"09" грудня 2013 р. Дніпровський
районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Бірси О.В.
при секретарі - Куса Л.В.
за участю прокурора - Ярошевича
обвинуваченого - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Києві
матеріали кримінального провадження №
обвинуваченням: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця м. Києва, українця,
громадянина України, не одруженого, має
неповнолітнього сина ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_3, не працюючого, не
зареєстрованого без постійного місця
проживання, раніше судимого: 17.07.2012 року
Дніпровським районним судом м. Києва за
ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 185 КК України до штрафу в
розмірі 850 гривень, 05.09.2012 року
Печерським районним судом м. Києва за
ч.2 ст.186 КК України до 4 років
позбавлення волі з іспитовим строком 2
роки; 17.06.2013 року Оболонським районним
судом м.Києва за ч.2 ст. 186, ст. 71 КК
України до 4 років 3 місяців позбавлення
- у вчиненні кримінального
правопорушення (злочину) передбаченого
ч.2 ст.190 КК України,-
Судом визнано доведеним, що ОСОБА_1,
будучи раніше судимим, маючи не зняту і
не погашену у встановленому порядку
судимість на шлях виправлення не став,
належних висновків для себе не зробив,
повторно вчинив нові умисні корисливі
злочини при наступних обставинах.
Так, ОСОБА_1 07.02.2013 року приблизно о 09
годині 30 хвилин, перебуваючи в будинку
№ 1 по пр. Тичини м. Києві, зустрів
знайому ОСОБА_3. В цей час у ОСОБА_1
виник злочинний умисел, спрямований на
повторне, з корисливих мотивів,
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою, а саме телефоном
останньої, в зв'язку з чим від під
приводом необхідності зателефонувати,
звернувся до ОСОБА_3 з проханням надати
йому для здійснення дзвінка свій
ОСОБА_3 цього ж дня, приблизно о 09
годині 35 хвилин, проходячи повз будинок
№ 16/2 по пр.. Тичини в м. Києві, виходячи з
довіри до ОСОБА_1, якого вона знала з
дитинства та товаришувала протягом
приблизно останніх 20 років, будучи
помилково впевненою в правильності і
добросовісності його дій, добровільно
передала ОСОБА_1 свій мобільний
телефон марки «Nokia Asha 200», імеі1 НОМЕР_1,
імеіНОМЕР_2, вартістю 736 гривень 23
копійки, в якому знаходилась сім-карта
оператора мобільного зв'язку
«Київстар», вартістю 20 гривень, та
сім-карта оператора мобільного зв'язку
«МТС», вартістю 10 гривень, на рахунку
якої знаходились грошові кошти в сумі
20 гривень, а всього на загальну суму 811
гривень 23 копійки.
В подальшому ОСОБА_1, отримавши від
ОСОБА_3 вищевказаний мобільний телефон,
з місця вчинення кримінального
правопорушення втік, а отриманим
шляхом зловживання довірою майном
розпорядився на власний розсуд,
завдавши потерпілій ОСОБА_3 майнової
шкоди на загальну суму 811 гривень 23
Крім того, ОСОБА_1 07.03.2013 року приблизно
о 13 годині 30 хвилин перебував в гостях у
ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1. В цей час у
ОСОБА_1 виник злочинний умисел,
спрямований на повторне, з корисливих
мотивів, заволодіння чужим майном
шляхом зловживання довірою, а саме
мобільним телефоном останнього, в
зв'язку з чим він під приводом
необхідності зателефонувати,
звернувся до ОСОБА_4 з проханням
надати йому для здійснення дзвінка
свій мобільний телефон.
