справа № 1-15/2007 р.
ВИРОК

іменем України

12 березня 2007 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

при секретарях Вітошко О.А., Забарило О.С.

з участю прокурора Нищенко О.М.,

захисників ОСОБА_18, ОСОБА_19,

потерпілої ОСОБА_6,

законного представника підсудного ОСОБА_20

розглянувши у відкритому судовому засіданні в
приміщенні Ірпінського міського'суду в м.Ірпінь Київської
області справу по обвинуваченню

ОСОБА_1.ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця смт.Ворзель
Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не
одруженого, не працюючого, без визначеного
місця проживання (до 2003 р. зареєстрованого
в АДРЕСА_1, раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого
ч.2 ст.187 КК України, -

ОСОБА_2. ІНФОРМАЦІЯ_2

народження, уродженця м.Макіївка Донецької

області, українця, громадянина України, із

незакінченою середньою освітою, не
одруженого, не

працюючого, який
мешкає АДРЕСА_2, раніше судимого:

21.05.2002 р. Макарівський
районним судом Київської

області за ч.1 ст.121 КК України до
5 років позбавлення

волі, на підставі
ст.75 КК України від відбування

покарання звільнений з іспитовим
строком 2 роки.

у скоєнні злочинів, передбачених
ч.2 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, -

ОСОБА_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 народження, уродженця м.Ірпінь Київської
області, українця, громадянина України, із середньою технічною освітою, не
одруженого, не працюючого,
студента ІНФОРМАЦІЯ_4 який мешкає в АДРЕСА_3,
раніше не судимого

ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_5 народження, уродженця м.Малин Житомирської області, українця, громадянина України, із неповною
середньою освітою, не одруженого, працюючого ІНФОРМАЦІЯ_6, який мешкає в
АДРЕСА_4раніше не судимого

у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

- 2 -встановив:

30.03.2004 року близько 23-00 години підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, перебуваючи в вагоні електропотяга сполученням
"Святошино-Тетерів" Південно-західної залізниці та дізнавшись зі слів
підсудного ОСОБА_4, що у потерпілого ОСОБА_5, який їхав разом з ними в вагоні електропотяга і знаходився в
нетверезому стані, є гроші, умисно, з корисливих
спонукань, за ініціативою ОСОБА_3 вступили між собою в злочинну змову з метою
відкритого викрадення чужого майна.

Після того, як потерпілий ОСОБА_5 вийшов з електропотяга на станції
"Біличі" в смт.Коцюбинське Київської області
та зійшов з залізничної платформи під міст, підсудні, здійснюючи свій злочинний намір, направлений на відкрите викрадення чужого
майна, поєднаний із насильством, що не є небезпечним
для життя чи здоров"я особи, наздогнали потерпілого та діючи в межах домовленості, підсудний ОСОБА_3 вдарив потерпілого
кулаком в груди і той впав, підсудний ОСОБА_2 з метою подолання опору
потерпілого наніс йому удар кулаком в область голови та утримував потерпілого за руки, підсудний ОСОБА_4 утримував потерпілого за ноги, а підсудний ОСОБА_3 в цей
час зняв з потерпілого шкіряну куртку, вартістю 650 грн., в кишенях якої знаходилися гроші в сумі 10 грн., шкіряний
картуз, вартістю 40 грн., аудіоплеєр "Айва",
вартістю 100 грн., барсетка "Вестерн Юніон", вартістю 40 грн., в якій
знаходилися гроші в сумі 120 грн., відкрито викравши
майна на суму 960 грн. Після пограбування потерпілого ОСОБА_5. підсудні з місця події зникли, оглянули викрадене та
розподілили між собою. Продовжуючи реалізацію
злочинного наміру, направленого на відкрите викрадення чужого майна, підсудні підійшли до потерпілого ОСОБА_5., який після його
пограбування повернувся на платформу залізничної
станції "Біличі", де, діючи в межах домовленості, ОСОБА_3 умисно
наніс потерпілому удар кулаком в область голови, після чого потерпілий впав на
платформу. При цьому підсудний ОСОБА_3 відкрито викрав з
пальця потерпілого золоту каблучку, вартістю 650 грн., підсудний ОСОБА_2 зняв з потерпілого кросівки, вартістю 100 грн.,
підсудний ОСОБА_4 відкрито викрав з кишені
потерпілого електронний годинник, вартістю 5 грн., при цьому завдавши
потерпілому удар кулаком в область голови, а всього підсудні заволоділи майном
потерпілого ОСОБА_5. на загальну суму 1715 грн. Викрадене майно підсудні
присвоїли та розпорядилися ним на власний розсуд.

