Справа № 544/1019/15-к
№ пров. 1-в/544/93/2015
Номер рядка звіту 23
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 липня 2015 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченої: ОСОБА_5 ,

в залі суду м.Пирятин провівши підготовче судове засідання за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000315 від 25.06.2015р., стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Вишневе Пирятинського району Полтавської області, громадянки України, освіта середня спеціальна, працює вихователем у ДНЗ «Вишенька», одружена, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_1 , раніше не судима,

обвинуваченої у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.191, ч.1 ст.366 КК України,

в с т а н о в и в:
30 червня 2015 року до Пирятинського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 26 червня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .

В обвинувальному акті та угоді про визнання винуватості зазначено, що ОСОБА_5 підозрюється у службовому підроблені, складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивого офіційного документу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, та у привласненні бюджетних коштів шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.191 КК України.

26 червня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_5 зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України.

Також в угоді вказано, що сторона обвинувачення погоджується на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.3 ст.191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік та 1 місяць; за ч.1 ст.366 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст..70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік та 1 місяць. На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, який буде встановлений судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, суд зобов`язаний розглянути угоду про визнання винуватості, яка була укладена на стадії досудового розслідування під час підготовчого судового засідання за участю усіх учасників процесу.

В судовому засіданні сторони просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Розглянувши питання щодо затвердження угоди про визнання винуватості суд вважає, що угода суперечить п. 1 ч. 7 ст. 474 КПК України виходячи з наступного.

Згідно п.1 ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди.

Відповідно до положень ст..472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Перевіривши умови угоди про визнання винуватості, укладеної між старшим прокурором прокуратури Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 , суд зазначає, що умови угоди не відповідають вимогам ст..472 КПК України та загальним засадам призначення покарання з огляду на наступне.

Так, в угоді про визнання винуватості зазначено, що ОСОБА_5 зобов`язується у судовому провадженні беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри, повідомленої 25 червня 2015 року, у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.366, ч.3 ст.191 КК України. При цьому в угоді не зазначено про беззастережне визнання підозрюваною своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування.

Також в угоді про визнання винуватості вказано, що сторона обвинувачення погоджується на пропозицію та умови підозрюваного укласти угоду, відповідно до якої призначити ОСОБА_5 покарання за скоєні кримінальні правопорушення: за ч.3 ст.191 КК України у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік та 1 місяць; за ч.1 ст.366 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік. На підставі ч.1 ст..70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік та 1 місяць. На підставі ст..75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з іспитовим строком, який буде встановлений судом.

Проте такі умови угоди, згідно з якими сторона обвинувачення погоджується на призначення підозрюваній покарання, не відповідає положенням ст..472 КПК України, в якій передбачено, що в угоді зазначається згода підозрюваного, а не сторони обвинувачення, на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням.

Крім того сторона обвинувачення погодилась на призначення ОСОБА_5 покарання за ч.1 ст.366 КК України у виді 1 року обмеження волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 1 рік.

Згідно ч.3 ст.61 КК України обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

Як убачається з обвинувального акту ОСОБА_5 має двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яким не виповнилось 14 років.

Отже відповідно до вимог ч.3 ст.61 КК України до ОСОБА_5 не можна застосувати такий вид покарання як обмеження волі.

На підставі п.1 ч.7 ст.474 КПК України, суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди суперечать вимогам закону.

Враховуючи викладене суд вважає, що маються всі підстави для відмови у затвердженні угоди про визнання винуватості, у зв`язку з тим, що умови угоди суперечать вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Оскільки угода про визнання винуватості укладена на стадії досудового розслідування, то кримінальне провадження належить повернути прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Керуючись п.1 ч.3 ст.314, ст.ст.472, 474 КПК України, суд

у х в а л и в:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної 26 червні 2015 року між старшим прокурором прокуратури Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваною ОСОБА_5 .

Повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 КПК України.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження, що повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1