Єдиний унікальний номер 243/3446/15-к
Номер провадження 1-кп/243/297/2015
ВИРОК

Іменем України

29 квітня 2015 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Слов`янську кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Миколаївки Слов`янського району Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 22.09.2000 року вироком Слов`янського районного суду Донецької області за ч. 3 ст. 81 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік;

- 29.10.2003 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2, ч. 3 ст. 188 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 19.09.2008 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі;

- 11.05. 2012 року вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 5 місяців арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На початку квітня 2014 року на території Донецької області України невстановленими досудовим слідством особами для насильницького підтримання влади незаконної самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки» було створено непередбачене законами України збройне формування, яке мало організовану структуру військового типу, а саме: єдиноначальність, підпорядкованість, чітку ієрархічність та дисципліну, були озброєні вогнепальною зброєю, вибухівкою, а також мали тяжке військове озброєння та військову техніку. Крім того, в зазначеному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, яка полягала в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур так званої «Донецької народної республіки», придушення організованого опору населення на окупованій території, депортації населення Донецької області, встановлення режиму військового стану, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, знищення їх живої сили і матеріальних засобів, а також скоєння інших тяжких і особливо тяжких кримінальних правопорушень. Вказані формування дислокувались в різних населених пунктах та місцевостях Донецької області та мали загальну координацію керівництва.

На початку квітня 2014 року ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, маючи намір на вступ до незаконного збройного військового формування самопроголошеної так званої «Донецької народної республіки», усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою участі у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, на пропозицію невстановленої особи, вступив до незаконного збройного формування. Ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками члена вказаного збройного формування, ОСОБА_5 дав свою згоду на їх дотримання та виконання, тим самим, підтвердив свої наміри на участь у вищевказаному незаконному збройному формуванню та виконанню його цілей і завдань.

Для подальшої участі у незаконному збройному формуванні ОСОБА_5 , добровільно прибув в місто Слов`янськ Донецької області, а саме до автомобільної заправної станції, яка розташована при виїзді з даного міста на автодорозі сполученням Харків - Ростов-на-Дону, де на той час знаходився блокпост так званої «Донецької народної республіки», де йому було передано у використання автоматичну вогнепальну зброю автомат Калашникова, набої до нього, формений одяг та військове спорядження.

Продовжуючи протиправну діяльність, у період часу з початку квітня 2014 року до кінця квітня 2014 року ОСОБА_5 , здійснюючи свої умисні протиправні дії у складі непередбаченого законами України збройного формування, систематично виконував накази свого безпосереднього командира по здійсненню визначених йому завдань по організації та проведенню охорони вищевказаного блокпоста, прилеглої до нього території, а також здійснював пропуск та перевірку транспортних засобів, осіб на блокпості, які рухалися повз вищевказаний блокпост та виконував функції по охороні вказаного блокпоста, здійснював спостереження за навколишньою територією з метою попередження незаконного збройного формування про будь-яку небезпеку.

Таким чином, протиправні дії ОСОБА_5 носили тривалий характер, а саме впродовж квітня 2014 року та виразились у активній участі в діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам вла

Між прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури Лапіним ІО та обвинуваченим ОСОБА_5 29 квітня 2015 року укладена угода про визнання винуватості. Згідно з угодою ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язався беззастережно визнати себе обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме у вигляді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням від відбуття покарання на підставі ст..75 КК України та отримана згода ОСОБА_5 на його призначення. В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені ОСОБА_5 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Прокурор у судовому засіданні вважає, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити підозрюваному узгоджену в угоді міру покарання.

ОСОБА_5 в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України, в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 визнав себе винуватим згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури Лапіним ІО та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження даної угоди.

За таких обставин, суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_5 брав активну участь у діяльності непередбаченого законами України збройного формування, що супроводжувались вчиненням опору представникам влади, а тому його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 260 КК України, за якою належить призначити ОСОБА_5 міру покарання, узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 квітня 2015 року між прокурором Ізюмської міжрайонної прокуратури ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №000340 від 22 лютого 2015 року.

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України та призначити йому покарання за даною статею у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст..75,76 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням , якщо він протягом 2 років 6 місяців іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені судом обов.язки : не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання , роботи , періодично з.являтися на реєстрацію у вказану інспекцію.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний у відношенні ОСОБА_5 , скасувати , ОСОБА_7 негайно звільнити з-під варти.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги , якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Запорізької області через Слов`янський міськра йонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення. вироку.

Суддя ОСОБА_1