Крім того, 04.09.2004 року близько 22 години 30 хвилин підсудні ОСОБА_1, ОСОБА_2 та невстановлена слідством особа, справа у відношенні
якої виділена в окреме провадження, перебуваючи на
платформі залізничної станції "Ворзель" в смт.Ворзель Київської області, умисно, з корисливих спонукань за взаємною
ініціативою вступили між собою в злочинну змову з метою
вчинення розбійного нападу.

Здійснюючи свої злочинні наміри, направлені на вчинення нападу з метою
заволодіння чужим майном, поєднаним із
насильством, небезпечним для життя чи здоров"я особи, та скориставшись відсутністю громадян, підсудні разом із
невстановленою слідством особою підійшли до потерпілої
ОСОБА_6, яка сиділа на лавочці платформи залізничної станції
"Ворзель", та діючи в межах домовленості, підсудний ОСОБА_1 сів на
коліна потерпілій, підсудний ОСОБА_2 закрив потерпілій рот руками, щоб остання
не могла покликати на допомогу, а невстановлена слідством особа забезпечувала
безпеку протиправних дій, спостерігаючи навкруги. Продовжуючи свої злочинні дії, з метою подолання опору потерпілої,
яка пручалася та намагалася кричати і звати на допомогу, підсудний ОСОБА_1 умисно з метою заволодіння чужим майном з
корисливих мотивів, поєднаним із насильством,
небезпечним для життя чи здоров"я особи, схопив потерпілу рукою за горло та завдав їй декілька ударів тупим
предметом в область голови від чого остання короткочасно втратила свідомість,
після цього підсудні разом із невстановленою слідством особою заволоділи майном потерпілої : мобільним телефоном
"Сіменс" С-55", вартістю 650 грн., який знаходився в чохлі, вартістю 50 грн., джинсовими штанами, вартістю ПО грн.,
жіночою кофтою, вартістю 30 грн., блузкою, вартістю 80 грн., жіночою сумкою,
вартістю 120 грн., косметичкою з косметикою, вартістю 55 грн., грошима
потерпілої в сумі 500 грн., біжутерією, вартістю 70 грн. та паспортом громадянина України на ім"я потерпілої, а
всього заволоділи майном на загальну суму 1715 грн. після чого з місця події зникли. Викрадене майно присвоїли та
розпорядилися ним на власний розсуд.

В результаті нападу потерпілій були заподіяні тілесне ушкодження у вигляді
гематоми в області голови, яке згідно висновку
судово-медичної експертизи № 309/є від 16.11.2004 р. є результатом дії тупого предмету і відноситься до легких тілесних ушкоджень.

- 3 -

Допитані в судовому засіданні підсудні ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 свою вину у скоєнні пограбування потерпілого ОСОБА_5.
визнали повністю, підтвердили обставини скоєння
злочину. Підсудні окрім визнання своєї вини у скоєному злочині, повністю
визнали кваліфікацію своїх дій, докази, на
які посилався орган досудового слідства, пояснили, що покази як під час досудового, так і під час судового слідства вони
давали добровільно, без будь-якого примусу. У
скоєному підсудні щиро розкаялися, просили суворо не карати.

В зв"язку із повним визнанням підсудними своєї вини в скоєному
злочині, визнанням ними кваліфікації їх дій та доказів, на
які посилався орган досудового слідства, дослідження зібраних по справі доказів за цим епізодом за згодою учасників
процесу було обмежене допитом підсудних, показання яких
відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються, а також дослідженням
матеріалів справи, що їх характеризують.

