Справа № 703/4781/14-к р.
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 лютого 2015 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
з участю прокурора ОСОБА_5
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
- за ч. 3 ст. 187 КК України,-
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_9 як в ході досудового слідства так і в суді своєї вини не визнав та пояснив, що участі в розбійному нападі на ОСОБА_11 він не приймав, оскільки до початку військових дій, які розпочались навесні 2014 року, постійно проживав в м. Слов`янськ, Донецької області і в 2012 році в м. Сміла взагалі не був. Коли в Слов`янську розпочались військові дії, то він разом зі своєю сестрою та її дітьми переїхав в м. Знам`янку, Кіровоградської області, де і був затриманий працівниками міліції.
Дослідивши матеріали справи суд вважає, що вина ОСОБА_9 в скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України не доведена, а тому він підлягає виправданню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Проте, органом досудового слідства вказані вимоги закону не виконані і обставини справи належним чином не з`ясовані, а тому рішення про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності прийнято без передбачених для цього підстав.
Аналогічні показання дала допитана в якості потерпілої дочка ОСОБА_6 - ОСОБА_7 .
Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що восени 2012 року до неї дійсно приїжджали родичі з Донецької області, в тому числі ОСОБА_10 зі своїм товаришем, якого вона не знає. Проте, чому слідчий в протоколі її допиту написав, що це був ОСОБА_9 вона пояснити не може, оскільки малограмотна і не змогла тоді належним чином прочитати вказаний документ. Насправді ОСОБА_9 в 2012 році до неї в м. Смілу не приїжджав і востаннє вона його бачила кілька років тому.
Аналогічні показання свідок ОСОБА_13 давала і під час допиту її в якості свідка 17 липня 2014 року, де вона також вказувала, що ОСОБА_14 до неї в гості в 2012 році не приїжджав і останній раз вона його бачила 8 років тому в м. Костянтинівка, Донецької області, куди їздила провідувати свою матір (а.с.168, т.1).
На підтвердження цих показань ОСОБА_13 свідчать і дані протоколу пред`явлення їй на впізнання по фотознімках ОСОБА_9 , де вона, впізнавши обвинуваченого, також вказала, що востаннє бачила його 8 років тому і він проживав в м. Слов`янськ, Донецької області (а.с.169-170, т.1).
Проте, слідчий на ці обставини уваги не звернув і належної оцінки їм не дав.
Допитаний судом в якості свідка ОСОБА_10 пояснив, що в ході досудового слідства він дійсно давав показання, що напад на Задніпряних в м. Сміла він скоїв разом з ОСОБА_9 . Проте, зробив це під тиском працівників міліції, тому назвав в якості співучасника перше-ліпше відоме йому прізвище. Стверджує, що насправді ні він, ні ОСОБА_14 даний злочин не скоювали.
Посилання слідчого в обвинувальному акті та прокурора в судовому засіданні на показання свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які ніби то викривають ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованого йому злочину та вказували на те, що восени 2012 року вони разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 приїжджали до своєї родички ОСОБА_17 і під час перебування в м. Сміла були свідками того як ОСОБА_18 і ОСОБА_14 скоїли проникнення в будинковолодіння з якого викрали гроші, не відповідають дійсності, оскільки як вбачається з протоколів допиту ОСОБА_15 та ОСОБА_16 насправді вони вказували не на ОСОБА_9 , а на ОСОБА_9 , жителя м. Калуш, ІваноФранківської області (а.с. 118, 123, т.1).
Крім цього, вони вказали особливі прикмети цієї особи, а саме наявність на грудях татуювань у вигляді церковних дзвіниць, а на плечах погон, які на тілі обвинуваченого відсутні.
Допитати вказаних свідків в судовому засідання не видалось можливим, оскільки згідно матеріалів по виконанню приводу, які надійшли з Костянтинівського РВ Донецької області, ОСОБА_16 за наявною адресою не проживає і з м. Костянтинівки виїхала в невідомому напрямку (а.с. т.2).
Щодо свідка ОСОБА_15 , то згідно отриманих судом даних 8.11.2013 року він був засуджений за скоєння умисного злочину на 4 роки позбавлення волі, відбував покарання в Калініській ВК, яка розташована в м. Горлівка, Донецької області. Проте, оскільки вказане місто в даний час перебуває під контролем незаконних збройних формувань, то даних щодо його місця перебування в даний час Державна пенітенціарна служба України не має (а.с. , т.2).
Разом з тим, згідно повідомлення начальника сектору № 4 ВТКЗ ОВС НДЕКЦ при УМВС України в Черкаській області № 8/15/4045-260 від 18.07.2014 року за результатами перевірки по дактилоскопічному обліку мають місце дані на кількох осіб, які мають прізвище ОСОБА_19 та ім`я ОСОБА_20 . Серед них і ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя м. Калуш, Івано-Франківської області про якого і вказують в своїх показаннях свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 (а.с. 166, т. 1).
Цим даним, які вказують на непричетність ОСОБА_9 до розбійного нападу на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , органом досудового слідства також належної оцінки не дано. Більше того, вони були розцінені слідством як докази вини ОСОБА_9 і покладені в основу пред`явленого йому обвинувачення.
Крім цього, з наявного в справі висновку судово-дактилоскопічної експертизи № 243 від 15.08.2014 року вбачається, що виявлені і вилучені в будинку потерпілих ОСОБА_11 сліди рук залишені не ОСОБА_9 , а іншою особою (а.с. 187-190, т.1).
Посилання прокурора на вирок Смілянського міськрайонного суду від 12.12.2013 року (а.с. 152, т.1), як на доказ вини ОСОБА_9 в скоєнні данного злочину, є безпідставними, оскільки цим вироком засуджено ОСОБА_10 , а останній, будучи допитаний судом, причетність ОСОБА_9 до розбійного нападу на Задніпряних заперечує.
Таким чином, оскільки як досудовим слідством, так і прокурором не надано доказів причетності ОСОБА_9 до скоєння розбійного нападу на ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , то він підлягає виправданню за недоведеністю участі в його скоєнні.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_9 за обвинуваченням в скоєнні злочину передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України виправдати за недоведеністю участі в його скоєнні.
Обраний щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відмінити та звільнити його з під варти з зали суду негайно.
Судові витрати в сумі 1755 грн. 41 коп. за проведення судово криміналістичних експертиз віднести на рахунок держави.
Речові докази: 4 відрізки дактилоплівки, 3 гіпсових зліпки зі слідами взуття, 2 сліди рукавички, липку стрічку, 7 слідів пальців рук та відрізок телефонного кабелю, які зберігаються в Смілянському МВ залишити для подальшого зберігання (а.с. 95, т.1). Диск з записом судового засідання Смілянського міськрайсуду від 12.12.2013 року (а.с.201, т.1) залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Черкаської області через міськрайсуд протягом 30 днів.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді