АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11/774/11/15 Справа № 412/1938/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - ОСОБА_2

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ
Колегія суддів судової палати з кримінальних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
прокурора ОСОБА_5
секретаря ОСОБА_6
захисників адвокатів ОСОБА_7
ОСОБА_8
ОСОБА_9
засудженого ОСОБА_10
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальну справу за апеляційними скаргами прокурора, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції, адвоката ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 , і самого засудженого ОСОБА_10 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2013 року, яким засуджено:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянина України,проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч.3 ст.368 КК України на 7 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності строком на 3 роки з конфіскацією всього особисто йому належного майна.

Цим же вироком засуджена ОСОБА_11 за ч.5 ст.27, ч.3 ст.368 КК України на 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.69 КК України без позбавлення права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності, без конфіскації майна.

Згідно ст.ст.75, 76 КК України, вона звільнена від відбування призначеного покарання, якщо вона на протязі двохрічного випробувального строку не скоїть нового злочину, буде періодично з`являться в органи кримінально-виконавчої інспекції для реєстрації та буде повідомляти ці органи про зміну місця свого проживання.

Вирок відносно ОСОБА_11 ніким не оскаржується і на нього не подані апеляції.

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним і засуджено за скоєння наступного злочину.

ОСОБА_10 на підставі наказу начальника Головного управління юстиції в Дніпропетровській області № 1485-к від 30 серпня 2011 року, займав посаду старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області, якому на підставі ст. 25 Закону України Про державну службу присвоєно 11 ранг, 6 категорія державного службовця і який згідно посадової інструкції являвся посадовою особою, яка постійно здійснювала функції представника влади, а також займав постійно посаду в органах державної влади, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконував такі функції за спеціальним повноваженням і був наділений правом у межах своєї компетенції давати вказівки, а також приймати рішення, що підлягають обов`язковому виконанню фізичними та юридичними особами, застосовувати примусові заходи для забезпечення виконання цих вимог та притягнення до відповідальності, тобто особою, яка перебувала на постійній службі в державному органі.

Так, 03 жовтня 2011 року ОСОБА_10 , на підставі виконавчого листа № 2-4486/2011, виданого 22 вересня 2011 року Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська по цивільній справі від 30 червня 2011 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення солідарно з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 на користь Публічного акціонерного товариства Державний експортно-імпортний банк України заборгованості за кредитними договорами № 50208С31 та № 50208С32 від 08 вересня 2008 року на загальну суму 5364606 грн. 60 коп.

Приблизно 18 жовтня 2011 року, в денний час доби, ОСОБА_10 , з метою повідомлення ОСОБА_13 про відкриття виконавчого провадження і ознайомлення її з матеріалами, приїхав до останньої за місцем знаходження приміщення ресторану - клубу ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить на праві власності ОСОБА_13 , де в ході розмови з нею у ОСОБА_10 виник злочинний намір на отримання хабара шляхом вимагання.

Так, ОСОБА_10 , усвідомлюючи, що в силу свого службового становища володіє владними повноваженнями по опису та арешту майна боржника з подальшою його передачею на зберігання, як власнику, так і третім особам, намагався отримати у ОСОБА_13 хабар шляхом вимагання, за передачу саме їй описаного та арештованого майна, до вирішення питання про його реалізацію, тобто про залишення предмета арешту у віданні та користуванні боржника. Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_10 повідомив ОСОБА_13 про наявність у нього на виконанні виконавчого провадження - про стягнення з неї та її чоловіка ОСОБА_12 заборгованості і про намір провести опис і арешт належного їй майна, після чого передати все майно на відповідальне зберігання третім особам, яких він визначить самостійно. Тим самим, ОСОБА_10 , погрожуючи обмеженням прав ОСОБА_13 на володіння та користування належним їй майном створив умови, за яких ОСОБА_13 , будучи зацікавленою в передачі майна саме їй на відповідальне зберігання, буде змушена погодитися передати йому хабар.

ОСОБА_13 заперечила проти передачі належного їй майна третім особам, однак ОСОБА_10 , переслідуючи корисливу мету про своє збагачення, шляхом вимагання хабара, передав ОСОБА_13 , візитну картку директора ТОВ Юридична фірма Міжнародна правова група - ОСОБА_11 та повідомив, що для вирішення питання про передачу майна на відповідальне зберігання власнику, тобто ОСОБА_13 , а не третім особам, їй необхідно звернутися до вказаної особи.

