Провадження № 1-кп/734/168/14 Справа № 734/3579/14-к
В И Р О К

іменем України

11 березня 2015 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Козелець Чернігівської області кримінальне провадження №0000018 від 8 жовтня 2014 року з обвинувальним актом, яке надійшло до суду від прокуратури Деснянського гарнізону Козелецького району щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Артемівськ Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні має одну неповнолітню дитину та непрацездатних батьків, військовослужбовця, перебуваючого у розпорядженні Командуючого Сухопутних військ Збройних Сил України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 , будучи службовою особою, одержав неправомірну вигоду для себе за невчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища.

Це кримінальне правопорушення було вчинено за слідуючих обставин.

У період з 01.08.1994 року і по теперішній час ОСОБА_5 проходить військову службу у Збройних Силах України та перебуває у військовому званні «полковник».

Відповідно до наказу першого заступника Начальника Генерального Штабу Збройних Сил України №335 від 31.08.2011 року призначений на посаду начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №38 від 22.01.2014 року «Про посилення пильності та бойової готовності у військовій частині НОМЕР_1 » на начальника штабу військової частини НОМЕР_1 покладено: організувати видачі (здачу) зброї та боєприпасів військовослужбовцями посилення під керівництвом одного із заступників командира частини та командира роти охорони; забезпечити належну підготовку особового складу, який залучається до несення вартової служби, здійснення перевірок на протязі доби та чітке і бездоганне виконання особовим складом варт вимог Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 №114 від 22.02.2014 року «Про заходи щодо забезпечення протидиверсійного захисту складів РАО військової частини НОМЕР_2 » згідно якого на начальника штабу військової частини НОМЕР_1 покладено належну підготовку особового складу варти.

У період з 20.03.2014 року по 23.04.2014 року полковник ОСОБА_5 згідно наказів командира військової частини НОМЕР_1 №59 від 20.03.2014 року та №85 від 23.04.2014 року тимчасово виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до мобілізаційних директив Генерального Штабу Збройних Сил України № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 від 26.07.2014, розпоряджень начальника штабу Командування Сухопутних військ Збройних Сил України №116/099м №116/0100ш від 28.07.2014 року, наказу начальника 169 Навчального центру від 11.08.2014 року №559ДСК з 12.08.2014 року військову частину НОМЕР_1 переведено на штат № НОМЕР_5 та присвоєно умовне найменування військова частина польова пошта НОМЕР_6 (далі за текстом військова частина НОМЕР_6 ).

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_6 №207 від 29.09.2014 року на період відпустки командира військової частини НОМЕР_6 з 29.09.2014 року по 07.11.2014 року на полковника ОСОБА_5 покладено виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_6 .

Відповідно до ст.ст. 29, 30, 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 66 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України Командир полку (корабля 1 і 2 рангу, окремого батальйону) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність, успішне виконання полком бойових завдань; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; за внутрішній порядок; за стан і збереження зброї, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів; за стан фінансового господарства; за всебічне забезпечення полку, стан пожежної та екологічної безпеки. Командир полку є прямим начальником усього особового складу полку.
Згідно зі ст.ст. 1, 4-6, 45 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків. За стан дисципліни у військовому з`єднанні, частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення. Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни. Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність. Право командира віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених законами та військовими статутами заходів примусу аж до арешту винного й притягнення його до кримінальної відповідальності. У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до вимог п.п. 1.2, 1.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженою наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року, службове розслідування проводиться у разі : невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду; невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини; неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення; порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки; недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів. Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб. Якщо під час службового розслідування буде з`ясовано, що правопорушення військовослужбовця містить ознаки кримінального правопорушення, командир військової частини письмово повідомляє про це орган досудового розслідування. Рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення.
Всупереч вимог вищевказаного законодавства, полковник ОСОБА_5 , який на момент вчинення кримінального правопорушення тимчасово виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_6 , являючись службовою особою, яка наділена організаційно-розпорядчими функціями, з метою особистого збагачення став на злочинний шлях при наступних обставинах.

