апеляції захисника ОСОБА_4 та
засудженого ОСОБА_1 про заподіяння останнім умисних тяжких тілесних ушкоджень з
перевищенням меж необхідної оборони та про призначення йому покарання за цей
злочин, апеляційний суд прийняв оскаржену ухвалу, однак не навів при цьому
мотивів незгоди з твердженнями апелянтів.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може
залишатись в силі, вона підлягає скасуванню з направленням справи на новий
апеляційний розгляд.

При новому розгляді необхідно усунути
зазначені порушення та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Зазначені в касаційній скарзі
твердження потерпілої про порушення її процесуальних прав судом першої
інстанції, неповноту та неправильність висновків судів першої та другої
інстанцій, а також її та доводи прокурора про призначення ОСОБА_1 явно
несправедливого покарання внаслідок м'якості, мають бути перевірені при новому
апеляційному розгляді справи.

Тому в цій частині касаційне подання та касаційна скарга
мають бути задоволенні частково.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 394-396 КПК
України, колегія суддів

ухвалила:

касаційне подання прокурора, який брав участь у розгляді
справи апеляційним судом, та касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 25 квітня
2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий апеляційний
розгляд у той же суд.

Судді:

Паневін В.О. Школяров
В.О. Гриців М.І.