Справа № 278/1335/15-к
В И Р О К
іменем України
13 травня 2015 року м.Житомир
Житомирський районний суд Житомирської області
у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 03.03.2015 року за № 0000276, про обвинувачення
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жданів (Маріуполь) Донецької області, громадянина України, з середньою освітою, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу (КК) України,
в с т а н о в и в:
Прокурор прокуратури Житомирського району ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_5 уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_5 на початку 2001 року, перебуваючи в смт. Новогуйвинське Житомирського району, при невстановлених слідством обставинах без передбаченого законом дозволу незаконно придбав 20 бойових припасів, а саме: 15 спортивно-мисливських патрона кільцевого запалення, призначені для стрільби з спортивної та мисливської нарізної вогнепальної зброї калібру 5.6 мм, 4 гвинтівочних патрона калібру 7,62 мм з кулею «ЛПС» зі сталевим осердям,1 проміжний патрон калібру 7,62 мм.
Після чого, з метою зберігання вищевказаних бойових припасів, не маючи передбаченого законом дозволу незаконно переніс їх до свого будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де незаконно зберігав до 08 години 30 хвилин 11 березня 2015 року, коли під час проведення обшуку працівниками міліції вищевказаного будинку, вказані патрони калібру 5,6 мм в кількості 15 шт., та калібру 7,62 мм в кількості 5 шт., були виявлені та вилучені.
Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , передбачена ч. 1 ст. 263 КК України придбання, носіння та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
28 квітня 2015 року між прокурором прокуратури Житомирського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості, згідно з якою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України та узгоджують вид покарання 3 роки позбавлення волі, узгоджують звільнення підозрюваного на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, покладення на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України. Підозрюваний зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та виконувати всі обов`язки, які будуть покладені на нього судом.
Вирішуючи питання про відповідність цієї угоди вимогам КПК України та закону, суд враховує наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 12 КК України злочин, передбачений ч. 1 ст. 263 КК України, є тяжким злочином, провадження не здійснюється щодо юридичної особи та у провадженні не бере участь потерпілий, тобто сторони при укладенні угоди дотримались вимог ч. 4 ст. 469 КПК України.
Не встановлено і порушень вимог ч. 5 ст. 469 КПК України, оскільки угоду про визнання винуватості укладено після повідомлення ОСОБА_5 про підозру (27.03.2015) і до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Сторонами дотримано вимоги положень ст. 472 КПК України і в угоді у відповідності до цих вимог зазначено сторони, сформульовано підозру та її правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність (ч. 1 ст. 263 КК України), істотні для кримінального провадження обставини, беззастережне визнання обвинуваченим винуватості у вчиненні злочину, зазначено узгоджене покарання та згоду обвинуваченого на звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначено дату її укладення і вона скріплена підписами сторін.
Укладення угоди між прокурором та обвинуваченим є добровільним, на чому наголосили сторони в судовому засіданні.
Умови угоди не суперечать вимогам КПК України та закону, в тому числі правова кваліфікація злочину, вчиненого ОСОБА_5 не є більш тяжкою, ніж це передбачено у ч. 4 ст. 469 КПК України
Не встановлено невідповідності інтересам суспільства умов угоди та ці умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін та інших осіб.
Підстав вважати, що укладення угоди про визнання винуватості не було добровільним, у суду немає.
ОСОБА_5 заявив, що цілком розуміє наслідки угоди.
Очевидної неможливості виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань не вбачається.
Для визнання винуватості ОСОБА_5 наявні фактичні підстави.
Узгоджені сторонами вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину.
Прокурор, захисник, обвинувачений ОСОБА_5 висловили одностайну думку про затвердження угоди про визнання винуватості. Обвинувачений вказав, що фактичні обставини, як вони зазначені у підозрі, відповідають дійсності, вину визнає повністю.
Цивільний позов у провадженні не пред`явлено.
Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, підлягають стягненню з обвинуваченого.
Приймаючи до уваги призначене покарання, поведінку ОСОБА_5 при проведенні досудового розслідування, підстав для обрання щодо нього запобіжного заходу не вбачається.
Відповідно до ч. 3 ст. 75 КК України у випадку затвердження судом угоди про визнання вини, якщо сторони узгодили звільнення від покарання з випробуванням, обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.
Керуючись ст. ст. 369-371, 373-374, 469, 472, 474-475 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 квітня 2015 року між прокурором прокуратури Житомирського району ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 , прийнявши рішення про винуватість ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначивши йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням протягом 1 (одного) року іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.
Речові докази після набрання вироком законної сили: 15 патронів калібру 5,6 мм, корпус 30 мм бронебійного снаряду, поміщеного у гільзу, патрон та кулю калібру 7,62 мм, 7 холостих гвинтівочних набоїв калібру 7,62мм, 1 гільзу з капсулем від холостого військового патрона, 5 патронів калібру 7,62 мм, передані на зберігання в камеру зберігання речових доказів Житомирського РВ УМВ України в Житомирській області знищити.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 1595 грн. 88 коп. процесуальних витрат на залучення експерта при проведенні НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області балістичних експертиз.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не обирати.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд. При цьому вирок може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначене покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення їм наслідків укладення угоди, а прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий ОСОБА_1