В той же день, 18 жовтня 2011 року, після розмови з ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_11 , яку попередив про те, що до неї буде телефонувати ОСОБА_13 для вирішення питання про передачу на відповідальне зберігання належного їй майна та про перенос виконавчий дій, при цьому ОСОБА_11 , виступаючи пособником в отриманні хабара, повинна була повідомити про те, що для позитивного вирішення питання необхідно буде передати для нього, через ОСОБА_11 хабар в сумі 40 000 гривень. Остання погодилась виступати пособником в отриманні хабара, пообіцяла повідомити ОСОБА_13 реквізити банківського рахунку № НОМЕР_1 відкритого в ПАТ Райффайзен Банк Аваль на ім`я ОСОБА_11 для зарахування грошових коштів в сумі 5 % від загальної суми хабара, тобто в розмірі 2000 гривень.

Приблизно 25 жовтня 2011 року, ОСОБА_10 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_3 , знову зустрівся з ОСОБА_13 , та в ході розмови з нею, продовжуючи свій злочинний намір, направлений на отримання хабара, шляхом вимагання, при пособництві ОСОБА_11 , повідомив ОСОБА_13 , що його не цікавлять доводи останньої про проведені переговорів з заставоутримувачем, в частині реструктуризації боргу та подовження їм строку проведення виконавчих дій по опису та арешту майна і він відбере усе належне ОСОБА_13 майно, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з використанням наданої влади та службових повноважень та передасть його на відповідальне зберігання третій особі, після цього повторно передав ОСОБА_13 візитну картку на ім`я ОСОБА_11

ОСОБА_13 , усвідомлюючи, що в разі не виконання нею протиправних дій ОСОБА_10 про проведення переговорів із ОСОБА_11 , вона втратить право володіння та користування, належним їй майном до моменту вирішення питання про його реалізацію, в результаті чого вона понесе значну матеріальну шкоду, вимушено погодилася на умови ОСОБА_10 та зустріч з останньою.

Приблизно 26 жовтня 2011 року ОСОБА_11 , перебуваючи в кафе,розташованому за адресою: АДРЕСА_4 , зустрілась з ОСОБА_13 і в ході розмови з нею, будучи пособником ОСОБА_10 у вчиненні злочину, а саме одержанні хабара шляхом вимагання, будучи достовірно обізнаною про наміри ОСОБА_10 і обставини, в які була поставлена потерпіла, усвідомлюючи свою роль у вчиненні вказаного злочину, повідомила останній, що вона зможе сприяти у вирішенні питання про передачу арештованого майна на відповідальне зберігання ОСОБА_13 , а також про відстрочку ОСОБА_10 проведення виконавчих дій, за що остання повинна буде передати ОСОБА_10 через ОСОБА_11 02 листопада 2011 року хабар у сумі 40000 грн.

26 жовтня 2011 року ОСОБА_10 , умисно, з корисливих мотивів, використовуючи надану йому владу, виконуючи дії в рамках домовленості, виніс постанову про перенесення виконавчих дій на 02 листопада 2011 року.

В подальшому, 03 листопада 2011 року, близько 11.00 години, ОСОБА_13 , будучи поставленою в умови необхідності передачі хабара, прибула до Паркового відділення ПАТ Райффайзен Банк Аваль, розташованого за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Титова, 8, і перерахувала на рахунок № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_11 , номер якого раніше їй передала остання, грошові кошти в сумі 5000 грн., які ОСОБА_11 зняла готівкою в той же день, та 06 листопада 2011 року, приблизно о 17 годині 30 хвилин, знаходячись за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_5 , передала ОСОБА_10

09 листопада 2011 року, приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_10 прибув до ОСОБА_13 в приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де описав і наклав арешт на майно, що належить ОСОБА_13 , і в документі вказав, що передав його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_13 , про що склав відповідний акт, однак копію акта їй не вручив, повідомивши про необхідність передачі через ОСОБА_11 другої частини коштів в сумі 35 000 грн.