Так, під час перебування військовослужбовця строкової служби роти охорони військової частини НОМЕР_6 солдата ОСОБА_6 у добовому наряді внутрішній варті військової частини НОМЕР_6 з 07.04.2014 року на 08.04.2014 року, останній, під час перебування чатовим, в порушення норм Статуту гарнізонної та вартової служб Збройних Сил України заснув на посту, чим вчинив порушення правил несення вартової служби, що могло спричинити тяжкі наслідки. У зв`язку із чим останнього було замінено у складі добового наряду, а в постовій відомості зроблено запис про його заміну у зв`язку із хворобою.

При цьому, солдат ОСОБА_6 за медичною допомогою ані до медичного пункту військової частини НОМЕР_6 , ані до гарнізонного шпиталю не звертався.

Наступного дня, 08.04.2014 року полковник ОСОБА_5 у розташуванні роти охорони військової частини НОМЕР_6 під час розмови з ОСОБА_6 , вказав останньому, що за свій проступок він буде притягнутий до дисциплінарної відповідальності. Під час вказаної розмови ОСОБА_6 попросив його не притягувати до дисциплінарної відповідальності, а полковник ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що за не притягнення його до дисциплінарної відповідальності, останній має сплатити йому грошові кошти у сумі 450 (чотириста п`ятдесят ) гривень.

При цьому, полковник ОСОБА_5 в порушення вимог п.1.2,1.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженою наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року не призначив службове розслідування по факту порушення правил несення вартової служби, що могло спричинити тяжкі наслідки.

В подальшому, у старшого солдата ОСОБА_6 не було змоги віддати грошові кошти ОСОБА_5 , при цьому останній в свою чергу вказав солдату ОСОБА_6 про невиконання ним, ОСОБА_5 , вимог керівних документів Міністерства оборони України про призначення службового розслідування по факту порушення правил несення вартової служби, що могло спричинити тяжкі наслідки. Крім цього, полковник ОСОБА_5 , у вересні 2014 року вказав солдату ОСОБА_6 , що останній має сплатити йому відсотки за несвоєчасну передачу грошових коштів, на загальну суму 600 (шістсот) гривень.

До військової прокуратури Деснянського гарнізону 08.10.2014 року особисто звернувся із заявою військовослужбовець строкової служби військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_6 щодо неправомірних дій полковника ОСОБА_5 , в якій виклав вищевикладені обставини. Солдат ОСОБА_6 був попередженим про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим відсутні обставини, що свідчать про провокування полковника ОСОБА_5 на вчинення кримінального правопорушення.

Близько 10 год. 15 хв. 15.10.2014 року військовослужбовець строкової військової служби ОСОБА_6 , діючи з відому правоохоронних органів здійснив передачу вимагаємих коштів у сумі 600 (шістсот) гривень, трьома купюрами по 200 (двісті) гривень кожна, серії та номери яких: ЕИ 8721148, ЄВ 1579128, КГ 6891162, тимчасово виконуючому обов`язки командира військової частини НОМЕР_6 полковнику ОСОБА_5 . Вказані грошові кошти ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 за невчинене останнім дій по притягненню його, ОСОБА_6 , до дисциплінарної відповідальності.

У цей же день, слідчим військової прокуратури Деснянського гарнізону юристом 3 класу ОСОБА_7 у службовому кабінеті № 3 штабу військової частини НОМЕР_6 полковника ОСОБА_5 , проведено обшук. В ході обшуку, слідчим виявлено та вилучено три купюри по 200 (двісті) гривень на загальну суму 600 гривень та мають наступні серії та номери: ЕИ 8721148, НОМЕР_7 , КГ 6891162.

Вказані купюри, відповідно до протоколу огляду та вручення грошових коштів від 15.10.2014 року оперативним працівником відділу по боротьбі з корупцією Управління по боротьбі з організованою злочинністю УМВС України в Чернігівській області були вручені ОСОБА_6 для подальшого використання щодо підтвердження факту отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 .

