Справа №11-4/2008
Головуючий у суді 1-ї інстанції ЛУШНІКОВ В.Ф.
УХВАЛА

Іменем України

31
січня 2008 року м. Севастополь

Колегія
суддів військового апеляційного суду Військово-Морських Сил у складі:
головуючого ЛЕСЯ В.І.,

суддів КУПЕЛЬСЬКОГО
А.В.,

ЮНЕНКА М. О.,

за участю старшого помічника військового прокурора

Севастопольського гарнізону ВРУБЛЕВСЬКОГО В.Ю., потерпілого

ОСОБА_1, засудженого ОСОБА_2, захисника - адвоката

ОСОБА_3
,

розглянувши
у судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією потерпілого ОСОБА_1 на
вирок військового місцевого суду Севастопольського гарнізону від 7 грудня 2007
року, яким військовослужбовця військової
частини А 3009, старшого лейтенанта

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця села

Першотравневе Зміївського району
Харківської області, громадянина
України, раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1,

засуджено
за ст.
424 ч.2 КК України, з
застосуванням ст. 69,
ст. 58 того ж Кодексу, до службового обмеження строком на один рік і
шість місяців, з відрахуванням в доход
держави десяти відсотків із суми його грошового забезпечення.

В
задоволення цивільного позову в рахунок відшкодування моральної шкоди з
засудженого стягнуто на користь потерпілого ОСОБА_1 дві тисячі гривень.

ОСОБА_2 визнано винним
у застосуванні насильства щодо підлеглого,
солдата ОСОБА_1

Згідно
вироку, цей злочин скоєно за наступних
обставин.

25 липня
2007 року, близько 9 години на території
стартової позиції дивізіону військової частини ОСОБА_2, будучи
незадоволеним доповіддю підлеглого ОСОБА_1 про виконану роботу, наніс останньому удар рукою в ліве вухо, спричинивши розрив барабанної перетинки.

Внаслідок
дій ОСОБА_2, потерпілому було заподіяне середньої тяжкості тілесне ушкодження, з приводу чого він знаходився на
стаціонарному лікуванні у військовому госпіталі.

В
апеляції потерпілий ОСОБА_1 не погоджується з вироком суду, просить його скасувати та призначити
засудженому покарання у вигляді позбавлення волі, а також задовольнити у повному обсязі його
позовні вимоги.

Заслухавши
доповідь судді ЮНЕНКА М. О., пояснення
потерпілого в підтримання апеляції,
думку прокурора та пояснення засудженого і його захисника, які вважали за необхідне вирок залишити без
зміни, а апеляцію потерпілого без
задоволення, а також розглянувши
матеріали справи і обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що вона не
підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки
суду про доведеність вини ОСОБА_2 у
скоєні інкримінованого йому злочину відповідають фактичним обставинам справи і
грунтуються на досліджених в судовому засіданні доказах, які не викликають сумніву в своїй
достовірності.

Дії
засудженого кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст.
424 КК України правильно.

Що
стосується міри покарання, то вона
всупереч твердженню ОСОБА_1, призначена
судом першої інстанції засудженому ОСОБА_2
у відповідності до вимог ст. 65 КК України, з урахуванням конкретних обставин
справи, особи винного.

Так, при
призначенні покарання суд прийняв до уваги,
що ОСОБА_2 вперше
притягується до кримінальної відповідальності,
щиро покаявся у скоєному, по
місцю служби характеризується виключно позитивно, повністю оплатив витрати на лікування
потерпілого та частково відшкодував йому моральну шкоду, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про
призначення засудженому покарання нижче від найнижчої межі.

Крім
того, з протоколу судового засідання
видно, що в ході судового розгляду
потерпілий просив призначити ОСОБА_2
покарання не пов'язане з позбавленням волі.

Що
стосується вимоги апелянта про задоволення його позовних вимог в повному
обсязі, то вона є безпідставною, оскільки вирішуючи питання про відшкодування
моральної шкоди, суд врахував ступінь і
характер заподіяних потерпілому моральних та фізичних страждань, їх тривалість, вину засудженого, часткове відшкодування ним заподіяної
шкоди, його матеріальний і сімейний
стан, тому прийняв обгрунтоване рішення
про задоволення позову у розмірі 2000 гривень.

За таких
обставин, вирок суду першої інстанції є
законним та обґрунтованим і підстав для його скасування, про що просив в своїй апеляції
потерпілий, не має.

Враховуючи
викладене та керуючись ст. ст.
365, 366 КПК України, колегія суддів військового апеляційного суду
Військово-Морських Сил

ухвалила :

Вирок
військового місцевого суду Севастопольського гарнізону від 7грудня 2007 року
відносно ОСОБА_2
залишити без зміни, а апеляцію
потерпілого ОСОБА_1, без задоволення.