Допитаний в судовому засіданні по епізоду розбою підсудний ОСОБА_2 свою
вину у скоєнні злочину за ч.2 ст.187 КК України не визнав, цивільний позов не
визнав. Показав суду, що в день нападу на потерпілу ОСОБА_6, який
це був день він точно не пам»ятає, він знаходився вдома по АДРЕСА_2 і нікуди не виходив, однак факт знаходження його вдома підтвердити ніхто не може. Пояснив, що в ході
слідства він був предъявлений потерпілій
для впізнання і вона впізнала його як особу, яка вчинила на неї напад, а коли він почав заперечувати свою причетність, то
потерпіла сказала, що впізнала його по голосу і поведінці.

Допитаний в судовому засіданні по епізоду розбою підсудний ОСОБА_1 свою
вину у скоєнні злочину за ч.2 ст.187 КК
України не визнав, цивільний позов не визнав. Показав суду, що розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6 він не здійснював,
а 04.09.2004 р. близько 22 години ЗО хвилин він був
вдома, що може підтвердити ОСОБА_7 хазяїн квартири по АДРЕСА_5, яку він наймав.
Пояснив, що в ході слідства його пред»являли для впізнання потерпілій, яка відразу
впізнала його як нападника за зростом і чорним волоссям.

Незважаючи на невизнання вини підсудними ОСОБА_1 та ОСОБА_2 їх вина у скоєному злочині за ч.2 ст.187 КК України повністю доведена
дослідженими судом доказами:

· показами потерпілої ОСОБА_6, яка пояснила суду, що
04.09.2004 року ввечері близько 22 години 30 хв. вона ішла з роботи
з бару «ІНФОРМАЦІЯ_8», що в смт.Ворзель, на залізничну станцію «Ворзель» на останній електропотяг до м.Києва, щоб встигнути
виїхати додому до м.Дунаївці Хмельницької області. На
пероні вона сіла на лавочці біля ліхтаря, чекала електропотяга, дістала
мобільний телефон і почала проглядати дзвінки за день. Через деякий час вона
побачила три силуети, які наближалися до неї, як раптом один з них, як пізніше
з»ясувалося підсудний ОСОБА_1, заплигнув їй на коліна, схопив за
шию і почав виривати сумку. Вона не віддавала, пручалася, хотіла налякати нападників і стала кричати. Тоді вони почали нецензурно
висловлюватися на її адресу, а один нападник, як пізніше
з»ясувалося підсудний ОСОБА_2, затиснув їй рот рукою, а третій стояв поряд і
озирався навкруги. Після чого підсудний ОСОБА_1 дістав гумового кийка, почав бити її по голові і вона на деякий час
втратила свідомість, а коли прийшла до тями, то побачила, що нападники втікали по перону до лісу та виявила відсутність
сумки, пакета і мобільного телефону, де були гроші та її речі
на суму близько 1700 грн., а також документи. Вона, боячись повернення нападників, ще деякий час прикидалася, що вона
без свідомості, а потім піднялася і пішла на
роботу до бару «ІНФОРМАЦІЯ_8», де співробітники викликали міліцію та швидку
допомогу. Осіб, які на неї напали, вона добре
запам»ятала, бо все це відбувалося під ліхтарем, а обличчя нападників, зокрема ОСОБА_1, були в кількох сантиметрах
від її обличчя. При проведенні впізнання вона впізнала підсудних по обличчях,
по силуетам, за жестикуляцією та голосом. Під час досудового слідства до неї підходила якась жінка, яка знає батьків ОСОБА_2
і пропонувала гроші, щоб вона відмовилася від
своєї заяви, але потерпіла не погодилась. їй відомо, що її телефон знайшли, але пізніше їй зателефонував якийсь чоловік і
сказав, що він цей телефон купив і віддавати не збирається;

показами свідка ОСОБА_8, який суду пояснив, що він працює
на посаді виїздного лікаря швидкої допомоги і пам»ятає
як їх викликали до бару «ІНФОРМАЦІЯ_8» в смт.Ворзель. На сходах сиділа і
плакала дівчина, говорила, що її пограбували. Потерпіла мала гематому в області
голови, вона була в стані істерики і багато не
говорила, однак сказала що її пограбували в смт.Ворзель. Підтвердив оглошені судом покази, які він давав на досудовому
слідстві у 2004 році;