Таким чином, полковник ОСОБА_5 проходячи військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , тимчасово виконуючи обов`язки командира військової частини НОМЕР_6 у періоди з 20.03.2014 року по 23.04.2014 року та 29.09.2014 року по 15.10.2014 року, тобто являючись службовою особою, яка наділена відповідно до вимог ст.ст.29, 30, 3166 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 548-XIVорганізаційно-розпорядчими функціямищодо реалізації державної політики у сфері оборони, умисно з метою власного збагачення, 08.04.2014 року прийняв від військовослужбовця строкової служби роти охорони військової частини НОМЕР_6 ОСОБА_6 пропозицію про отримання неправомірної вигоди за невчинення дій по притягненню останнього до дисциплінарної відповідальності за фактом порушення ним, ОСОБА_6 , правил несення вартової служби, що могло спричинити тяжкі наслідки. В подальшому полковник ОСОБА_5 в порушення вимог ст.ст. 1, 4-6,45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 року № 551-XIV та п.п. 1.2, 1.3 Інструкції про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України затвердженою наказом Міністра оборони України №82 від 15.03.2004 року, службового розслідування по факту порушення ОСОБА_6 правил несення вартової служби, що могло спричинити тяжкі наслідки, не призначив та до дисциплінарної відповідальності останнього не притяг, за що отримав від військовослужбовця строкової служби ОСОБА_6 15.10.2014 року неправомірну вигоду у сумі 600 (шістсот) гривень.
Винуватість обвинуваченого підтверджується слідуючими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні свою вину у інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю. Фактичні обставини його вчинення та зібрані докази не оспорював та показав, що солдат ОСОБА_6 , перебуваючи у добовому наряді- внутрішній варті військової частини НОМЕР_6 з 07.04.2014 року на 08.04.2014 року, під час перебування чатовим, заснув на посту. Під час бесіди з ОСОБА_6 він сказав останньому, що за свій проступок він буде притягнутий до дисциплінарної відповідальності. ОСОБА_6 попросив його не притягувати до дисциплінарної відповідальності і запропонував за це винагороду в сумі 450 грн., на що він погодився.Тривалий час ОСОБА_6 ніяких дій щодо вказаної винагороди не здійснював. Восени він нагадав останньому про винагороду.При цьому повідомив ОСОБА_6 , що сума винагороди становить уже 600 грн. 15 жовтня 2014 року ОСОБА_6 через іншу особу передав йому 600грн винагороди, які в цей же в ході обшуку були виявлені та вилучені.Висловив щире каяття у скоєному.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників процесу судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності його позиції немає. Учасникам процесу роз`яснено, що в такому разі, вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

При встановлених обставинах суд вважає доведеним, що обвинувачений ОСОБА_5 одержав неправомірну вигоду для себе за не вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданої йому влади чи службового становища, тому його дії необхідно кваліфікувати за ч. 1 ст. 368 КК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину,особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 368 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини що пом`якшують покарання, а саме: визнання вини, його щире каяття, що вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також те, що має на утриманні неповнолітню дитину та наявність батьків похилого віку, які потребують догляду; відсутність обставин, що обтяжують покарання; особу винного, який за місце проживання та місцем служби характеризується позитивно, що проходив службу в зоні антитерористичної операції в Донецькій області, суму неправомірної вигоди, обставини кримінального провадження і вважає можливим у відповідності до ст. 69 КК України призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі без застосування додаткової міри покарання у вигляді: позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю та спеціальною конфіскацією. На підставі ст. 58 КК України, замість покарання у вигляді позбавлення волі призначити обвинуваченому ОСОБА_5 , який є військовослужбовцем, службове обмеження на певний строк з відрахуванням в дохід держави грошового забезпечення, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлений.

Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд керується правилами,викладеними в ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374 і 376 КПК України, суд

З А С У Д И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України і призначити йому покарання за ч. 1 ст. 368 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 58 КК України, призначити ОСОБА_5 замість покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі службове обмеження на той же строк - 2 (два) роки з відрахуванням із суми грошового забезпечення ОСОБА_5 15 (п`ятнадцять) відсотків грошового забезпечення в дохід держави.

Грошові кошти в сумі 600 (шістсот) грн., номінальною вартістю 200 (двісті) грн., серії ЕИ номер 8721148, серії ЄВ номер 1579128, серії КГ номер 6891162, які знаходяться на зберіганні в уповноваженому банку згідно Постанови слідчого військової прокуратури Деснянського гарнізону від 17 жовтня 2014 року, передати УМВС України в Чернігівській області.

Речові докази повернути за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Чернігівської області через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно після проголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя: