Справа № 11-906 2007 року Головуючий
по 1 інстанції Муранова
Доповідач Орел A.I.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05
вересня 2007 року Колегія
суддів судової палати з

кримінальних
справ апеляційного суду Київської області в складі головуючого судді Ігнатюка О.В. суддів Орла А.І.,
Капічон О.М. з участю прокурора
Єлфімова І.П.

потерпілого
ОСОБА_2. та його представника ОСОБА_4.,
засудженого ОСОБА_1.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляціями
державного обвинувача - старшого помічника Бориспільського міжрайонного
прокурора Гуцала Ю.О. та
засудженого ОСОБА_1 на вирок
Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 червня 2007
року, яким :

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1року народження, уродженця м.
Москви РФ , українця,
громадянина України, освіта
вища, працюючого приватним підприємцем, раніше не судимого, проживаючого АДРЕСА_1, засуджено за
ст. 286 ч. 2 КК України до
чотирьох років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними
засобами терміном на 3 роки, на
підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування
основного покарання з випробуванням з іспитовим терміном 3 роки. Стягнуто з ОСОБА_1. на користь ОСОБА_2.
5904 грн. завданої матеріальної шкоди та 35000 грн. моральної шкоди. Вироком
також вирішено питання щодо судових витрат.

Колегія
суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Згідно
вироку суду ОСОБА_1.
визнаний винним та засуджений за вчинення злочину при наступних обставинах.

22.06.2006
року близько 15 години 30 хвилин ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного
сп'яніння, керуючи власним автомобілем
"Мазда" д.н.з. НОМЕР_1,
рухаючись по дорозі "Водозахисна дамба Осокорки - Проців"
Бориспільського району Київської області,
в напрямку м. Києва, в районі другого шлюзу, порушивши п.п. 2.3, 2.9,
11.2, 11.3 та 12.1 Правил
дорожнього руху України, не врахував
дорожньої обстановки, допустив занос
автомобіля з подальшим виїздом на ліве по ходу свого руху узбіччя, де допустив зіткнення зі стоячим автомобілем
ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_2І. Внаслідок ДТП водій автомобіля ЗАЗ - ОСОБА_2. отримав
тяжкі тілесні ушкодження у вигляді відкритого уламкуватого перелому кісток
правої голені в верхній третині зі зміщенням,
закритого перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки без
зміщення, травматичного шоку 2-го
ступеню, забійної рани правої надбрівної
дуги, ранки на передньобоковій поверхні
стегна та саден на передньобоковій поверхні лівого стегна. Пасажиру автомобіля
ЗАЗ - ОСОБА_3. заподіяні легкі тілесні ушкодження у вигляді садна грудної
клітини зліва та підшкірної гематоми в нижній третині лівої гомілки.

На даний
вирок суду державним обвинувачем подана апеляція в якій він просить вирок суду
в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 35000 грн. на користь потерпілого
ОСОБА_2.

змінити,
а в решті вирок залишити без змін. В обґрунтуванні апеляції
зазначено, що судом належним чином не
вмотивовано рішення щодо стягнення моральної шкоди в сумі 35000 грн., з урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги розумності і справедливості.

На даний
вирок суду засудженим ОСОБА_1подана апеляція,
в якій він просить вирок суду щодо нього змінити, скасувати додаткове покарання у вигляді
позбавлення права керувати транспортними засобами та зменшити суму стягнення
моральної шкоди на користь ОСОБА_2.. В обґрунтуванні апеляції засуджений ОСОБА_1. зазначає, що суд при призначенні йому додаткового
покарання не врахував, що він хворий на
рак і автомобіль йому постійно потрібний. Крім цього, в апеляції зазначено, що судом при вирішенні питання про стягнення
моральної шкоди не враховано належним чином всіх обставин справи, його майнового та сімейного стану, його стану здоров'я.

Заслухавши
суддю доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляцію державного обвинувача
та апеляцію засудженого ОСОБА_1. і
просить вирок суду змінити в частині цивільного позову, зменшивши розмір стягнення моральної шкоди з
засудженого ОСОБА_1. на користь потерпілого ОСОБА_2. та виключити з вироку
застосування до засудженого ОСОБА_1.
додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними
засобами в решті вирок суду залишити без змін,
засудженого ОСОБА_1., який підтримав свою апеляцію та частково
апеляцію державного обвинувача і просить вирок суду змінити, виключити з призначеного судом покарання
застосування до нього додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права
керувати транспортними засобами та зменшити розмір стягнутої з нього на користь
потерпілого ОСОБА_2. моральної шкоди,
дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія судців вважає, що апеляції засудженого ОСОБА_1. та
державного обвинувача підлягають до задоволення.