- 4 -

· показами свідка ОСОБА_9, який суду пояснив, що він обіймає посаду ІНФОРМАЦІЯ_7. Восени 2004 року у нього на розгляді був матеріал по факту пограбування ОСОБА_6 Вказав, що у відділі є
картотека з фотографіями осіб, які можуть вчиняти злочини, а тому при проведенні оперативних заходів ці фотографії
були надані потерпілій і вона, вказавши на фотографії ОСОБА_1 і ОСОБА_2
зазначила, що ці особи схожі на осіб, які на неї напали. При проведенні оперативних дій вони виявили дівчину, що чула
розмову двох хлопців, які хвалилися, що в смт.Ворзель
пограбували дівчину, забрали в неї сумку, речі, побили її. З цими хлопцями їхав знайомий цієї дівчини ОСОБА_10, через якого вони вийшли на підсудного ОСОБА_1. ОСОБА_10 розповів, що з ним в електропотязі їхав ОСОБА_1 і
розповів, що вони пограбували дівчину в
смт.Ворзель, після чого ОСОБА_1 був затриманий працівниками міліції. Потерпіла
при проведенні впізнання, відразу впізнала ОСОБА_1, як
особу, яка скоїла на неї напад. При впізнанні ОСОБА_1 сказала, що це сто відсотків він напав на неї. Поскільки ОСОБА_1
товаришував і постійно був з ОСОБА_2, то вони
затримали і ОСОБА_2, якого при проведенні впізнання потерпіла також впізнала як нападника. Потерпіла повідомила номер свого
телефону і по роздруківках оператора мобільного
зв»язку вони знайшли нового власника телефону, яка вказала, що цей
телефон знайшов в кущах її менший брат;

· аналогічними показами свідка ОСОБА_11, оперуповноваженого
карного розшуку, який займався розкриттям даного
злочину. Також ОСОБА_11 підтвердив оголошені судом покази, які він
давав на досудовому слідстві у 2004 році;

· показами свідка ОСОБА_12, який суду пояснив, що він
приїздив в смт.Ворзель Київської обасті до своєї тітки, яка там жила. Він часто
біля перону залізничної станції «Ворзель» збирав пляшки щоб здати їх і мати з цього кошти. Одного разу, це було в
вересні 2004 p., він, збираючи пляшки, біля кущів напроти
перону станції «Ворзель» побачив мобільний телефон «Сіменс С-55». Він хотів його увімкнути, однак той не вмикався. Він витяг
телефон з чохла і, приїхавши додому, показав його
мамі. В телефоні не було картки і не було чим зарядити. У друзів знайшлося зарядний пристрій, він купив стартовий пакет і
користувався телефоном приблизно тиждень, а потім продав телефон тітці, що мешкає в
смт.Ворзель ;

· показами свідка ОСОБА_13, який суду пояснив, що восени
2004 року приблизно в жовтні він із своїм знайомим ОСОБА_14 їхали із заробітків
додому в Турківський район Львівської області, взяли квитки з м.Києва до м.Львів і чекали потяга на центральному
Київському вокзалі. До них підійшли працівники міліції
попросили паспорт, а потім запросили пройти з ними у якості понятих. Вони зайшли в пункт міліції. Потім в кімнату завели трьох
хлопців, потім зайшла дівчина, яку запитали чи
впізнає вона когось хто її бив. Дівчина чітко впізнала одного з нападників. Цей
хлопець казав, що він нікого не бив і нічого
не робив. Дівчина сказала, що її побили і забрали гроші і речі. Міліціонери
нічого не підказували дівчині, та впізнала сама;

·
аналогічними показами свідка
ОСОБА_14, який разом із свідком ОСОБА_13, був присутній в
якості понятого при впізнанні потерпілою нападника;

·
показами свідка ОСОБА_15., яка суду
пояснила, що вона разом з потерпілою ОСОБА_6 працювали ІНФОРМАЦІЯ_8 Одного дня у вересні 2004
року у них був великий банкет, потерпілій потрібно було їхати додому і її
відпустили пізно, а через деякий час вона
повернулася на роботу вся побита і сказала, що її пограбували на пероні залізничної станції «Ворзель». У потерпілої були
шишки на голові, синці, був вивернутий палець,
потерпіла розповіла, що у неї забрали документи, гроші, мобільний телефон,
сумку та пакет з речами. Казала, що її пограбували хлопці чи двоє чи
троє ;

·
показами свідка ОСОБА_10, який суду пояснив, що він їхав в електропотязі разом із ОСОБА_1, який був у піднесеному настрої і розповідав, як
він напав на дівчину та пограбував її, забравши мобільний
телефон. ОСОБА_1 він знає, бо з ним його познайомили друзі в смт.Буча на залізничній станції «Склозаводська». Вказав, що в даний
час він більше нічого не пам»ятає. Свідок ОСОБА_10 підтвердив оголошені судом покази, які він давав на
досудовому слідстві у 2004 році;

Вина підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у скоєнні розбійного
нападу стверджується також дослідженими
судом протоколами слідчих дій, які згідно ст.65 КПК України є доказами
в кримінальній справі:

- 5 -

· протоколом усної заяви про злочин потерпілої ОСОБА_6, в якій остання вказала про її пограбування на залізничній
платформі станції Ворзель трьома невідомими чоловіками, які били її палкою по
голові, двох з яких вона зможе впізнати по обличчю та одягу (т.2 а.с.7);

· протоколами допиту та додаткового допиту потерпілої
ОСОБА_6, зміст яких відповідає показам, даним потерпілою в
судовому засіданні (т.2 а.с.21, т.3 а.с.63,123);

· протоколом відтворення обстановки і обставин події від
28.10.2004 р., в ході якого потерпіла ОСОБА_6 вказала лавочку на пероні залізничної станції Ворзель, де
на неї було скоєно напад, вказала з якого боку до неї
підійшли нападники, як вони діяли та розповіла про інші обставини
скоєння злочину (т.2 а.с.23-26);

· протоколом предъявления особи для
впізнання від 22.10.2004 p., з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_1, як одного з
учасників розбійного нападу на неї 04.09.2004 р. на залізничній платформі
станції Ворзель, який завдавав їй ударів палкою по голові та відібрав
речі (т.3 а.с.17);

· протоколом пред»явлення особи для впізнання від
29.10.2004 р. з фототаблицею, з якого
вбачається, що потерпша ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_2, як одного з учасників
розбійного нападу на неї 04.09.2004 р. на залізничній платформі станції Ворзель,
який відібрав її речі. Впізнала ОСОБА_2 по зовнішньому вигляду, обличчю, манері
поведінки, рухах, жестах (т.2 а.с.33-34);

· протоколом очної ставки між потерпілою ОСОБА_6 та
ОСОБА_1, в ході якої потерпіла підтвердила свої покази
про те, що ОСОБА_1 разом з 2-ма іншими чоловіками скоїв розбійний напад на неї, в ході якого тримав її рукою за горло та
завдавав ударів палицею чи дубинкою по голові (т.3 а.с.20);

· протоколами очних ставок між потерпілою ОСОБА_6 та
ОСОБА_2 від 29.10.2004 р. та від 20.12.2004 р., в ході яких потерпіла підтвердила свої покази про те, що
ОСОБА_2 разом з 2-ма іншими чоловіками скоїв
розбійний напад на неї, в ході якого закривав їй рот рукою, щоб вона
не кричала та заволодів її речами (т.2 а.с.35-36);

· висновком експерта № 309/Э від 16.11.2004 p., який на підставі довідки швидкої допомоги встановив, що у потерпілої
ОСОБА_6 виявлені легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми в області
голови (т.2 а.с.49);

· постановою слідчого від 10.06.2005 р. про виділення в
окреме провадження справи у відношенні невстановленої слідством
особи, яка 04.09.2004 року близько 22 години 30 хвилин спільно з підсудними ОСОБА_1 і ОСОБА_2 скоїла розбійний напад на потерпілу ОСОБА_6
на платформі залізничної станції «Ворзель» (т.3 а.с.124);

· іншими матеріалами справи.

