Кримінальне провадження
№1-кп/311/148/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2014рік

м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької
області у складі:

головуючого судді
Степаненко Ю.А.

при секретареві
Шак О.В.

за участю прокурора
Олійник Є.В.

обвинуваченої
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду кримінальне
провадження відносно:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки міста
Вільнянськ, Вільнянського району,
Запорізької області, громадянки
України, має повну середню освіту, не
працюючої, розлученої, має на утриманні
неповнолітнього сина - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрована та проживає
за адресою: АДРЕСА_1, раніше не судимої,-
обвинуваченої у вчиненні злочинів,
передбачених ч.2 ст.383, ч.2 ст.384 КК
України,

ВСТАНОВИВ:

15.03.2014 року, о 10 -00 годині, знаходячись в
селі Приморське, Василівського району,
Запорізької області, ОСОБА_1, діючи з
прямим умислом, з метою помсти
колишньому співмешканцю ОСОБА_3, а
також безпідставного звинувачення
останнього у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
будучи попередженою про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве повідомлення про вчинення
злочину згідно зі ст. 383 КК України,
достовірно знаючи, що відносно неї не
вчинялось жодного злочину, звернулась
з заявою до слідчого СВ Василівського
РВ ГУМВС України в Запорізькій області
лейтенанта міліції ОСОБА_4 про вчинення
ОСОБА_3 злочину, про що було складено
протокол прийняття заяви про вчинене
кримінальне правопорушення.

Оформлений протокол прийняття заяви
про вчинене кримінальне
правопорушення ОСОБА_1 підтвердила
своїми підписами та зазначила, що з
протоколом ознайомлена, після чого,
його було зареєстровано в Журналі
Єдиного обліку заяв і повідомлень про
вчиненні кримінальні правопорушення
та інші події Василівського РВ ГУМВС
України в Запорізькій області за № 1521
від 15.03.2014 року.

Дане повідомлення про вчинення злочину
було спростоване матеріалами
досудового розслідування у
кримінальному провадженні № 0000551
від 15.03.2014 року, відповідно до яких,
зазначене в заяві майно у ОСОБА_1 жодна
особа не викрадала, а остання
самостійно, добровільно передала його
ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Крім того, 16.03.2014 року, в період часу з 09
години 30 хвилин до 10 години 00 хвилин,
знаходячись в селі Приморське,
Василівського району, Запорізької
області, ОСОБА_1, діючи з прямим умислом,
з метою помсти колишньому співмешканцю
ОСОБА_3, а також безпідставного
звинувачення останнього у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК
України, будучи попередженою про
кримінальну відповідальність за
завідомо неправдиве показання згідно
зі ст. 384 КК України, достовірно знаючи,
що відносно неї не вчинялось жодного
злочину, під час допиту слідчим СВ
Василівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області лейтенантом
міліції ОСОБА_4 у кримінальному
провадженні № 0000551 від 15.03.2014 року
в якості потерпілої, надала завідомо
неправдиві показання про те, що ОСОБА_3
проник на територію її домоволодіння
за адресою: АДРЕСА_2, після чого з
господарчої будівлі таємно викрав
електроболгарку, бензокосу,
оприскувач, чим завдав потерпілій
матеріальну шкоду на загальну суму 2850
гривень.

Допитана в судовому засіданні
обвинувачена ОСОБА_1 свою провину
визнала повністю та суду пояснила, що
дійсно, 15.03.2014 року, о 10 -00 годині,
знаходячись в селі Приморське,
Василівського району, Запорізької
області, вона, з метою помсти
колишньому співмешканцю ОСОБА_3, будучи
попередженою про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве повідомлення про вчинення
злочину згідно зі ст. 383 КК України,
достовірно знаючи, що відносно неї не
вчинялось жодного злочину, звернулась
з заявою до слідчого СВ Василівського
РВ ГУМВС України в Запорізькій області
лейтенанта міліції ОСОБА_4 про вчинення
ОСОБА_3 злочину.

Оформлений протокол прийняття заяви
про вчинене кримінальне
правопорушення вона підтвердила
своїми підписами та зазначила, що з
протоколом ознайомлена.

Крім того, 16.03.2014 року, в період часу з 09
години 30 хвилин до 10 години 00 хвилин,
знаходячись в селі Приморське,
Василівського району, Запорізької
області, вона з метою помсти колишньому
співмешканцю ОСОБА_3, будучи
попередженою про кримінальну
відповідальність за завідомо
неправдиве показання згідно зі ст. 384 КК
України, достовірно знаючи, що відносно
неї не вчинялось жодного злочину, під
час допиту слідчим СВ Василівського РВ
ГУМВС України в Запорізькій області
лейтенантом міліції ОСОБА_4 в якості
потерпілої, надала завідомо неправдиві
показання про те, що ОСОБА_3 проник на
територію її домоволодіння за адресою:
АДРЕСА_2, після чого з господарчої
будівлі таємно викрав електроболгарку,
бензокосу, оприскувач, чим завдав їй
матеріальну шкоду на загальну суму 2850
гривень.

У обвинувальному акті правильно
викладені всі обставини справи. У
скоєному кається, просить суд суворо
її не карати.

Крім того, ОСОБА_1 просить суд
застосувати до неї Закон України «Про
амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року,
посилаючись на наявність у неї
неповнолітнього сина.

Вина обвинуваченої знайшла своє повне
підтвердження в судовому засіданні,
підтверджується її повним визнанням
своєї вини, її показаннями.

