У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого, судді

Редьки А.І.

суддів

Заголдного В.В. і Лавренюка М.Ю.

розглянувши в судовому
засіданні в м. Києві 17 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним
поданням прокурора на вирок Дніпровського районного суду м. Херсона від 15
травня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

немаючого судимості,

за ч. 2 ст. 185 КК
України на два роки позбавлення волі, за ч. 2 ст. 358 КК України на три роки
обмеження волі, за ч. 3 ст. 358 КК України на два роки обмеження волі, а на
підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів йому призначено два роки
позбавлення волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь Херсонської філії
КБ “ПриватБанк” 17.000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди,

установила:

Суд визнав ОСОБА_1 винуватим у тому, що він, працюючи кредитним експертом
відділення “Дніпровське” Херсонської філії КБ “ПриватБанк”, у період з 6
вересня по 30 грудня 2005 року шляхом підробки та використання підроблених
електронних документів по кредитам вчиняв крадіжки грошових коштів Херсонської
філії КБ “ПриватБанк” на загальну суму 26.000 грн. Він оформляв кредитні
договори на ім'я ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, привласнював кредитні карти по цих договорах по системі “Подія” та
“Універсальна”, з яких у послідуючому знімав грошові кошти.

Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 14
червня 2007 року вирок змінено, ОСОБА_1 призначено покарання за ч. 2 ст. 185 КК України - два роки обмеження волі та
пом'якшено покарання ч. 2 ст. 358 КК України до одного року шести місяців
обмеження волі, а за ч. 3 ст. 358 КК України - до одного року обмеження волі, а
на підставі ст. 70 КК України постановлено вважати його засудженим за
сукупністю злочинів на два роки обмеження волі. У решті вирок - залишено без
зміни.

У касаційному поданні прокурор просить скасувати ухвалу
апеляційного суду і направити справу на новий апеляційний розгляд. Твердить, що
апеляційний суд безпідставно змінив вирок місцевого суду і пом'якшив покарання
ОСОБА_1. Вважає, що таке покарання не відповідає тяжкості вчиненого засудженим
і даним про його особу.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, перевіривши
матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного подання,
колегія суддів вважає, що воно не підлягає задоволенню.

Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні злочинів за викладених у
вироку обставин матеріалами справи доведена.

Сам ОСОБА_1 визнав свою вину і в суді детально розповів,
за яких обставин він у період з 6 вересня по 30 грудня 2005 року, підробляючи
та використовуючи підроблені кредитні договори, вчиняв крадіжки грошових коштів
Херсонської філії КБ “ПриватБанк”.

Виходячи з цього та беручи до уваги думку учасників
судового розгляду, у тому числі засудженого, які не оспорювали доказів стосовно
фактичних обставин справи та правильно розуміли суть положень ст. 299 КПК
України, переконавшись у добровільності й істинності їхніх позицій, місцевий
суд розглянув справу за цією процедурою.

Кваліфікація злочинних дій ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 185, ч. 2
ст. 358 і ч. 3 ст. 358 КК України є правильною.

Що стосується покарання ОСОБА_1, то воно, з урахуванням змін, внесених
апеляційною інстанцією, призначено у відповідності з вимогами закону, є
необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Суд
урахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого, те, що
він уперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно
характеризується, визнав свою вину і щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв
розкриттю злочину, добровільно відшкодував частину заподіяних збитків - 9.000
грн. Тому рішення суду апеляційної інстанції про можливість виправлення ОСОБА_1
без ізоляції його від суспільства, але в умовах здійснення за ним нагляду з
обов'язковим залученням до праці є обгрунтованим. У колегії суддів немає
підстав вважати призначене ОСОБА_1 покарання м'яким.

Будь-яких даних про порушення судом норм кримінального
або кримінально-процесуального закону, які були б підставою для зміни або
скасування судових рішень, не встановлено.

Беручи до уваги наведене, колегія суддів не знаходить
підстав для призначення справи до
касаційного розгляду з
обов'язковим повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України.

Керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів

ухвалила:

відмовити прокурору в задоволенні касаційного подання.

Судді:

Заголдний В.В.
Редька А.І.
Лавренюк М.Ю.