ОСОБА_4, виходячи з довіри до ОСОБА_1 та в
силу родинних стосунків з останнім,
оскільки ОСОБА_1 перебував у шлюбі з
його донькою та являється батьком його
онука, будучи помилково впевненим в
правильності і добросовісності його
дій, добровільно передав ОСОБА_1 свій
мобільний телефон марки «Nokia 6300», імеі
НОМЕР_3, вартістю 1000 гривень, в якому
знаходилась сім-карта оператора
мобільного зв'язку «МТС», вартістю 20
гривень, на рахунку якої знаходились
грошові кошти в сумі 15 гривень, а всього
на загальну суму 1035 гривень 00 копійок.
В подальшому ОСОБА_1, отримавши від
ОСОБА_4 вищевказаний мобільний
телефон, з місця вчинення
кримінального правопорушення втік, а
отриманим шляхом зловживання довірою
майном розпорядився на власний розсуд,
завдавши потерпілому ОСОБА_4 майнової
шкоди на загальну суму 1035 гривень 00
Будучи допитаним в судовому засіданні
обвинувачений ОСОБА_1 свою вину у
вчиненні кримінального
правопорушення (злочину),
передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України
визнав повністю, дав покази, підтвердив
обставини скоєння кримінальних
правопорушень (злочинів), викладені в
установочній частині вироку, щиро
розкаявся в скоєному.
Крім повного визнання своєї вини у
вчиненому кримінальному
правопорушенні (злочині), ОСОБА_1 просив
суд визнати недоцільним дослідження
доказів, так як повністю погоджується з
досудовим розслідуванням справи.
Покази обвинуваченого ОСОБА_1 під час
досудового слідства і в судовому
засіданні послідовні і логічні, а тому
не викликають сумнівів суду у
правильності розуміння ним змісту
обставин кримінального правопорушення
(злочину), добровільності та істинності
За таких обставин, відповідно до вимог
ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до
висновку про недоцільність
дослідження доказів стосовно
фактичних обставин справи, які
обвинуваченим не оспорюються, зміст
даної статті ОСОБА_1 роз'яснено.
Наведене свідчить про повну
доведеність вини обвинуваченого у
вчиненні кримінального правопорушення
за обставин, встановленних судом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_1 правильно
кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України,
оскільки він своїми умисними діями
вчинив заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою (шахрайство),
Вирішуючи питання про обрання міри
покарання обвинуваченому ОСОБА_1, суд,
відповідно до ст. 65 КК України, враховує
ступінь тяжкості вчиненого
кримінального правопорушення
(злочину), особу винного та обставини,
що пом'якшують та обтяжують його
Обставиною, що пом'якшує покарання
ОСОБА_1 є його щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання,
відповідно до ст. 67 КК України, судом не
Судом враховується, що ОСОБА_1 на
обліку у лікаря-психіатра та у
лікаря-нарколога не перебуває, раніше
судимий та приходить до висновку, що
йому слід призначити покарання у виді
позбавлення волі в межах санкції ч.2
Враховуючи те, що 17 червня 2013 року
Оболонським районним судом м. Києва
ОСОБА_1 засуджено за ч.2 ст.186 КК України
до 4-х років 3-х місяців позбавлення
волі, суд вважає, що при призначенні
покарання необхідно застосувати
положення ч.4 ст.70 КК України.
Процесуальні витрати та речові докази
у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376
КПК України, суд, -
ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
(злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК
України та призначити йому покарання у
виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів шляхом поглинення
менш суворого покарання призначеного
цим вироком, більш суворим покаранням,
призначеним вироком Оболонського
районного суду м. Києва від 17 червня 2013
року, остаточно призначити ОСОБА_1
покарання у виді 4 (чотирьох) років 3
(трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_1 залишити без
змін - тримання під вартою.
Строк відбуття покарання ОСОБА_1
рахувати з 04 квітня 2013 року,
зарахувавши частково відбуте
покарання за попереднім вироком з 04
квітня 2013 року по 09 грудня 2013 року.
Вирок може бути оскаржено
протягом 30 днів з дня проголошення до
Апеляційного суду м. Києва через
Дніпровський районний суд м. Києва.

С у д д я :