АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11кп/791/61/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

при секретарі - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні кримінальне провадження №000808 за апеляційними скаргами потерпілого ОСОБА_6 та прокурора на вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 28.01.2014 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина Російської Федерації, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працює, раніше не судимий,-

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та йому призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді обмеження волі строком на два роки з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь потерпілого ОСОБА_6 моральну шкоду в сумі 7000 (сім тисяч) гривень та матеріальні збитки на суму 6943 (шість тисяч дев`ятсот сорок три) гривні, а також, судові витрати на користь держави в сумі 549 (п`ятсот сорок дев`ять) грн. 06 коп.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 обрано у вигляді домашнього арешту до вступу вироку в законну силу, звільнений з-під варти в залі суду.

Зараховано ОСОБА_8 в строк відбування покарання строк тримання під вартою з 03.09.2013 року по 28.01.2014 року.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він, 01 вересня 2013 року, близько 19 год.15 хв., на західному узбіччі дороги, біля подвір`я АДРЕСА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, під час бійки, на ґрунті особистих неприязних стосунків, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар ножем в живіт потерпілому ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження у виді проникаючої колото-різаної рани черевної порожнини з внутрішньою кровотечею (1000мл), евентерацією брижейки, множинними ушкодженнями тонкого кишківника та розвитком травматичного шоку, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій засудженого ОСОБА_8 , вважає, що вказаний вирок підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону. Зазначає, що суд першої інстанції при винесенні вироку та призначенні покарання безпідставно застосував ст.69 КК України, не врахував думку потерпілого ОСОБА_6 , обставини злочину. Крім того, суд не мотивував своє рішення про часткове задоволення цивільного позову потерпілого на суму 7000 грн. та причини відмови у задоволенні позову в іншій частині .Також суд належно не дослідив обставини справи

Просив скасувати оскаржуваний вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_6 вважає оскаржуваний вирок незаконним та підлягаючим зміні у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження; істотним порушенням норм матеріального права, що призвело до призначення обвинуваченому м`якого покарання, що не відповідає тяжкості злочини та особі засудженого. Вбачає невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження в тому, що суд при призначенні покарання обвинуваченому невірно зазначив про його, потерпілого, неправомірну поведінку та встановив , що саме він спровокував конфлікт та бійку, в ході якої отримав тілесні ушкодження. Стверджує,що конфлікт розпочався з неправомірних дій ОСОБА_8 , який зупинив мотоцикл, на якому він їхав, став ображати його та вдарив ножем в живіт вже після бійки, намагався наздогнати його та вдарити ножем вдруге, чому перешкодив свідок ОСОБА_9 .Зазначає, що суд першої інстанції призначив занадто м`яке покарання ОСОБА_8 , застосувавши ст.69 КК України без достатніх підстав, передбачених КПК України. Ставить під сумнів щире каяття, оскільки вину ОСОБА_8 визнав частково, а витрати на лікування частково відшкодувала його мати, а не ОСОБА_8 , який перебував під вартою. Вважає, що суд безпідставно визнав його поведінку, як неправомірну в якості пом`якшуючої покарання обставини, як і хворобу обвинуваченого псоріаз, яка не є тяжкою.

Також, вказує на те, що суд першої інстанції безпідставно частково задовольнив його цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, а саме, 7000 грн. із заявлених 30 000 грн. Зазначену суму вважає занадто заниженою, суд не врахував завданих йому фізичних страждань, та ту обставину, що після завданої травми він за станом здоров`я не може здійснювати трудову діяльність, яку вів до цього: працювати трактористом на важких тракторах, внаслідок чого не може забезпечувати свою сім`ю.

Просить оскаржуваний вирок змінити та призначити за інкримінований ОСОБА_8 злочин покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років та задовольнити його цивільний позов в повному обсязі.

Заслухавши суддю - доповідача, прокурора, який підтримав апеляційні вимоги прокурора, який приймав участь при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції, не заперечував проти апеляційних вимог потерпілого, потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав апеляційні вимоги свої та прокурора, в судових дебатах прокурор просив про скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд, потерпілий просив задовольнити його апеляційні вимоги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно вироку суду злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_8 кваліфіковані за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження , небезпечне для життя в момент заподіяння. Зазначена кваліфікація апелянтами не оскаржується.

Що стосується призначеної міри покарання обвинуваченому з застосуванням ст.69 КК України, то доводи апелянтів про його м`якість заслуговують на увагу.

Так, санкція ч.1 ст.121 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення якою ОСОБА_8 визнано винним, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

При призначенні покарання обвинуваченому суд без достатніх підстав застосував ст.69 КК України та призначив основне покарання обвинуваченому більш м`яке, ніж передбачено санкцією ч.1 ст.121 КК України, у виді обмеження волі строком на два роки.