Після чого, 09 листопада 2011 року, приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_13 , будучи поставленою в умови необхідності передачі другої частини хабара, перерахувала на розрахунковий рахунок, що належить ОСОБА_11 , грошові кошти в сумі 35000 грн., які остання зняла і передала їх 11 листопада 2011 року приблизно в 17 годин 30 хвилин ОСОБА_10 , який знаходився в автомобілі КІА Черато, д/н НОМЕР_2 , а з переданої суми за виконання зазначених функцій пособника в отриманні ОСОБА_10 хабара, ОСОБА_11 отримала 5% від загальної суми, а саме 2000 грн., які відразу ж передала ОСОБА_10 в рахунок погашення боргу за автомобіль.

У цей же день, приблизно о 18 годині ОСОБА_10 був затриманий в зазначеному автомобілі співробітниками міліції, які у нього вилучили грошові кошти в сумі 35 000 грн., отримані від ОСОБА_11 .

Таким чином, всього в період з 03 листопада 2011 року по 11 листопада 2011 року ОСОБА_10 , при пособництві ОСОБА_11 отримав від ОСОБА_13 хабар, який у неї вимагав за виконання в її інтересах дій з використанням наданої йому влади та службового становища, на загальну суму 40000 грн., що на момент скоєння злочину в 85 разів перевищує неоподатковуваний податком мінімум доходів громадян і є значним розміром.

В апеляціях:

- прокурор, який приймав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок суду скасувати внаслідок неправильного застосування кримінального закону. При цьому посилається на те, що суд в порушення вимог ст. 54 КК України за вчинення ОСОБА_10 тяжкого злочину не позбавив останнього 11 рангу 6 категорії державного службовця. Просив постановити свій вирок, яким призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_10 за ч. 3 ст. 368 КК України - 7 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності строком на три роки, з конфіскацією всього особисто йому належного майна, у відповідності до ст. 54 КК України з позбавлення 11 рангу 6 категорії державного службовця, також виключити з мотивувальної частини вироку твердження про те, що на утриманні у ОСОБА_10 знаходиться неповнолітня дитина;

- захисник ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_10 просить вирок суду скасувати як незаконний і необґрунтований, а справу направити на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду;

- захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 в основній апеляції та доповненнях до неї просять вирок суду скасувати у зв`язку із суттєвими порушеннями норм кримінально-процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, односторонністю і неповнотою як досудового так і судового слідства. Вказують на незаконне винесення слідчим постанови про визнання ОСОБА_13 потерпілою як особою, яка давала хабар, незаконну виїмку матеріалів виконавчого провадження і долучення їх до матеріалів справи, також зазначають про відсутність доказів на підтвердження факту вилучення грошових коштів при обшуку в автомобілі ОСОБА_10 і долучення до матеріалів справи. В обґрунтування своїх доводів також зазначають про відсутність об`єктивних даних на підтвердження домовленості ОСОБА_10 із ОСОБА_11 про вимагання грошових коштів від потерпілої, вважають, що вина ОСОБА_14 не доведена. Просять направити матеріали кримінальної справи на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суду;

- захисник ОСОБА_9 в інтересах засудженого ОСОБА_10 в зміненій апеляції просить вирок суду змінити у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання, ступеню тяжкості злочину та особі обвинуваченого ОСОБА_10 , внаслідок суворості і з урахуванням даних про особу ОСОБА_10 , просить пом`якшити йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком;

- засуджений ОСОБА_10 в основній апеляції та доповненнях до неї просить вирок суду скасувати у зв`язку із невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, суттєвими порушеннями вимог кримінально-процесуального закону на досудовому слідстві під час збирання доказів, складання протоколів його затримання і обшуку автомобіля, виїмки документів та їх незаконне приєднання до матеріалів справи, під час допиту його в якості підозрюваного і обвинуваченого, також при допитах свідків по справі. Стверджує, що його вина ґрунтується на доказах, зібраних незаконним шляхом, на суперечливих показаннях свідків по справі, які чітко не вказують на його вину, непослідовних показаннях засудженої ОСОБА_11 , яка оговорила його, та потерпілої ОСОБА_13 . Звертає увагу на незаконне вилучення матеріалів виконавчого провадження під час обшуку в його службовому кабінеті, та вилучення грошових коштів під час обшуку в його автомобілі, які проводились із порушеннями вимог кримінально-процесуального законодавства.

