Ухвала

іменем україни

09 липня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_3,

суддів: ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на вирок Селидівського міського суду Донецької області від 29 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 31 березня 2015 року щодо ОСОБА_1,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Слов'янська Донецької області та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, неодноразово судимого, востаннє - за вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 01 квітня 2010 року за ч. 2 ст. 186, 71 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців; звільненого 10 квітня 2012 року від відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк один рік два місяці двадцять вісім днів позбавлення волі,

засуджено за ч. 1 ст. 121 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк п'ять років.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю три роки та покладено на нього обов'язки, передбачені пунктами 2-4 ч. 1 ст. 76 КК.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він 03 вересня 2014 року близько 02.00 год., заходячись у стані алкогольного сп'яніння біля магазину «Престиж» по вул. Радянській, 64 у м. Гірнику Донецької області, під час конфлікту умисно вдарив ножем ОСОБА_2 в живіт, заподіявши останньому тяжких тілесних ушкоджень.

У касаційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеності винуватості і правильності кваліфікації дій засудженого, просить скасувати судові рішення і призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції у зв'язку з м'якістю призначеного засудженому покарання, оскільки вважає, що ОСОБА_1 безпідставно було звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно зі ст. 75 КК , про що наводить відповідні доводи.

Розглянувши доводи, наведені в касаційній скарзі, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ст. 65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з вимогами ст. 75 КК в разі, якщо суд при призначенні покарання, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п'яти років, враховуючи ступінь тяжкості злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

При призначенні ОСОБА_1 покарання місцевий суд врахував характер та ступінь тяжкості скоєного злочину (тяжкий), обставини його вчинення, дані про особу засудженого, який, хоча і неодноразово судимий, але позитивно характеризується за місцем проживання. Враховано судом й те, що ОСОБА_1 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, потерпілий просив не призначити засудженому покарання пов'язане з позбавленням волі, оскільки саме він спровокував конфлікт. Не залишилися без врахування судом обставини, що пом'якшують покарання - щире каяття, добровільне відшкодування завданого збитку, а також обставини, що його обтяжують - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння та рецидив злочину.

За таких обставин суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, покарання ОСОБА_1 у межах пред'явленого обвинувачення відповідає вимогам ст. 65 КК, вчиненому й особі засудженого, а рішення про звільнення від його відбування - вимогам ст. 75 КК.

Апеляційний суд, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора за доводами, аналогічними за своїм змістом доводам у касаційній скарзі, ретельно перевірив їх, дав їм належну оцінку й ухвалив рішення, яке відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Переконливих доводів про необхідність скасування судових рішень та направлення кримінального провадження на новий розгляд до суду першої інстанції в касаційній скарзі прокурора не наведено.

Таким чином, оскільки зі скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити прокурору у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5

(підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_3