Справа № 642/1821/15к
Провадження №1/642/283/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Находка Приморського краю РФ, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: 09.09.2013 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст. 185 КК України до 2 р. позбавлення волі з іспитовим строком на 2 р.;

-у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,

встановив:
ОСОБА_4 , 19.10.2014 р. близько 01.00 год., знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , маючи злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникнення у приміщення, із корисливих мотивів, проник на подвір`я вищевказаного домоволодіння і прослідував до сараю. Після чого, знаходячись біля сараю, за допомогою металевої арматури зірвав навісний замок який висів на вхідних дверях сараю. Таким чином, ОСОБА_4 проник до приміщення сараю, звідки таємно вкрав планшет «Ейпл» вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 554 від 13.02.2015 р. 6673 грн., який знаходився в чохлі білого кольору вартістю 50 грн.

Після чого, ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_5 матеріальні збитки на загальну суму 6723 грн.

У судовому засіданні обвинувачений в пред`явленому йому обвинуваченні винними себе визнав повністю, підтвердивши вищевикладене, про обставини здійснення злочину дав показання, як зазначено в описовій частині вироку та пояснив, що скоїв правопорушення з корисних мотивів.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Приймаючи до уваги послідовність показань обвинуваченого ОСОБА_4 про обставини таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у сховище, суд вважає ці показання достовірними.

Таким чином, суд вважає, що винність обвинуваченого доказана повністю та кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у сховище, вчинена повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 66 КК України, є щире каяття у скоєному злочину, активне сприяння у розкритті злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога на психіатра не перебуває, тяжких наслідків від злочину не настало, відсутність з боку потерпілої претензій матеріального та морального характеру.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 правопорушення, його особу, визнання обвинуваченим своєї вини, повне відшкодування спричинених збитків, маючого непогашену судимість, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому призначає покарання в межах санкції інкримінованої статті із застосування положень ст.71 КК України частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 9 вересня 2013 року.

Запобіжний захід стосовно звинуваченого не обирався. Судові витрати стягнути на користь держави із звинуваченого.

Доля речових доказів по справі вирішується судом згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 370, 371, 374 КПК України, суд, -

засудив:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ч.3 ст. 185 Кримінального кодексу України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.

На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднати не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 09.09.2013 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 2 (два) місяці з відбуттям покарання в кримінально-виконавчій установі.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати на залучення експерта у сумі 1252 грн.

Вирок може бути оскаржено в апеляційний суд Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, засудженим з моменту вручення їм копії вироку. Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано не доцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Головуючий: