Рівненський міський суд Рівненської області
Справа № 1-72/10
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2010 року м. Рівне

Рівненський міський суд у складі : головуючого - судді Мельника О.В. при секретарі Яремі Г.В., з участю прокурора Осипчук A.B.,

неповнолітнього потерпілого ОСОБА_1, законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, уродженця та мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, неодруженого, непрацюючого, судимого вироками Рівненського міського суду від 29.06.2006 року за ч.2 ст. 186 КК України; вироком Рівненського міського суду від 18.07.2006 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 189 КК України до трьох років позбавлення волі, покарання відбув повністю, за ч. 2 ст. 186 КК України

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 в період часу з 22 години 30 хвилин до 23 години 29 грудня 2008 року, перебуваючи поблизу кафе «Русана» що по вул. 16 Липня у місті Рівному, діючи з корисливих мотивів, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоровя неповнолітнього потерпілого, наніс останньому долонею правої руки удар в ділянку лівого вуха заподіявши легке тілесне ушкодження та відкрито викрав у ОСОБА_1 мобільний телефон марки «BENQ SIEMENS Е61», вартістю 746 гривень 13 копійок, чим заподіяв потерпілому майнової шкоди на вказану суму.

Допитаний судом ОСОБА_3 під час досудового слідства свою винність у скоєнні інкримінованого йому досудовим слідством злочину визнавав повністю. Під час судового слідства свою винність у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнав та пояснив, що 29 грудня 2008 року відпочив у кафе «Русана» спільно зі своїми знайомими ОСОБА_4 та Антоніною. Там же зустрів і потерпілого. Після виходу з кафе попросив у потерпілого мобільний телефон. Потерпілий почав погрожувати йому, тому, перебуваючи у стані алкогольного спяніння, долонею руки він вдарив потерпілого у вухо. Оскільки потерпілий поспішав додому, то він залишив його мобільний телефон у себе. В момент заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, мобільний телефон останнього вже знаходився у нього. Наступного дня друзі повідомили його, що потерпілий скаржився на те, що він забрав телефон, а о 19 годині вечора він телефон повернув. Заперечив надання потерпілому вказівки залишити місце події після того, коли він забрав мобільний телефон. Під час останнього слова, підсудний пояснив, що свою винність у скоєнні вказаного злочину визнає повністю.

До показань підсудного при їх оцінці суд підходить критично, розцінює їх як нелогічні та недостовірні, та як намагання уникнути кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Суд вважає, що наведені вище показання підсудного спростовуються наступними перевіреними та дослідженими судом доказами.

Допитаний судом та неодноразово допитаний на досудовому слідстві неповнолітній потерпілий ОСОБА_1 давав послідовні показання, вказавши, що 29 грудня 2008 року, поблизу кафе «Русана» ОСОБА_3 попросив у нього мобільний телефон під приводом необхідності зателефонувати. Здійснивши дзвінок, ОСОБА_3 поклав телефон собі в кишеню та наніс удар рукою йому у вухо, сказавши : «Іди звідси», після чого залишив місце події. Про подію він одразу ж розповів знайомій останнього.

Такі послідовні показання потерпілий неодноразово давав і на досудовому слідстві, в тоуж числі і під час проведення очної ставки, в ході якої ОСОБА_3 підтвердив такі показа- Я, підсудного (а.с. 37,38,42).

Допитана судом свідок ОСОБА_5 підтвердила те, що після спільного відпочинку ¦ і кафе, перебуваючи на вулиці, ОСОБА_3 попросив у потерпілого мобільний телефон для то: щ щоб зателефонувати і вони удвох залишились поблизу кафе. Приблизно через 15 хвилин до -зЯ підбіг потерпілий та пояснив, що ОСОБА_3В, забрав у нього мобільний телефон, вдарив йо:

вухо та залишив місце події. Потерпілий був збуджений та схвильований. Наступного л-д ,і_ ОСОБА_3 передав їй мобільний телефон «BENQ SIEMENS» та попросив, щоб вона nepez- - телефон потерпілому. Оскільки вона це зробити не встигла, то телефон у неї вилучили працівн т міліції.

Такі ж показання свідок давала під час досудового слідства (а.с. 35), які узгоджують*, фактичними даними, що містяться в протоколі огляду та вилучення мобільного телефону «ВЕЛ SIEMENS».

Допитаний судом за клопотанням підсудного свідок ОСОБА_4 пояснив, що не ' ¦ ? безпосереднім очевидцем події, а дізнався про неї від ОСОБА_3. Окрім того, потерпілий йо» І повідомив, що вони посварились і телефон залишився у підсудного. Наступного дня він разом своїм товаришем - ОСОБА_3 мали намір повернути телефон потерпілому.

У ході проведення впізнання, потерпілий прямо вказав на ОСОБА_3, як на особу, я- : | відкрито заволоділа його телефоном та вдарив його рукою в ділянку лівого вуха. ( а.с. 41). В хс: І досудового слідства мобільний телефон «BENQ SIEMENS Е61» було оглянуто та долучено ; справи, як речовий доказ

Згідно з висновком судово-товарознавчої експертизи, вартість мобільного телефону «BEN SIEMENS Е-61» становить 746,13 грн.. (а.с.26-28).

Відповідно до судово-медичної експертизи від 20 січня 2009 року, у потерпілого виявле тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на задній поверхні лівої вушної раковини, відноситься до легких тілесних ушкоджень, (а.с. 19).

Аналізуючи наведені докази у сукупності, суд вважає їх достовірними, належними і

допустимими для підтвердження винності ОСОБА_3 в скоєнні інкримінованого ftov досудовим слідством злочину.

Суд вважає вірною кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкриті викрадення чужого майна, поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров і потерпілого, вчинене повторно.

ОСОБА_3 за місцем проживання характеризується посередньо, в суспільно-корис:- J праці на момент скоєння злочину задіяний не був, будь-яких осіб на утриманні не має, заподій -я злочином шкода потерпілому відшкодована.

Призначаючи покарання, суд враховує, що вчинений підсудним злочин є тяжким, раніш судимий за скоєння злочинів проти власності, а тому, суд вважає, що необхідним і достатнім я :і виправлення підсудного та запобігання вчиненню ним нових злочинів буде призначенні покарання у межах, передбачених санкцією ч. 2 ст. 186 КК України шляхом тимчасової ізоляті ОСОБА_3 від суспільства.

Керуючись ст. 323-324 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним за ч. 2 ст. 186 КК України та обрат йому міру покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки у кримінально-виконаг- установі.

Строк відбуття покарання рахувати з 26 березня 2010 року.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу засудженому змінити з підписки nj невиїзд на тримання під вартою.

Речовий доказ - мобільний телефон залишити у власності потерпілого.

Вирок може бути оскатокено до апеляційного суду Рівненської області протягом 15 діє. засудженим в той же строк'змоменту отримання його копії, право на помилування.