Апеляційний суд міста Києва
У Х В А Л А

27 квітня 2015 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду міста Києва ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року,

у с т а н о в и в :

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року ОСОБА_3 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.289, ч.2 ст.185 КК України і йому призначено покарання: за ч.2 ст.289 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна; за ч.2 ст.185 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_3 визначено покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі на строк 5 років з конфіскацією майна
На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 20.11.2013 року і за сукупністю вироків ОСОБА_3 призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з конфіскацією майна.

09.04.2015 року захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить пом`якшити призначене ОСОБА_3 покарання.
Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.
Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення. Такі вимоги мають відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги, і має узгоджуватися з іншими нормами кримінального процесуального закону.
Зазначені вимоги закону захисником не виконано.
В апеляційній скарзі захисник лише зазначає про те, що суд у повній мірі не врахував обставини, які пом`якшують покарання, що є формальним обґрунтуванням апеляційних вимог і не несе ніякого змістовного навантаження.

Вимога ж про пом`якшення призначеного покарання є неконкретною, оскільки не вбачається, яке саме покарання, призначене за кожний злочин окремо, за сукупністю злочинів або за сукупністю вироків захисник вважає надто суворим, і не ґрунтується на законі, зокрема, положеннях ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.
Не завадить захиснику визначитися і з тим, захист кого він здійснює, адже вирок ухвалений щодо ОСОБА_3 , а апеляційна скарга подана в інтересах ОСОБА_3 .
Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.
А тому апеляційну скаргу захисника слід залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.
На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року залишити без руху.
Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги 10 /десять/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.
Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду
міста Києва ОСОБА_1