Фактичні
обставини справи, кваліфікація
злочину, вчиненого засудженим
ОСОБА_1., призначене судом основне
покарання та розмір стягнення заподіяної матеріальної шкоди, ніким не оспорюються.

У
відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання : 1) у межах, установлених у санкції статті особливої
частини КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини КК України; 3)
враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину,
особу винного та обставини, що
пом'якшують та обтяжують покарання. Особі,
яка вчинила злочин, має бути
призначене покарання, необхідне й
достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як
вбачається з вироку суду, необхідність
застосування до засудженого ОСОБА_1.
додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними
засобами терміном на 3 роки, суд
обґрунтовує запобіганням вчинення нових злочинів проти безпеки руху та експлуатації
транспорту, в тому числі і підчас
встановленого судом іспитового строку. Колегія суддів дане обґрунтування суду
першої інстанції знаходить не переконливим.
У відповідності до ч. 2 ст. 55 КК України, додаткове покарання, в даному випадку позбавлення права керувати
транспортними засобами, може бути
призначене, коли воно передбачене
санкцією статті КК за умови, що з
урахуванням характеру злочину, особи
засудженого та інших обставин справи,
суд визнає за неможливе збереження за ним такого права. Тобто висновок
суду про необхідність застосування додаткового покарання, повинен бути належним чином вмотивований. Як
вбачається з матеріалів справи та вироку суду,
ОСОБА_1. хворіє на рак шлунку і йому встановлена 2-га ступінь
захворювання за міжнародною класифікацією ТЗНоМО, а також 3-я клінічна група. В зв'язку з
цим, як пояснює і сам засуджений, він потребує можливості керувати транспортними
засобами для досить частих відвідувань лікаря. Позбавлення його права керувати
транспортними засобами ускладнить можливість своєчасного отримання ним належну
медичну допомогу. Поскільки у санкції
ст. 286 ч. 2 КК України

передбачена
можливість як застосування додаткового покарання у вигляді позбавлення права
керувати транспортними засобами, так і
без його застосування, колегія суддів
знаходить за можливе враховуючи особу засудженого, стан його здоров'я не застосовувати до нього
додаткової міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними
засобами.

У
відповідності до ст. 23 ЦК
України, розмір грошового
відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру
правопорушення, глибини фізичних та
душевних страждань, погіршення
здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеню вини особи, яка завдала моральну шкоду, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

На думку
колегії суддів, судом першої інстанції
зазначені вище вимоги норми ЦК України належним чином виконані не були.
Визначаючи відшкодування моральної шкоди у розмірі 35000 грн. на користь
ОСОБА_2., суд виходив з того, що ОСОБА_2. 22 дні знаходився на
лікування, в зв'язку з цим переніс як
фізичні, так і моральні страждання, був позбавлений можливості користуватись
належним йому транспортним засобом.
Колегія судців повністю погоджується з висновком суду першої інстанції
щодо заподіяння потерпілому ОСОБА_2. діями засудженого ОСОБА_1. моральної
шкоди. Однак, на думку колегії
суддів, судом першої інстанції не вірно
визначений розмір заподіяної потерпілому ОСОБА_2. моральної шкоди. Колегія
суддів виходячи з принципів розумності та справедливості, всі обставини справи та характер вчиненого
ОСОБА_1злочину, вважає що розмір
заподіяної потерпілому ОСОБА_2 моральної шкоди,
що підлягає стягненню з засудженого ОСОБА_1. на користь потерпілого
ОСОБА_2. слід зменшити до 20000 грн.,
поскільки на думку колегії суддів саме така сума буде відповідати
розміру заподіяної моральної шкоди потерпілому ОСОБА_2..

На підставі
наведеного, керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляцію
державного обвинувача - старшого помічника Бориспільського міжрайонного
прокурора Гуцала Ю.О. та засудженого ОСОБА_1
задовольнити. Вирок Бориспільського міськрайонного суду Київської області від
29 червня 2007 року щодо ОСОБА_1 змінити. Виключити з вироку застосування до ОСОБА_1. додаткової
міри покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами на
строк 3 роки та зменшити розмір стягнення з засудженого ОСОБА_1. на користь
потерпілого ОСОБА_2. моральної шкода до 20000 грн.. В решті вирок суду залишити
без змін.