Прийняте рішення суд належним чином не умотивував, врахувавши лише вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 вперше, часткове визнання ним вини, щире каяття, часткове відшкодуванні потерпілому матеріальних збитків та моральної шкоди, стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на псоріаз , та неправомірну поведінку потерпілого.

При цьому, суд не зважив на те, що застосування ст. 69 КК України (відповідно й межі застосування) закон пов`язує з наявністю саме кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Чи є враховані судом обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 , такими, що істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ним злочину, суд не обговорив і оцінки їм в такому аспекті не надав.

Колегія суддів вважає слушними доводи апелянтів щодо сумнівів у висновках суду про наявність щирого каяття обвинуваченого , який не визнав свою вину повністю.

За таких обставин, колегія суддів вважає призначене покарання занадто м`яким, проте обрати більш суворе покарання шляхом винесення нового вироку, який погіршить становище обвинуваченого, апеляційний суд позбавлений можливості, оскільки апелянти просили лише про його зміну та скасування з направленням справи на новий судовий розгляд, а апеляційний суд не вправі вийти за межі апеляційних вимог та винести новий вирок.

Що стосується апеляційних доводів потерпілого та прокурора щодо безпідставного часткового задоволення цивільного позову про відшкодування моральної шкоди потерпілому з підстав, наведених у апеляційній скарзі, то колегія суддів також вважає їх слушними, оскільки в результаті отримання травми потерпілий переніс оперативне втручання, тривалий час лікувався, переніс біль та фізичні страждання, після чого не зміг продовжити трудову діяльність тракториста на важких тракторах, внаслідок чого не міг забезпечити свою сім`ю в об`ємі, якому мав змогу до подій злочину, проте судом зазначені обставини не були враховані в повній мірі .

За таких обставин стягнення 7000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої злочином, із заявлених потерпілим 30000 грн., є на думку колегії суддів невідповідно малою сумою.

Що стосується доводів потерпілого про невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження в тій частині, що причиною конфлікту стала його протиправна поведінка, то висновки суду в цій частині, на думку колегії суддів, є передчасними та базуються на суперечливих доказах, які потребували ретельного дослідження апеляційним судом, проте, клопотання про повторне дослідження доказів по кримінальному провадженню учасниками процесу не заявлялось, тоді як відповідно ч.3 ст.404 КПК України, повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, можливе лише за умови, що якщо про дослідження таких доказів учасники даного кримінального провадження заявляли клопотання.

Зазначені обставини вчинення злочину судом належно не досліджувались, і це позбавило суд першої інстанції дійти вірних висновків.

Відповідно п. 4 ст. 411 КПК України, судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності.

За таких обставин, суд першої інстанції допустив невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, розглянув кримінальне провадження з істотними порушеннями кримінального процесуального та кримінального законів відповідно ч.1 ст.412 КПК України, які перешкодили ухвалити законне, обґрунтоване рішення, та призначити справедливе покарання.

Розгляд кримінального провадження та ухвалення вироку без належного дослідження наданих стороною обвинувачення доказів у положеннях кримінального процесуального кодексу не врегульований, а саме, відсутнє однозначне врегулювання процесуальних відносин, які виникли під час розгляду даного кримінального провадження.

За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне застосувати загальні засади кримінального провадження. При цьому апеляційний суд виходить з положень ч.1 ст.9 КПК України, з яких вбачається, що під час кримінального провадження суд повинен дотримуватися законності.

А у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу (ч. 6 ст. 9 КПК України).

На думку апеляційного суду, зазначені вище обставини відповідно до вимог п. 2 ч. 1 та ч.2 ст. 409 КПК України є підставами для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції.

Таким чином, оскільки судом при розгляді справи порушені загальні засади кримінального провадження, а саме законність, то вирок суду підлягає скасуванню з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд.

За таких обставин, апеляційні доводи прокурора про скасування вироку з направленням кримінального провадження на новий судовий розгляд підлягають задоволенню. Підстав змінити вирок суду відповідно апеляційним вимогам потерпілого колегія суддів не вбачає.

Тому апеляційну скаргу потерпілого слід задовольнити частково.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції необхідно врахувати викладене та з дотриманням норм кримінального процесуального закону розглянути кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , повно й об`єктивно дослідити всі докази і прийняти законне та обґрунтоване рішення, призначивши справедливе покарання.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити повністю, апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Вирок Іванівського районного суду Херсонської області від 28.01.2014 року щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий судовий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді: (три підписи)

Згідно з оригіналом. Суддя ОСОБА_2