Суд, вислухавши думку учасників
судового провадження, вважає можливим
визнати недоцільним дослідження
доказів щодо тих обставин, які ніким не
оспорюються, відповідно до вимог ст.349
КПК України. При цьому, судом з'ясовано,
що учасники судового провадження
правильно розуміють зміст цих
обставин, їх позиції є добровільними, а
також роз'яснено, що у такому випадку
вони будуть позбавлені права
оскаржувати ці обставини в
апеляційному суді.

Із роз'яснень, викладених в п. 19
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 01.11.1996 року № 9 «Про
застосування Конституції України при
здійсненні правосуддя», вбачається, що
визнання особи винуватою у вчиненні
злочину може мати місце лише за умови
доведеності її вини.

Суд, відповідно до вимог ст.ст.84-86, 91, 94
КПК України, за своїм внутрішнім
переконанням, яке ґрунтується на
всебічному, повному й неупередженому
досліджені всіх обставин
кримінального провадження, керуючись
законом, оцінивши всі докази з точки
зору належності, допустимості,
достовірності, а сукупність зібраних
доказів-з точки зору достатності та
взаємозв'язку для прийняття
відповідного процесуального рішення,
вважає, що вина ОСОБА_1 знайшла своє
повне підтвердження в судовому
засіданні, та кваліфікує дії
обвинуваченої за:

- ч.2 ст. 383 КК України, як - завідомо
неправдиве повідомлення органу
дізнання про вчинення злочину,
поєднане з обвинуваченням особи в
тяжкому злочині;

- ч.3 ст. 384 КК України, як - завідомо
неправдиве показання потерпілого під
час провадження досудового слідства,
поєднане з обвинуваченням особи в
тяжкому злочині.

При призначенні обвинуваченій
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
дані, які характеризують особу
обвинуваченої стан її здоров'я,
матеріальний та сімейний стан, її щире
каяття, активне сприяння розкриттю
злочину, те, що вона раніше не судима, -
та вважає можливим призначити їй
покарання, не пов'язане з позбавленням
волі, із застосуванням ст.ст.75, 76 КК
України.

Відповідно до ч.2 ст.3 Закону України
«Про застосування амністії в Україні»,
установивши в стадії судового розгляду
кримінальної справи наявність акта
амністії, що усуває застосування
покарання за вчинене діяння, суд, за
доведеності вини особи, постановляє
обвинувальний вирок із звільненням
засудженого від відбування покарання

19.04.2014 року набрав чинності Закон
України «Про амністію у 2014 році» від
08.04.2014 року №1185-VII.

Відповідно до пункту «в» ст. 1 цього
Закону, підлягають звільненню від
відбування покарання у виді
позбавлення волі на певний строк та від
інших покарань, не пов'язаних з
позбавленням волі особи, які засуджені
за умисні злочини, що не є тяжкими або
особливо тяжкими відповідно до статті
12 Кримінального кодексу України, та за
злочини, вчинені з необережності, які
не є особливо тяжкими відповідно до
статті 12 Кримінального кодексу
України, не позбавлені батьківських
прав, які на день набрання чинності цим
Законом мають дітей, яким не
виповнилося 18 років, дітей-інвалідів
та/або повнолітніх сина, дочку,
визнаних інвалідами.

Згідно зі ст. 12 цього Закону, дія цього
Закону поширюється на осіб, які вчинили
злочини до дня набрання ним чинності
включно.

Обвинувачена ОСОБА_1 раніше не судима,
вчинила злочини середньої тяжкості до
набрання чинності Законом України «Про
амністію у 2014 році», має на утриманні
неповнолітнього сина - ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно якого не
позбавлена батьківських прав. Тобто,
вона підпадає під перелік осіб,
визначеному в пункті «в» ст. 1 Закону
України «Про амністію у 2014 році», які
звільняються судом від відбування
покарання.

При цьому, обвинувачена не підпадає
під перелік осіб, визначених в ст. 8
Закону України «Про амністію у 2014 році»
та в ст. 4 Закону України «Про
застосування амністії в Україні» від
01.10.1996 р. № 392/96-ВР, до яких амністія не
застосовується.

Враховуючи вищевикладене, керуючись
Законом України «Про застосування
амністії в Україні», Законом України
«Про амністію у 2014 році», ст.ст.100, 128, 129,
366, 367, 368, 369, 370, 371, 373, 374,375, 376, 395, 532, КПК
України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Визнати винною ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст.383, ч. 2 ст.
384 КК України та призначити їй
покарання:

за ч.2 ст.383 КК України - у вигляді 2-х
років позбавлення волі;

за ч. 2 ст. 384 КК України - у вигляді 2-х
років 2-х місяців позбавлення волі.

На підставі ч.1,2 ст.70 КК України,
поглинаючи менш суворе покарання більш
суворим, остаточно призначити до
відбуття ОСОБА_1 покарання у вигляді 2-х
років 2-х місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити
ОСОБА_1 від відбуття призначеного
покарання з випробуванням з іспитовим
строком на 1 рік.

Зобов'язати ОСОБА_1, у відповідності до
ст.76 п.3,4 КК України, повідомляти
кримінально-виконавчу інспекцію про
зміну місця проживання, роботи та
періодично з'являтись для реєстрації в
органи кримінально-виконавчої
інспекції.

Звільнити ОСОБА_1 від призначеного за
цим вироком покарання на підставі
пункту «в» ст. 1 Закону України «Про
амністію у 2014 році» №1185-VII від 08.04.2014
року.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом тридцяти днів з дня його
проголошення, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя Василівського

районного суду
Ю.А. Степаненко