В обґрунтування доводів своєї апеляції також зазначає про чисельні порушення вимог кримінально-процесуального закону під час слухання справи судом першої інстанції. Вважає, що судом не виконані вимоги ст. ст. 234, 257, 335 КПК України 1960 року, необґрунтовано відхилені клопотання сторони захисту про витребування матеріалів на отримання дозволу на зняття інформації із каналів зв`язку та на застосування технічних засобів для відео фіксації дій ОСОБА_11 , судом також проігноровані скарги сторони захисту на дії слідчої групи під час досудового розслідування справи, які заявлялись в суді першої інстанції.

Додатково звертає увагу, що суд в мотивувальній частині вироку необґрунтовано зазначає про наявність у нього на утриманні неповнолітньої дитини. Відтак, просить виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину, а у разі направлення справи на новий судовий розгляд, призначити його в іншому складі суду та змінити йому міру запобіжного заходу не пов`язану із триманням в умовах слідчого ізолятора.

Заслухавши доповідь судді головуючого по справі, пояснення засудженого ОСОБА_10 ,захисника ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, думку засудженої ОСОБА_11 , яка вважає вирок суду законним та обґрунтованим і не заперечувала проти задоволення апеляції захисника ОСОБА_9 про пом`якшення ОСОБА_10 покарання, думку прокурора, який підтримав апеляцію прокурора і просив її задовольнити, заслухавши виступи учасників судового провадження у судових дебатах та з останнім словом засудженого ОСОБА_10 , перевіривши матеріали справи, в межах поданих апеляцій, обговоривши їх доводи, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляції прокурора та в зміненому вигляді апеляція захисника ОСОБА_9 підлягають частковому задоволенню, а апеляції засудженого ОСОБА_10 , адвоката ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини засудженої ОСОБА_11 у вчиненні злочину за який її було засуджено відповідають фактичним обставинам справи і ґрунтуються на зібраних у справі і ретельно досліджених у судовому засіданні доказах, які в апеляції не оскаржують ся і в силу ст..365 КПК України (в редакції 1960 року) апеляційним судом не перевіряються.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні злочину, за який його було засуджено, на думку колегії суддів відповідають фактичним обставинам справи і підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, вказаними у вироку і перевірених колегією суддів в апеляційній інстанції, а саме.

Як вбачається з показів потерпілої ОСОБА_15 , остання в судовому засіданні підтвердила свої пояснення, які вона надала в ході досудового слідства і пояснила, що приблизно 18.10.2011 року в ресторані Потьомкін, який належить їй, в ході розмови з державним виконавцем ОСОБА_10 , останній їй пояснив, що для запобігання передачі на відповідальне зберігання майна, яке належить їй, третім особам, їй треба підійти до ОСОБА_11 , а також передав їй візитну картку юридичної фірми, в якій було вказано прізвище ОСОБА_16 для вирішення питання про відстрочку здійснення виконавчих дій.

При розмові по телефону із ОСОБА_11 , остання їй повідомила, що для призупинення дій органів влади по передачі майна потерпілої та його реалізації їй необхідно сплатити грошові кошти в сумі 40 000 гривень для подальшої передачі їх ОСОБА_10 .

Крім того, вона пояснила, що вона була вимушена переказати на рахунок, який дала їй ОСОБА_11 для ОСОБА_10 грошові кошти спочатку 5000 гривень, а в подальшому 35 000 гривень, так як в телефонній розмові, ОСОБА_11 їй пояснила, що це треба для запобігання опису майна та передачі його на відповідальне зберігання представнику іншої організації. 09 листопада 2011 року, о 09 годині 30 хвилин, ОСОБА_10 прийшов на місце проведення опису майна по АДРЕСА_2 .

Після складання акту опису майна, в ньому розписалися всі присутні при цій дії, але ОСОБА_10 відмовився надати їй копію цього документу, пообіцявши надати його в обласному управлінні виконавчої служби. Також ОСОБА_11 в ході телефонної розмови повідомила її, що ОСОБА_10 навмисно не дав їй копію акту і в разі, якщо вона не перекаже гроші на її рахунок, то він перепише акт і передасть майно на відповідальне зберігання третім особам. У зв`язку з чим, вона вимушена була підти в банк і переказала на рахунок, який вказала їй ОСОБА_11 вказану суму грошей.

