Справа № 169/171/15-к
Провадження № 1-кп/169/27/15
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 квітня 2015 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Осекрів Турійського району Волинської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , непрацюючого, з професійно-технічною освітою, неодруженого, громадянина України, раніше несудимого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 02 лютого 2015 року у вечірній час шляхом зняття шибки з віконної рами проник у житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_4 , звідки з корисливих мотивів умисно таємно викрав газовий балон, вартістю 200 грн, зі зрідженим газом в кількості 21 кг, вартістю 170 грн, та газовий редуктор, вартістю 120 грн, чим заподіяв потерпілій майнову шкоду на загальну суму 490 грн.

Він же 02 лютого 2015 року у вечірній час пройшов на територію подвір`я житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 , де з корисливих мотивів умисно таємно викрав газовий балон, вартістю 200 грн, зі зрідженим газом в кількості 12 кг, вартістю 97,2 грн, та газовий редуктор, вартістю 120 грн, чим заподіяв потерпілому майнову шкоду на загальну суму 417,2 грн.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 винуватим себе у вчиненні інкримінованих йому органами досудового розслідування злочинів визнав повністю. Суду показав, що ввечері 02 лютого 2015 року викрав з будинку ОСОБА_4 газовий балон із газом та газовий редуктор, після чого пішов на подвір`я житлового будинку ОСОБА_5 , де також викрав газовий балон із газом та газовий редуктор. Викрадені речі мав на меті продати. У вчиненому обвинувачений щиро розкаявся та просив суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 показали суду, що дійсно 02 лютого 2015 року у них було викрадено газові балони з редукторами. З обвинуваченим перебувають у гарних добросусідських стосунках, на даний час викрадені речі їм повернуто, будь-яких претензій майнового чи морального характеру до обвинуваченого не мають. Просили призначити останньому мінімальну міру покарання.

Наведені вище показання обвинуваченого ОСОБА_6 є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються, та показаннями потерпілих.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, суд за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнає недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися у таємному викраденні чужого майна, поєднаному із проникненням у житло, вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.

Також суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, і кваліфікує такі його дії як таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 Про практику призначення судами кримінального покарання суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки вчинених ним злочинів, ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, один з яких відповідно до ч. 3 ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, а другий відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України тяжким злочином, кількість епізодів вчинених злочинів, особу винного, який є працездатною здоровою особою, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, ніде не працює, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також думку потерпілих, які наполягали на призначенні обвинуваченому мінімальної міри покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення злочину щодо особи похилого віку.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання, суд призначає обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 2 та ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням положень ст. 70 КК України.

Разом з тим, враховуючи тяжкість злочинів, особу обвинуваченого, а також інші наведені вище обставини та думку потерпілих, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливе і без відбування покарання, а тому на підставі ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням та з покладенням на нього передбачених ст. 76 КК України обов`язків.
Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Виходячи із даних про особу обвинуваченого та його належної поведінки, суд вважає, що до набрання вироком законної сили обраний обвинуваченому ОСОБА_6 під час досудового розслідування запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання слід залишити незмінним.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік 3 (три) місяці;

за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України:

- не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання;
- періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

До набрання вироком законної сили залишити незмінним застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: два газових балони з газовими редукторами залишити у володінні потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Головуючий