Показання підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про те, що вони не вчиняли розбійного нападу на потерпілу ОСОБА_6, суд оцінює
критично, поскільки такі покази заперечуються наведеними вище
доказами, в тому числі показами потерпілої ОСОБА_6, які є послідовними, чіткими, логічними, узгоджуються між собою. Мотивів для оговору підсудних з боку потерпілої судом не встановлено.

Такі покази підсудних спростовуються також показами свідка ОСОБА_9
працівника міліції, який показав суду, що потерпіла
відразу і без сумнівів впізнала підсудних як осіб, які скоїли на неї напад,
вказавши за якими ознаками впізнає їх.

Окрім того, покази підсудних про непричетність до розбою, спростовуються
протоколами їх впізнання потерпілою ОСОБА_6, яка
впевнено, з посиланням на ознаки та прикмети підсудних, впізнала їх як осіб,
які вчинили на неї напад 04.09.2004 p., а також протоколами очних ставок між потерпілою
та підсудними, де потерпіла підтвердила свої покази.

Покази підсудних про непричетність до розбою суд розцінює як намагання
уникнути відповідальності за скоєне.

Суд не приймає до уваги покази свідка ОСОБА_16 рідної тітки підсудного
ОСОБА_2, яка суду показала, що ОСОБА_2
04.09.2004 р. був вдома і нікуди не виходив, як непереконливі, бо свідок не може вказати, за якими ознаками і чому саме
згадує цей день, вказує, що більше про це згадувала її мати
свідок ОСОБА_16, яка померла. Крім того, такі покази свідка суперечать її ж показам, даним в ході досудового
слідства, де вона показала, що їй невідомо де ОСОБА_2 знаходився в період з
1-го по 4-те вересня 2004 р. (т.2 а.с.58) і після оголошення судом її показів на слідстві підтвердила, що давала такі
покази і вони відповідають дійсності.

Не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи підсудного
ОСОБА_1 про те, що 04.09.2004 р. близько 22
години 30 хвилин він був в квартирі, яку наймав, по АДРЕСА_5.

- 6 -

Такі покази підсудного спростовуються показами свідка ОСОБА_17, даними ним
на досудовому слідстві, оголошеними судом за згодою
учасників процесу відповідно до п.2 ч.1 ст.306 КПК України, поскільки свідок за станом здоров»я самостійно не може
з»явитися до суду і подав заяву, що підтримує дані слідчому
покази (т.4 а.с.106, 123-125), який на досудовому слідстві показав, що ОСОБА_1 проживав у нього із 12.09.2004 р.
Далі свідок показав, що гроші в сумі 100 гривень за найм квартири ОСОБА_1 дав
йому відразу як поселився 12-13 вересня 2004 р. (т.3 а.с.43).

Таким чином, аналізуючи досліджені по справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що вина підсудних ОСОБА_1
та ОСОБА_2 в скоєнні розбою доведена в повному обсязі.

Органом досудового слідства дії підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите
викрадення чужого майна, поєднане з насильством,
яке не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, вчинене за попередньою змовою
групою осіб.

Суд вважає таку кваліфікацію правильною, оскільки підсудні викрали майно,
яке належало потерпілому ОСОБА_5 і для підсудних було чужим, дане майно було
викрадено відкрито, про що свідчить здійснення крадіжки в
присутності потерпілого, який усвідомлював характер дій підсудних. Грабіж був поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для
здоров»я потерпілого, бо в ході скоєння грабежу підсудні
завдавали ударів потерпілому в результаті чого заподіяли йому легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного
розладу здоров"я, бо минули в строк до 6-ти днів.
Грабіж був вчинений за попередньою змовою групою осіб, бо у вчиненні злочину брали участь троє підсудних, які заздалегідь, тобто до
початку злочину, домовилися про його спільне вчинення.

Органом досудового слідства дії підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за епізодом розбою кваліфіковані за ч.2 ст.187 КК України, як напад з
метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством,
небезпечним для життя чи здоров"я особи, яка зазнала нападу, вчинений за
попередньою змовою групою осіб.

Суд вважає таку кваліфікацію правильною, оскільки підсудні вчинили напад на
потерпілу ОСОБА_6 з корисливих мотивів з метою заволодіння її майном, яке для
підсудних було чужим. Напад був вчинений за попередньою
змовою групою осіб, бо у вчиненні злочину брало участь декілька осіб (дві і більше), які заздалегідь, тобто до початку нападу,
домовилися про його спільне вчинення.