Із показів допитаного в суді свідка ОСОБА_17 вбачається, що він підтвердив покази, які він надав в ході досудового слідства і пояснив , що зі слів потерпілої ОСОБА_15 , йому стало відомо про те, що ОСОБА_10 при пособництві ОСОБА_11 вимагав в неї хабар в сумі 40 000 гривень за передачу майна потерпілої їй на зберігання і відстрочку виконавчих дій на два-три місяця. 09 листопада 2011 року, ОСОБА_10 прийшов описувати і накладати арешт на приміщення ресторану Потьомкін, що належить потерпілій. Після складання акту опису та арешту майна, ОСОБА_10 не надав їй копію цієї виконавчої дії, пояснивши це відсутністю бланків. Пізніше по телефону ОСОБА_11 їй повідомила, що він це зробив навмисно і якщо вона не сплатить решту грошей в сумі 35 000 гривень, то він перепише акт і передасть приміщення на відповідальне зберігання третім особам. Після цього ОСОБА_18 пішла в банк і переказала 35 000 гривень на рахунок, який вказала їй ОСОБА_11 .

Про обставини, які мали місце 09 листопада 2011 року за адресою: АДРЕСА_2 , коли після опису і арешту майна державний виконавець ОСОБА_10 не надав копію акту стороні виконавчого провадження показав в суді також свідок ОСОБА_19 .

Аналогічні покази надали в судовому засіданні свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , які підтвердили обставини, за яких 09 листопада 2011 року, ОСОБА_10 проводив опис і арешт приміщення ресторану ІНФОРМАЦІЯ_2 , що належить потерпілій ОСОБА_17 .

Вина ОСОБА_10 в скоєнні вищезазначеного злочину підтверджується також матеріалами справи, а саме:

- журналом виконавчих проваджень ( а.с.183 т.1) виконання зазначеного рішення суду, який перебував у провадженні ОСОБА_10 , який згідно наказу начальника Головного управління юстиції в Дніпропетровській області від 30.08.2011 року № 1485-к, був старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Дніпропетровській області і як вбачається з копії постанови (а.с.23 т.1), саме ним було відкрито виконавче провадження і проводились виконавчі дії, про що свідчить акт опису і арешту майна потерпілої від 09 листопада 2011 року (а.с.34-35, 117-119 т.1);

- протоколом виїмки у потерпілої оригіналів квитанцій про перерахування на ім`я ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 40 000 гривень, копії акту опису та арешту майна, отриманого у ОСОБА_10 , протоколом виїмки у ПАТ Райффайзен Банк Аваль, роздруківки руху коштів по рахунку засудженої ОСОБА_11 та відеозапис зняття ОСОБА_11 грошей, перерахованих їй потерпілою для передачі ОСОБА_10 (а.с.64-65 т.1, а.с. 69-70 т.2);

- протоколом огляду автомобіля ОСОБА_10 КІА Черато, державний номер НОМЕР_2 , яким було зафіксовано, що в ньому були виявлені та вилучені грошові кошти в сумі 37 000 гривень (а.с.58-60 т.1).

- протоколом виїмки у потерпілої ОСОБА_13 оригіналів квитанції про перерахування на ім`я ОСОБА_11 грошових коштів у сумі 40 000 гривень;

- протоколом виїмки у ПАТ Райффайзен Банк Аваль роздруківки руху коштів по рахунку засудженої ОСОБА_11 та відеозапису зняття останньою грошей, перерахованих їх потерпілою для передачі ОСОБА_10

- іншими доказами по справі.

Даний факт в судовому засіданні засвідчили ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , які були присутні в якості понятих при цій слідчій дії, що узгоджується з показами засудженої ОСОБА_11 про передачу нею ОСОБА_10 в його автомобілі грошових коштів.

В судовому засіданні за клопотанням засудженого ОСОБА_10 і адвоката ОСОБА_7 на вимогу судової палати у кримінальних справах ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ з метою перевірки законності та обґрунтованості вироку суду першої інстанції були допитані свідки, які надали наступні покази.

Так, свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні апеляційного суду підтвердила свої пояснення , які вона надавала в суді першої інстанції і пояснила, що вона дійсно передала ОСОБА_10 40 000 гривень в якості хабара за два рази: 5000 гривень і 35 000 гривень, які були перераховані потерпілою ОСОБА_13 на її рахунок на карту в банку АТ Райфайзен Банк Аваль.

06 листопада 2011 року вона зняла з карти 5000 гривень і передала їх ОСОБА_10 , а 09 листопада 2011 року вона зняла з картки 35 000 гривень для передачі ОСОБА_10 і привезла їх додому.

11 листопада 2011 року їй зателефонував ОСОБА_10 і сказав, що буде в м. Кривій Ріг і щоб вона винесла йому гроші. Вона,знаходячись вдома, вийшла на вулицю, де її чекав ОСОБА_10 і передала йому гроші, які останній поклав між передніми сидіннями.

В автомобілі він знаходився один. Крім цього, вона пояснила, що вона крім грошей 35 000 гривень, поклала до цих грошей 2000 гривень своїх, які вона йому була винна за автомобіль ВАЗ-2115, який вони з чоловіком купили у ОСОБА_10 . Гроші були номіналом по 50 гривень 1 пачка в банківській упаковці, номіналом по 100 гривень 3 пачки і 10 купюр , номіналом по 200 гривень, вказані гроші були в коричневому банківському пакеті, а цей пакет знаходився в поліетиленовому пакеті з логотипом АТБ. Після того, як вона передала гроші, то відразу пішла додому.

Крім цього, вона пояснила, що на 09 листопада 2011 року вона залишалася винною за борг за автомобіль, придбаний у ОСОБА_10 4000 гривень.

Цей автомобіль ВАЗ-2115 з реєстрації знімав її чоловік ОСОБА_24 . Щодо конфлікту на фірмі, то його як такого не було, дійсно вона заперечувала проти четвертого співвласника, тому що фірмою фактично займалася вона. Мати ОСОБА_10 ОСОБА_9 була співвласником, так як ОСОБА_10 був державним службовцем і не міг займатися такими справами. На сьогодні третьою особою став ОСОБА_25 , який працює по найму директором, але співвласником він не являється.

Рішення щодо співвласників ВАТ юридичної фірми Міжнародна правова група ніким не оскаржувалося, незаконним не визнано.

На ці пояснення від засудженого ОСОБА_10 не надійшли будь-які заперечення.

Інші свідки - ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 та ОСОБА_31 , які були допитані в судовому засіданні не надали суду таких пояснень, які б могли спростувати обвинувачення, яке було інкриміноване ОСОБА_10 або ж позбавили можливості колегію суддів дійти однозначного висновку щодо правильності застосування кримінального закону при юридичній оцінці скоєного засудженим.

Колегія суддів вважає, що доводи, викладені в апеляції адвоката ОСОБА_7 про те, що ОСОБА_11 була зацікавлена у тому, щоб ОСОБА_10 був притягнутий до кримінальної відповідальності, так як вона скористалася можливістю використати факт звернення до неї ОСОБА_13 за наданням юридичної допомоги, у зв`язку з отриманням від ОСОБА_10 візитки юридичної фірми, де вона була директором, на думку колегії суддів нічим не підтверджується і спростовуються поясненнями самого засудженого ОСОБА_10 , який не заперечував, що він із ОСОБА_11 був в добрих стосунках, за рік до цього він продав їй свій автомобіль ВАЗ, вартістю 45 000 гривень, надавши можливість розрахуватися за автомобіль у розстрочку. Те, що ОСОБА_11 перереєструвала автомобіль, придбаний у ОСОБА_10 на іншу особу на другий день після допиту у прокуратурі вона пояснила тим, що боялася можливої конфіскації, про що вона пояснила у судовому засіданні. Колегія суддів вважає, що ОСОБА_11 не скоїла б інкримінованого їй злочину, якби не дії ОСОБА_10 , який фактично був співзасновником цієї юридичної фірми, оформив одним із засновників свою матір ОСОБА_9 , він звів ОСОБА_11 з ОСОБА_13 , надав візитку останній, домігся по даній справі злочинного результату отримання хабара, шляхом вимагання.

Обговорюючи доводи, викладені адвокатом ОСОБА_7 в її апеляції про те, що ОСОБА_11 діяла виключно з особистої зацікавленості в засудженні ОСОБА_10 , колегія суддів не змогла знайти доказів даним твердженням, а тому вважає їх недопустимими та голослівними.

