АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1-431/11
Номер провадження 11/786/3/14
Категорія: ч.1 ст.286 Н.Т.
Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією засудженого ОСОБА_8 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13 січня 2012 року,-
В С Т А Н О В И ЛА:
Цим вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та житель АДРЕСА_1 , з середньою освітою, одружений, не працює, раніше не судимий
- засуджений за ч.1 ст.286 КК України на один рік обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.
На підставі ст. 75 КК України, звільнений від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік та з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.
Цивільний позов потерпілого задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 3500,00 гривень моральної шкоди, в іншій частині цивільний позов залишено без розгляду.
Вирішено питання про речові докази.
Згідно вироку суду, 14 липня 2010 року близько 18 год. 12 хв., ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ 2121, д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Київське шосе від вул. Грушевського в напрямку вул. Харківське шосе в м. Полтава та зупинившись на вимогу червоного сигналу світлофора на регульованому перехресті з вул. Фрунзе, в порушення вимог п.п.10.1 та 12.3 ПДР, перед початком руху не переконався, що це буде безпечним, відновив рух та при виникненні небезпеки, яку об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів до своєчасного зменшення швидкості, аж до зупинки транспортного засобу, маючи при цьому технічну можливість уникнути ДТП шляхом застосування екстреного гальмування, внаслідок чого скоїв зіткнення з моторолером ЯМАХА без дорожнього номерного знаку під керуванням водія ОСОБА_10 , який рухався через вищевказане перехрестя по вул.. Фрунзе від вул. Степового Фронту в напрямку вул. Боженка на червоний сигнал світлофору.
У результаті зіткнення водій моторолера ОСОБА_10 отримав, згідно висновку судово медичної експертизи № 2668 від 30 грудня 2010 року, тілесні ушкодження середньої тяжкості.
В апеляції засудженого ОСОБА_8 ставиться питання про скасування вироку у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю і неповнотою досудового та судового слідства та суперечністю наявних у справі доказів. Апелянт просить скасувати вирок суду, а справу повернути на додаткове досудове слідство для встановлення усіх обставин пригоди.
За твердженням апелянта, судом не встановлено факт зіткнення транспортних засобів та, як наслідок, спричинення тілесних ушкоджень потерпілому; не усунуто суперечності між висновками судово-медичної та авто технічної експертиз щодо обставин ДТП та механізму спричинення потерпілому тілесних ушкоджень. Також апелянт не погоджується з призначеним йому покаранням, оскільки потерпілим було порушено п. 12.3 ПДР, що фактично і призвело до ДТП.
Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовано ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 20.03.2012 року апеляція ОСОБА_8 була залишена без задоволення, а вирок суду без змін
Скасовуючи судове рішення суду апеляційної інстанції з мотивів невідповідності ухвали апеляційного суду вимогам ст.377 КПК України, суд касаційної інстанції вказав, що під час нового апеляційного розгляду мають бути також враховані доводи касаційної скарги ОСОБА_8 і усунені зазначені вище недоліки.
В касаційній скарзі ОСОБА_8 наголошується на тому, судом не усунута неповнота досудового слідства та наявні в справі суперечності. Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що досудовим слідством не враховані показання свідків щодо швидкості руху транспортних засобів, що, в разі їх контактування, мало б вплинути на зміну напрямку руху цих транспортних засобів. Наголошує на тому, що експерти не звернули увагу на те, що перпендикулярне розташування слідів моторолера відносно напрямку його руху може свідчити про те, що сліди на асфальтобетонному покритті утворилися вже після падіння, тобто під час відтягування моторолера від автомобіля. Звертає увагу на суперечливі висновки судово-трасологічної експертизи (а.с.225-227), яка фактично проведена по неякісному відеозапису з місця ДТП. Під час цієї експертизи не було оглянуто транспортні засоби, не вивчено слідові інформацію; не з`ясовано чи відповідають пошкодження на транспортних засобах по висоті, та чи відповідають пошкодження на тілі потерпілого по висоті з виступаючими частинами транспортних засобів. Стверджує, що відтворення обстановки та обставин події було проведено неправильно, без урахування тієї обставини, що оглядовість з лівого боку була закрита транспортом, що рухався; не встановлено коли ОСОБА_8 міг побачити моторолер.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідача; засудженого ОСОБА_8 , який просив звільнити його від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності та пояснив, що розуміє наслідки закриття кримінальної справи з нереабілітуючих обставин; захисника ОСОБА_7 , який також просив звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності в зв`язку з закінченням строків давності, при цьому наполягав на тому, у ДТП винен також і потерпілий, який грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України; прокурора ОСОБА_6 , яка не заперечувала проти звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінальної справи в зв`язку закінченням строків давності; перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Доводи апеляції щодо неповноти та неправильності досудового слідства є ідентичними тим, які перевірялись та не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи. Твердження апелянта щодо іншого механізму дорожньо-транспортної пригоди ніж це було встановлено судом, а також щодо відсутності в його діях складу злочину є безпідставними та спростовуються наведеними у вироку доказами.