В ході нападу підсудні застосували до потерпілої насильство, яке є
небезпечним для її життя та здоров"я, бо потерпілій було завдано
неодноразових ударів тупим преметом по важливій частині тіла - голові, в результаті чого вона втратила свідомість. Відповідно до
роз»яснень, викладених в п.10 постанови Пленуму Верховного
Суду України «Про судову практику у справах про корисливі злочини проти приватної власності» до насильства, небезпечного для життя чи
здоров"я особи, яка зазнала нападу, в тому числі відносяться дії, які були
небезпечними для життя чи здоров»я в момент їх заподіяння. До останніх, зокрема, слід відносити насильство, що призвело
до втрати свідомості чи мало характер мордування, здушення
шиї, застосовування зброї, спеціальних знарядь тощо.

Покази потерпілої ОСОБА_6 про те, що в ході розбійного нападу після
нанесення їй підсудним ОСОБА_1 ударів тупим
предметом по голові вона втратила свідомість, сумнівів у суду не викликають. Суд враховує, що потерпіла при первинному її допиті
дізнавачем, не вказала про втрату свідомості, однак в ході
послідуючих допитів потерпілої слідчим, остання вказала, що після ударів по
голові короткочасно втратила свідомість і ці ж обставини підтвердила при допиті
в судовому засіданні, вказавши, що при першому допиті
про ці обставини її не запитували, а тому суд вважає доведеною
дану обставину.

Обираючи міру покарання, суд враховує, що підсудні скоїли злочини, які
віднесено до категорії тяжких.

Обставинами, які пом"якшують покарання підсудних ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суд знаходить щире каяття в скоєнні злочину - грабежу, а
у відношенні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - також добровільне
відшкодуваня завданого збитку потерпілому ОСОБА_5, а у відношенні ОСОБА_4 - також з»явлення із зізнанням,
поскільки підсудний сам з»явився до органів міліції і розповів про
пограбування ОСОБА_5., та скоєння злочину неповнолітнім.

Обставин, які пом»якшують покарання підсудного ОСОБА_1 суд по справі не знаходить.

- 7 -

Обставин, які
обтяжують покарання підсудних суд по справі не знаходить.

За місцем проживання підсудний ОСОБА_2 характеризується посередньо, не працює,
раніше судимий, скоїв злочин у період іспитового
терміну за попереднім вироком суду.

Підсудний ОСОБА_1 за місцем проживання характеризується посередньо, не
працює, раніше не судимий, є особою без постійного місця
проживання.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особи
підсудних, пом»якшуючі обставини у відношенні
підсудного ОСОБА_2, суд вважає, що виправлення підсудних ОСОБА_1 та ОСОБА_2 можливе лише в умовах їх ізоляції від
суспільства, а тому їм необхідно призначити покарання у вигляді
позбавлення волі.

Суд вважає, що дане покарання
забезпечить покарання та виправлення цих підсудних.

Враховуючи, що у ОСОБА_2 має місце сукупність злочинів, суд призначає йому покарання
за правилами ст.70 КК України.

Окрім того, поскільки підсудний ОСОБА_2 скоїв дані злочини протягом
іспитового строку, встановленого вироком
Макарівського районного суду Київської області від 21.05.2002 року, згідно якого ОСОБА_2 засуджений за ч.1 ст.121 КК
України до 5-ти років позбавлення волі, остаточна міра покарання
обирається судом за правилами ст.71 КК України шляхом часткового приєднання
невідбутого покарання.

Підсудний ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується позитивно, ІНФОРМАЦІЯ_4, за місцем навчання характеризується також позитивно,
раніше не судимий.

Підсудний ОСОБА_4 за місцем проживання
характеризується позитивно, працює ІНФОРМАЦІЯ_6,
де також характеризується позитивно, раніше не судимий.

