Справа №1-481/2007
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2007
року м. Київ

Києво-Святошинський
районний суд Київської області

в складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

при секретарі Лаврик І.В.,

за участю
прокурора Бистрика О.М.,

захисника ОСОБА_1

потерпілого ОСОБА_2

потерпілої ОСОБА_3

розглянувши у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кам'янця-Подільського Хмельницької області,
українця, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого водієм
ТОВ «Едельвейс-Девелопмент», несудимого, зареєстрованого за адресою:АДРЕСА_1;
проживаючого за адресою: АДРЕСА_2, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.
286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4.,
близько 12-ї години ІНФОРМАЦІЯ_2, керуючи автомобілем ВАЗ-21093, реєстраційний
номерНОМЕР_1 на якому рухався по 34 км +250 м автодороги Київ - Чоп в населеному пункті с. Гуровщина Києво-Святошинського
району Київської області, порушив вимоги п.1.5 Правил дорожнього руху України,
що забороняють створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю
або здоров'ю громадян, а також вимоги п.18.4 Правил дорожнього руху України,
які приписують, якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує
швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що
рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість, а в разі потреби
зупинитися і можуть продовжити ( відновити) рух лише переконавшись, що на
пішохідному переході немає пішоходів, для яких може бути створена перешкода чи
небезпека, не врахував дорожню обстановку, проявив неуважність та допустив
наїзд на пішохода - неповнолітнього ОСОБА_5., перетинавшого проїзну частину по
пішохідному переходу з велосипедом в руках, який помер на місці дорожньо-транспортної
пригоди. Згідно висновку експерта № 318/Д/322 від 13.08.2007 року, травма,
отримана ОСОБА_5. внаслідок ДТП,
відноситься до тяжких тілесних ушкоджень та перебуває в прямому причинному
зв'язку з настанням смерті.

Допитаний
в судовому засіданні підсудний свою вину у пред'явленому йому обвинуваченні
визнав повністю та пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 на автомобілі ВАЗ-21093,
реєстраційний номерНОМЕР_1 яким керував за дорученням, близько 10-ї години
виїхав з м. Києва в напрямку м. Кам'янця Подільського Хмельницької області,
перевіривши перед тим стан та працездатність всіх систем автомобіля. В
автомобілі знаходилася пасажир ОСОБА_6, погодні умови були сприятливими (було
сухо, світило сонце). Проїжджаючи населений пункт Гуровщина, він рухався на
автомобілі зі швидкістю

2

близько 100 км на годину по
лівій смузі. Попереду, по правій смузі, в попутньому з ним напрямку, рухався
мікроавтобус «Форд» білого кольору, який почав зменшувати швидкість перед
пішохідним переходом. Відстань до мікроавтобуса була приблизно 400 метрів. Він
теж почав зменшувати швидкість свого автомобіля і бачив, що по пішохідному
переходу проїзну частину стали перетинати пішоходи, а саме - чоловік, який ніс
дитину та жінка, яка йшла попереду. Як тільки вони перейшли дорогу, мікроавтобус
почав рухатись. Він вирішив, що пішоходів на переході більше немає, відпустив
гальма та продовжив рух по лівій смузі. В цей час на перехід вибіг хлопчик,
який в руках тримав велосипед. Побачити хлопчика раніше він не міг, тому що
цьому заважав колесо-відбійник, що розділяв зустрічні смуги руху. Побачивши
його автомобіль, хлопчик розгубився та зупинився на смузі руху автомобіля. Він
застосував екстрене гальмування, однак наїзду на пішохода уникнути не вдалося.
Від удару передньою частиною його автомобіля, хлопчик та велосипед опинились на
капоті, а після зупинки автомобіля впали на проїзну частину. Він підбіг до
хлопчика. Одночасно до хлопчика підбігла його мати, яка прощупала пульс і
повідомила що той помер. Після цього він знаходився на місці ДТП до прибуття
працівників міліції, вживши заходів для забезпечення збереження слідів на місці
події. У вчиненому щиро кається. Визнає що вчинив злочин, за який неможливо
спокутувати провину. Цивільний позов визнає частково. Клопоче про зменшення
заявленого розміру відшкодування моральної шкоди з урахуванням його
матеріального стану.

Потерпілий
ОСОБА_2 показав, що 28.06.2007 р. він разом з дружиною та двома синами пішли в с. Гуровщина до магазину.
Молодшого сина везли в колясці, а старший син ОСОБА_7 йшов з велосипедом.
Близько 12-ї години, в с
Гуровщина, він з синами підійшли до пішохідного переходу через автодорогу Київ-Житомир
напроти сільської лікарні з наміром перетнути автотрасу. Дружина чекала їх на
протилежному краю дороги, тому що перейшла її раніше по пішохідному мосту.
Спочатку вони спокійно і безперешкодно перетнули дві смуги руху дороги, що йшла
у напрямку м. Києва та була вільна від автомобілів. На середині проїзної
частини вони зупинились., пропустили транспорт, що рухався у напрямку м.
Житомира. Впевнившись, що інші транспортні засоби знаходяться на значній
відстані, вони почали перетинати смуги руху. Він йшов першим, ведучи в руках
коляску. Слідом за ним дорогу перетинав старший син , який в руках вів
велосипед та знаходився позаду нього на відстані близько 50 см. В цей час на
другій від нього смузі зупинився мікроавтобус, водій якого став чекати поки
вони не перейдуть дорогу. Як тільки він зайшов за автобус, то звернув увагу
назад, щоб подивитись де знаходиться старший син. В той же час, по крайній лівій
смузі руху, на великій швидкості пронісся автомобіль ВАЗ-2109 бежевого кольору,
який передньою частиною збив сина ОСОБА_7а з велосипедом. Від удару сина
закинуло на капот, з якого він упав після зупинки автомобіля. Вони з дружиною
підбігли до лежачого сина. Він взяв сина на руки та заніс до лікарні, що
знаходилася поруч з дорогою, але син ознак життя не подавав. В лікарні
повідомили що син помер. Що стосується цивільного позову по справі то
матеріальну шкоду у сумі 5000 гривень йому відшкодовано до судового засідання.
Він заявляє циільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди у сумі
800000 гривень.