Зокрема, спростовуючи доводи апелянта, суд прийшов до висновку щодо неспроможності показань засудженого в тій частині, що нібито не було зіткнення транспортних засобів, а потерпілий отримав тілесні ушкодження коли сам випав через кермо скутера на проїжджу частину дороги перед автомобілем засудженого. При цьому суд послався на показання потерпілого ОСОБА_10 , які узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_11 щодо зіткнення транспортних засобів під керуванням ОСОБА_8 та ОСОБА_10 .. Крім того, факт зіткнення вище зазначених транспортних засобів об`єктивно підтверджується протоколом огляду місця ДТП від 14.07.2010 року (а.с.9-13) в якому зафіксовано, що місцем зіткнення транспортних засобів є регульоване перехрестя вул. Київське Шосе та Фрунзе в м. Полтава на асфальтобетонному покритті проїзної частини якого залишись подряпини. В цьому ж протоколі було зафіксовано дані, які вказують на факт зіткнення транспортних засобів, а саме подряпини лівого переднього кута бампера автомобіля ВАЗ-2121, д.н.з. НОМЕР_1 та деформоване кермо моторолера Ямаха та декоративну накладку керма праворуч.
Крім цього, заперечення засудженого про інший механізм ДТП, спростовується даними викладеними у висновку транспортно-трасологiчної експертизи (а.с.225-227), що у заданій дорожній обстановці мало місце контактування передньої частини автомобіля ВАЗ з правою стороною моторолера Ямаха і показання водія ОСОБА_8 в частині того, що був відсутній контакт його автомобіля з моторолером Ямаха позбавлені технічної можливості, оскільки не узгоджуються з наявною слiдовою iнформацiєю зафіксованою в ході огляду місця ДТП, а також відеозаписом з камери вiдеоспостереження, встановленої на даному перехресті.
Вiдповiдно до висновку медичного експерта у ОСОБА_10 виявлено перелом правої нижньої кiнцiвки, гематом та саден шкіри кiнцiвок, які утворилися від дії тупих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею, якими могли бути виступаючі частини транспортного засобу, що рухався, з наступним падiнням на покриття дороги і отримані за обставин, указаних вище, i відносяться до ушкоджень середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с. 110-111).
В ході перевірки доводів апеляції було проведено комплексну судову транспортно-трасологічну, авто технічну та медичну експертизу, для проведення якої було забезпечено умови натурального моделювання з наданням автомобіля ВАЗ-2121 д.н.з. НОМЕР_1 , потерпілим ОСОБА_10 та мопедом «Ямаха», аналогічним транспортному засобу потерпілого.
Зокрема, згідно висновку комплексної експертизи № 994/995/123 від 26.12.2013 року у ОСОБА_10 виявлені тілесні ушкодження, які умовно можна поділити на наступні групи: а) закритий перелом правої малогомілкової кістки, гематома м`яких тканин по зовнішній поверхні середньої третини правої гомілки, садна шкіри по зовнішній поверхні правої гомілки, правого гомілково-ступеневого суглобу; б) садна шкіри по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу, по задній поверхні лівого і правого ліктьових суглобів.
Тілесні ушкодження у ОСОБА_10 могли утворились при дорожньо-транспортній пригоді за участю водія моторолера ОСОБА_10 та легкового автомобіля ВАЗ_ 2121 під керуванням ОСОБА_8 при зіткненні транспортних засобів: автомобіля ВАЗ-2121 та моторолера «Ямаха».
Первинний контакт зовнішньої поверхні верхньої частини правої гомілки та правого гомілково-ступневого суглобу потерпілого ОСОБА_10 відбувся з лівим краєм переднього бамперу та лівого переднього крила автомобіля ВАЗ-2121. задня поверхня верхньої частини правого передпліччя та ліктьового суглобу, садна шкіри по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу та по задній поверхні ліктьових суглобів потерпілого ОСОБА_10 утворили ся при падінні в напрямку вперед на асфальтне покриття дороги.