За даних умов, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи
підсудних, які позитивно характеризуються, раніше не судимі, обставини, які
пом»якшують їх покарання, суд вважає, що виправлення підсудних ОСОБА_3 та ОСОБА_4 можливе без відбування ними покарання, а тому можливо, призначивши підсудним покарання у вигляді
позбавлення волі, звільнити їх від відбування покарання з випробуванням.

На думку суду таке покарання є необхідним та достатнім для виправлення цих
підсудних та попередження нових злочинів.

Поскільки підсудний ОСОБА_4 вироком суду звільняється від
відбування покарання, то згідно вимог ст.342 КПК України суд негайно звільняє
підсудного з-під варти в залі суду. Також суд вважає за необхідне змінити
підсудному запобіжний захід із тримання під вартою на підписку про невиїзд
із постійного місця проживання.

Запобіжні заходи у відношенні підсудних суд залишає без змін, у відношенні
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 - тримання під вартою, у
відношенні підсудного ОСОБА_3 -підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Речові докази по справі суд вважає за необхідне залишити у потерпілого
ОСОБА_5.

Потерпілою ОСОБА_6 по даній справі заявлений цивільний позов про
відшкодування матеріальної шкоди, яка включає вартість викраденого
майна- 1715 грн.

Суд вважає, що заявлений цивільний позов підлягає до задоволення, як такий
що знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, і стягує на користь
потерпілої солідарно з підсудних ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вартість
викраденого майна в розмірі 1715 грн.

Керуючись статтями 323,324, 327 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та призначити йому покарання по цій статі 7
років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_1обчислювати із 30.05.2005 p., зарахувавши йому в строк покарання
період перебування його під вартою з 19.11.2004 року по 22.11.2004 року.

- 8 -

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст. 186,
ч.2 ст. 187 КК України та призначити йому покарання :

по ч.2 ст. 186 КК України - 4
(чотири) роки позбавлення волі;

по ч.2 ст.187 КК України - 7 (сім)
років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст.70 КК України міру покарання ОСОБА_2 за сукупністю злочинів визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш
суворим 7 (сім) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст.71 КК України покарання, не відбуте ОСОБА_2 за вироком Макарівського районного суду Київської області від
21.05.2002 року S років побавлення волі, частково приєднати до покарання,
призначеного за цим вироком, визначивши остаточну міру покарання ОСОБА_28 (вісім) років позбавлення волі із конфіскацією майна. Строк відбування покарання ОСОБА_2обчислювати із
20.12.2004 p., зарахувавши йому в строк покарання період перебування його під вартою з
13.04.2004 року по 16.04.2004 року, а також з 30.10.2004 року по 09.11.2004
року.

ОСОБА_3визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому покарання по цій
статті 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановити йому
іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов"язати ОСОБА_3повідомляти органи виконання покарання про зміну свого місця проживання,
роботи та періодично з'являтися для реєстрації до органу виконання покарання.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2
ст.186 КК України та призначити йому
покарання по цій статті 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з
випробуванням та встановити йому іспитовий строк тривалістю 2 роки.

На підставі ст.76 КК України зобов'язати ОСОБА_4 повідомляти органи виконання покарання про зміну свого
місця проживання, роботи та періодично з'являтися для реєстрації до
органу виконання покарання.

ОСОБА_4 негайно звільнити з-під варти в
залі суду.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволити. Стягнути з ОСОБА_1,
ОСОБА_2 солідарно на користь ОСОБА_6вартість викраденого майна в розмірі 1715
гривень.

Речові докази по справі - золоту каблучку та кросівки "найк",
передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5, залишити у потерпілого.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно підсудних ОСОБА_1
і ОСОБА_2 залишити без змін - тримання під вартою в
Київському СІЗО № 13 Державного департаменту України з питань виконання покарань.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно підсудного
ОСОБА_3 залишити без змін - підписку про невиїзд з постійного
місця проживання.

До вступу вироку у законну силу запобіжний захід відносно підсудного ОСОБА_4 суд змінює з тримання під вартою на підписку про невиїзд
з постійного місця проживання.

На вирок до апеляційного суду Київської області
через Ірпінський міський суд може бути

подано апеляцію протягом 15 діб із моменту
проголошення вироку, підсудними в той же строк із

моменту
отримання копії вироку.