Ухвала

іменем україни

13 травня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_7,

суддів: ОСОБА_8, ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_1 на вирок Калинівського районного суду Вінницької області від 28 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Вінницької області від 29 січня 2015 року щодо ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 122 КК до покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_2 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік шість місяців та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

За вироком суду ОСОБА_2 визнано винуватим у тому, що він 22 травня 2014 року близько 23.00 год., заходячись у стані алкогольного сп'яніння на подвір'ї будинку АДРЕСА_2, у відповідь на слова ОСОБА_3 (його тещі) про його неправомірну поведінку у сім'ї, умисно вдарив останню кулаком в обличчя, заподіявши середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі захисник просить скасувати вирок місцевого суду та ухвалу апеляційного і закрити кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 події кримінального правопорушення.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК, місцевий суд зробив на підставі показань потерпілої ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, висновку судово-медичної експертизи від 26 червня 2014 року № 43, виявлення у дворі потерпілої мобільного телефону ОСОБА_2, загубленого ним 22 травня 2014 року близько 23.00 год. при утриманні, досліджених та оцінених із дотриманням вимог кримінального процесуального законодавства. Сукупність цих доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати, що ОСОБА_2 заподіяв умисних середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_3, і кваліфікувати його дії за ч. 1 ст. 122 КК.

Усі доводи захисника для обґрунтування необхідності скасування вироку місцевого суду і закриття кримінального провадження, наведені в його апеляційній скарзі, ретельно перевірив апеляційний суд, і для їх спростування у своїй ухвалі навів відповідні аргументи з дотриманням вимог ст. 419 КПК.

Зокрема, апеляційний суд обґрунтовано не погодився з апеляційними доводами захисника про порушення вимог ч. 4 ст. 26, ч. 1 ст. 477 КПК на початку кримінального провадження, адже потерпіла робила письмову заяву у формі пояснення про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за заподіяні їй тілесні ушкодження, коли перебувала у лікарні.

Отже, переконливих доводів для скасування вироку місцевого суду й ухвали апеляційного та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_2 касаційна скарга не містить.

Оскільки зі касаційної скарги й судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження слід відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити захиснику ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 (підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_7