З урахуванням проведених транспортно-трасологічних досліджень факт контактної взаємодії суто передньою частиною автомобіля ВАЗ-2121 з моторолером «Ямаха» був відсутній, однак мав місце факт контактної взаємодії лівого кута переднього бампера автомобіля ВАЗ-2121 з передньою частиною моторолера «Ямаха».
З урахуванням проведених транспортно-трасологічних досліджень та наявних тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_10 факт контактної взаємодії суто передньою частиною автомобіля ВАЗ-2121 був відсутній, однак з мотивів, вказаних в дослідницькій частині висновку експертизи, мав місце факт контактної взаємодії лівого кута переднього бампера автомобіля ВАЗ-2121з зовнішньою поверхнею верхньої частини правої гомілки та правого гомілково-ступеневого суглобу потерпілого.
Зіткнення транспортних засобів, а саме моторолера «Ямаха» та автомобіля ВАЗ-2121 відбулося на праві стороні проїзної частини як по напрямку руху моторолера «Ямаха» так і по напрямку руху автомобіля ВАЗ-2121.
За напрямком руху мало місце перехресне зіткнення транспортних засобі, при якому моторолер «Ямаха» рухався зліва праворуч відносно напрямку руху автомобіля ВАЗ-2121. За характером руху не виключено, що безпосередньо перед зіткненням моторолер міг знаходитися в стадії гальмування.
В момент контактної взаємодії моторолер «Ямаха» отримав імпульс сили напрямком справа ліворуч відносно його повздовжньої вісі, що привело до зміни напрямку його руху.
В момент зіткнення автомобіль ВАЗ-2121 знаходився в рухомому стані, тобто рухався.
В даній дорожній ситуації мало місце падіння моторолера «Ямаха» на лівий бік та переміщення ліворуч відносно його подовжньої вісі, а не перекидання.
В даній дорожній ситуації технічна можливість уникнути пригоди з боку водія моторолера «Ямаха» ОСОБА_10 визначалася виконанням ним вимог п.п.8.7.3.е), 8.10 «Правил дорожнього руху України», для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії водія моторолера «Ямаха» ОСОБА_10 не відповідали вимогам п.п.8.7.3.е), 8.10 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою.
Технічна можливість уникнути пригоди з боку водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_8 в даній дорожній ситуації визначалася виконанням ним вимог п.п.10.1, 16.5 «Правил дорожнього руху України», для чого в ньог7о не було перешкод технічного характеру. В даній дорожній ситуації дії водія автомобіля ВАЗ-2121 ОСОБА_8 не відповідали вимогам п.п.10.1, 16.5 «Правил дорожнього руху України» і з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з пригодою.
З вище наведеного вбачається, що висновки цієї комплексної експертизи також спростовують доводи апелянта та підтверджують правильність судового рішення щодо наявності в діях ОСОБА_8 складу злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Таким чином, ретельно дослідивши та перевіривши докази по справі місцевий суд спростував доводи апелянта щодо недоведеності вини засудженого та прийшов до обґрунтованого висновку щодо порушення засудженим, який керував транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які перешкодили суду постановити законне та обґрунтоване судове рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.
Разом з тим, відповідно до положень ст.49 КК України судове рішення щодо ОСОБА_8 підлягає скасуванню, ОСОБА_8 - звільненню від кримінальної відповідальності.
Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі. Крім того, за змістом ч.5 ст.74 КК України, особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу.
Так, вироком суду ОСОБА_8 визнано винним та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Санкцією ч.1 ст.286 КК України передбачено найбільш суворий вид покарання у виді обмеження волі і відповідно до ст.12 КК України цей злочин віднесено до злочинів невеликої тяжкості. Злочин, передбачений ч.1 ст.286 КК України ОСОБА_8 вчинив 14.07.2010 року, а вирок щодо нього набуває чинності 20.02.2014 року, тобто більше ніж через три роки після дня вчинення злочину.
За таких обставин, клопотання ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а вирок щодо нього скасуванню в зв`язку із закінченням строків давності.
Керуючись ст. ст. 365, 366 КПК України (1960 року) та п. п. ,11,13,15 розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, колегія суддів,-
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію ОСОБА_8 частково задовольнити.
Вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 13.01.2012 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.
На підставі ст.49 КК України ОСОБА_8 у зв`язку із закінченням строків давності звільнити від кримінальної відповідальності передбаченої ч.1 ст.286 КК України, а провадження по кримінальній справі закрити.
С У Д Д І:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14