Справа № 352/516/14-к
Провадження № 11-кп/779/52/2015
Категорія ст. 307 ч. 2 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, на вирок Тисменицького районного суду від 25 квітня 2014 року у кримінальному провадженні за № 0000017 про обвинувачення

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 315 ч. 1, 317 ч. 1, 263 ч. 1 КК України,-

в с т а н о в и л а :
вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 315 ч. 1, 317 ч. 1, 263 ч. 1 КК України та призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 309 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 315 КК України 2 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 317 КК України 3 роки позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України 3 роки позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 визначено остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено іспитовий строк 2 роки.

Покладено на обвинуваченого обов`язки, передбачені п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.

Постановлено стягнути з обвинуваченого судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2936, 20 гривень.

Питання про речові докази вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.12.2014 року касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом апеляційної інстанції задовольнено частково. Ухвалу Апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.07.2014 року щодо ОСОБА_7 скасовано, а справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_7 у вересні 2013 року, перебуваючи на березі річки в с. Хом`яківка Тисменицького району Івано-Франківської області, зірвав декілька гілок рослин коноплі, які приніс до місця свого проживання, що в АДРЕСА_2 , де їх висушив, подрібнив та незаконно зберігав.

10.01.2014 року приблизно о 18.00 год. обвинувачений запросив до себе додому ОСОБА_9 та безоплатно збув йому частину придбаного ним наркотичного засобу канабісу приблизно 0,5 грама.

В подальшому ОСОБА_7 в період часу з 10.01.2014 року по16.02.2014 року по два рази на тиждень, надавав своє житлове приміщення за вищевказаною адресою ОСОБА_9 для незаконного вживання наркотичного засобу канабісу, шляхом викурювання.

Крім цього, обвинувачений повторно, діючи умисно, з метою незаконного збуту наркотичного засобу канабісу, 29.01.2014 року приблизно о 21.30 год. в с. Пшеничники по вул. Б.Хмельницького, Тисменицького району, за гроші в сумі 120 грн. незаконно збув ОСОБА_10 картонну коробку з-під сірників з вмістом сухої подрібненої рослинної речовини, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 09/12-0235 від 06.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, вагою, 1,58 грама; 13.02.2014 року приблизно о 20.00 год., знаходячись за вищевказаною адресою, повторно, діючи умисно, незаконно збув ОСОБА_10 за гроші в сумі 120 грн. паперовий згорток, із вмістом сухої подрібненої рослинної речовини, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 09/12-0239 від 18.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, вагою 1,18 грама; 17.02.2014 року приблизно о 17.30 год. за вищевказаною адресою, повторно, діючи умисно незаконно збув ОСОБА_10 за гроші в сумі 120 грн. картонну коробку з-під сірників, з вмістом сухої подрібненої рослинної речовини, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 09/12-0244 від 18.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, вагою 1,3 грама.

Вказані наркотичні засоби, придбані у ОСОБА_7 , ОСОБА_10 добровільно видав працівникам міліції.

17.02.2014 року о 18.00 год. працівниками міліції, під час затримання ОСОБА_7 та проведення огляду, було виявлено та вилучено паперовий згорток, з вмістом сухої подрібненої рослинної речовини, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 09/12-0245 від 18.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, вагою 1,47 грама; під час проведення санкціонованого обшуку по місцю проживання ОСОБА_7 в АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено суху подрібнену рослинну речовину, в полімерному пакеті та в сірниковій коробці, яка відповідно до висновку судово-хімічної експертизи № 09/12-0262 від 21.02.2014 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, вагою 13,43 грама, та вилучено саморобний пристрій для викурювання наркотичного засобу канабісу, у вигляді пластикових пляшок та корків, на стінках яких виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено екстракт канабісу в загальній кількості 0, 41 грама; крім того, було виявлено та вилучено патрони в кількості 3 шт., які обвинувачений зберігав без передбаченого законом дозволу та які відповідно до висновку судово-балістичної експертизи № 081 від 24.02.2014 року є боєприпасами до військової нарізної вогнепальної зброї.

Прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вважає вирок суду відносно ОСОБА_7 незаконним та необґрунтованим, вказує на неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що призвело до невідповідності призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема, прокурор зазначає, що судом при призначенні покарання безпідставно застосовано ст. 69 КК України та не в повній мірі враховано обставини вчинених злочинів та особу обвинуваченого. В доповненнях до апеляції прокурор також зазначає, що судом неправомірно призначено ОСОБА_7 додаткову міру покарання у виді конфіскації майна при звільненні його від відбуття основної міри покарання на підставі ст. 75 КК України. Просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому більш сувору міру покарання.

Під час апеляційного розгляду :

- прокурор підтримав доводи апеляційної скарги з доповненнями, вважає, що вона підлягає до задоволення з мотивів, наведених у ній. Просив її задовольнити, скасувавши вирок суду першої інстанції та ухваливши новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

- - обвинувачений ОСОБА_7 не погодився з апеляційною скаргою прокурора і доповненнями до неї, вважав її необґрунтованою та надуманою. Просив залишити її без задоволення, а вирок суду відносно нього без змін.

- захисник ОСОБА_8 не погодилась з апеляційною скаргою прокурора, вважала вирок суду першої інстанції законним та обгрунтованим, просила залишити його без змін, а апеляційну скаргу прокурора зі змінами без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга з доповненнями підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 307 ч. 2, 309 ч. 2, 315 ч. 1, 317 ч. 1, 263 ч. 1 КК України в поданій апеляційній скарзі з доповненнями не оскаржуються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України в апеляційному порядку не перевіряються.

Відповідно до ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим.

Як видно з вироку суду першої інстанції та матеріалів кримінального провадження цих вимог закону судом не було дотримано.

У відповідності до ст. 409 КПК України підставою для скасування вироку суду першої інстанції є невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно з п.п.1,2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненного злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Висновки з усіх питань, пов`язаних із призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Таких вимог закону при постановленні вказаного вироку суд в повній мірі не дотримався, а тому доводи прокурора про порушення судом першої інстанції при призначенні покарання вимог ст. 65 КК України колегія суддів вважає обґрунтованими оскільки призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості та підвищену суспільну небезпечність вчинених ним злочинів, їхні наслідки, а також дані про його особу, а тому прийшов до помилкового висновку про можливість його звільнення від відбування призначеного покарання на підставі ст.75 КК України .

Разом з тим , колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про неможливість призначення обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України. Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, у вчиненому щиро розкаявся, на своєму утриманні має неповнолітню дитину, що є пом`якшуючими покарання обставинами. Суд також враховує дані про особу обвинуваченого: до кримінальної відповідальності притягується вперше, позитивно характеризується по місцю свого проживання.

Враховуючи всі вищенаведені пом`якшуючі ОСОБА_7 покарання обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, його особу, колегія суддів приходить до висновку, що при призначенні покарання за ст.ст. 263 ч.1, 309 ч.2 , 317 ч.1, 307 ч.2 КК України йому слід призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкціях даних статей, яке буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

К е р у ю ч и с ь ст. ст. 376, 404, 405, 408, 409, 418, 419 КПК України колегія суддів,

засудила :
апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції , задовольнити частково.

Вирок Тисменицького районного суду від 25 квітня 2014 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного йому покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 покарання :

- за ч. 1 ст. 315 КК України 2 роки обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 2 роки позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 1 ст. 317 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 1 рік позбавлення волі.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_7 визначити остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу залишити без зміни попередньо обраний домашній арешт.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3 місяців з дня його проголошення.

Судді ОСОБА_2
ОСОБА_3
ОСОБА_4