Потерпіла
ОСОБА_3 дала аналогічні показання.

Свідок
ОСОБА_6 показала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 вона з ОСОБА_4 на автомобілі ВАЗ-21093,
реєстраційний номерНОМЕР_1 яким керував останній, виїхали до м. Кам'янця
Подільського Хмельницької області. Близько 12-ї години в населеному пункті
Гуровщина перед ними рухався мікроавтобус, який почав гальмувати перед
пішохідним переходом. Вона бачила, як через перехід переходив чоловік,
тримавший дитину та жінка. ОСОБА_4 почав гальмувати, що в автомобілі було
відчутно. Як тільки пішоходи перетнули смуги руху, ОСОБА_4 відпустив гальма. В
цей час на перехід вибіг хлопчик віком близько 10 років з велосипедом в руках.
ОСОБА_4 різко загальмував. Вона відчула

3

удар та
зрозуміла, що автомобіль, на якому вони рухалися, збив хлопчика. Після зупинки
ОСОБА_4 кинувся до лежачого хлопчика, та допомогти йому вже було неможливо.

Винність
підсудного у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами
дослідженими в процесі судового слідства:

- протоколом огляду дорожньо-транспортної
пригоди від ІНФОРМАЦІЯ_2 із схемою ДТП
та фото - таблицею (а. с. 3-17);

- протоколом огляду і перевірки технічного
стану транспорту від ІНФОРМАЦІЯ_2, в якому зафіксовані зовнішні пошкодження
автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 та встановлений нормальний
стан функціонування його основних систем (а. с. 18-20);

- висновком експерта № 318/Д/322 від 13.08.2007
року, відповідно до якого смерть неповнолітнього ОСОБА_7, 1997 року народження,
настала внаслідок закритої травми шиї, яка відноситься до тяжких тілесних
ушкоджень та знаходиться у прямому причинному зв'язку з настанням смерті
(а.с.38);

- свідоцтвом про смерть ОСОБА_7, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_2, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.06.2007 року
зроблений відповідний актовий запис за № 380 ( а. с. 55). Суд визнає, що
підсудний, дав суду правдиві показання, які підтверджуються іншими доказами,
дослідженими в процесі судового слідства.

Оцінюючи
досліджені докази суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена
повністю, і його дії судом кваліфікуються за ч. 2 ст. 286 КК України, як
порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним
засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Призначаючи
покарання підсудному, суд враховує, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК
України, відноситься до категорії тяжких, вчинений з необережності, що ОСОБА_4.
позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, згідно рішення
виконавчого комітету Камянець-Подільської міської ради №1643 від 02.08.2007 р.
призначений помічником над своїм дідом - інвалідом війни 1 групи ОСОБА_8, 1925
року народження, раніше не судимий.

Обставинами, що
пом'якшують покарання, суд
визнає його щире
каяття у вчиненому, добровільне
відшкодування завданого матеріального збитку. Обставин, що обтяжують покарання,
судом не виявлено.

Враховуючи
тяжкість вчиненого злочину та особу підсудного, суд вважає можливим обрати
покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті з випробуванням.

Зважаючи
на те, що ігнорування підсудним вимог правил дорожнього руху України, його
неуважність та невірна оцінка дорожньої ситуації призвели до настання тяжких
наслідків - смерті людини, суд вважає за необхідне призначити до ОСОБА_4
додаткове покарання у вигляді позбавлення права керувати транспортними
засобами. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, виходячи із засад
розумності, виваженості та справедливості дослідивши матеріальний стан підсудного,
суд прийшов до висновку, що цивільний позовОСОБА_2 щодо відшкодування моральної
шкоди, завданої спричиненням моральних страждань внаслідок загибелі сина від
неправомірних дій ОСОБА_4, у відповідності до ст. 28 КПК України та ст.1167 ЦК
України підлягає задоволенню частково у сумі 75000 грн. На підставі
викладеного, керуючись ст. 323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_4
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.
2 ст. 286 КК
України, і призначити
йому покарання у вигляді

4

позбавлення волі
на строк 5 (п'ять) років з позбавленням права керувати транспортними засобами
на строк 2 (два) роки.

На
підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання
з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 (три) роки.

На
підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов'язки не виїзджати за межі
України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання, роботи.

Строк
відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку.

До
вступу вироку в законну силу залишити ОСОБА_4 запобіжний захід підписку про
невиїзд.

Задовольнити
цивільний позовОСОБА_2 частково. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_275000
(сімдесят п'ять тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди, заподіяної
злочином.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через
Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом п'ятнадцяти діб з
дня його проголошення.