Що стосується розбіжностей в показах ОСОБА_11 щодо вилучення в її квартирі 5000 гривень, то остання пояснила це тим, що вилучені гроші є її особистими грошима і вона віддала їх працівникам міліції тільки для того, щоб в квартирі не проводили обшук, а гроші, які вона отримала від ОСОБА_13 для передачі ОСОБА_10 , вона віддала останньому.

Дані твердження ОСОБА_11 ніким не були спростовані.

Не вбачає колегія суддів також підстав для задоволення апеляції адвоката ОСОБА_7 про нібито створеної ОСОБА_13 провокації хабара, якій сприяли органи державної влади.

Права ОСОБА_10 , які вказані в КПК України ніким і ніколи не були порушені. Підстави, які б поставили під сумнів достовірність показів свідків та потерпілої в матеріалах справи відсутні.

Що стосується питання, не відображеного в матеріалах справи щодо факту хабарництва, суд першої інстанції заявив клопотання про надання з УФОБ ГУ МВД України м. Дніпропетровська інформації по грошовим коштам в сумі 42 000 (а.с.51 т.5) та отримав відповідь на цей запит(а.с.55,58 том 5).

Факт вимагання ОСОБА_10 з ОСОБА_13 хабара за виконання вищезазначених виконавчих дій при пособництві ОСОБА_11 , підтверджується сукупністю доказів по справі в тому числі свідченнями ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_13 , свідків по справі, покази яких узгоджуються між собою, доповнюють одне одного і не викликають сумнівів у їх достовірності.

Колегія суддів критично ставиться до показів засудженого ОСОБА_10 , який фактично не визнав своєї вини, висовуючи різні версії своєї невиновності. Його покази повністю спростовуються вищевикладеними доказами, в тому числі показами засудженої ОСОБА_11 , яка не оскаржувала свій вирок, потерпілої ОСОБА_13 , які на протязі як досудового слідства так і в судовому засіданні були послідовними щодо обставин злочину.

Доводи засудженого ОСОБА_10 та його захисників в апеляціях про те, що вина ОСОБА_10 не підтверджується достатніми доказами, спростовуються наявною сукупністю доказів, які суд визнав достовірними, допустимими і достатніми.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_10 відповідають фактичним обставинам справи, а дії ОСОБА_10 вірно кваліфіковані за ст.368 ч.3 КК України.

Органи досудового слідства і суд дослідили всі обставини, які мають значення для об`єктивного , повного і всебічного розгляду справи.

Будь-яких порушень вимог КПК України, які б могли бути підставами для скасування вироку, перевіркою матеріалів справи не встановлено.

Докази, зібрані по праві є достатніми, допустимими та достовірними, які не суперечать один одному і в повній мірі підтверджують вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину і не викликають сумнівів у достовірності та правильності щодо фактичних даних про обставини вчинення злочину.

Обсяг доказів досліджених і перевірених судом дали можливість зробити висновок про винність ОСОБА_10 і тому твердження останнього і його захисників про проведення деяких слідчих дій із суттєвими порушеннями вимог КПК України, у зв`язку з чим результати таких слідчих дій не можуть служити доказами його вини, є безпідставними і необґрунтованими.

З протоколу судового засідання і вироку суду вбачається, що суд вжив усі заходи для виклику і допиту в судовому засіданні свідків по справі, ретельно дослідив усі зібрані по справі докази, розглянув усі доводи, скарги та клопотання, а також доводи засудженого про те, що суд не в повній мірі дослідив і не дав належної оцінки доказам по справі щодо його причетності до інкримінованого йому злочину і дав цьому в вироку суду оцінку, колегія суддів не вбачає по справі таких порушень норм кримінально-процесуального закону, які б потягли за собою безумовне скасування вироку.

Колегія суддів вважає за необхідне виключити з вироку суду вказівку про те, що ОСОБА_10 має на утриманні малолітню дитину, так як це зазначено у вироку помилково. Дані обставини підтвердив також сам засуджений.

Що стосується міри покарання, призначеного вироком суду ОСОБА_10 , то колегія суддів виходить з наступного.

Призначаючи ОСОБА_10 покарання у відповідності з вимогами ст..65 КК України, суд врахував тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину, дані про його особу, всі обставини по справі.

Висновок суду про необхідність призначення ОСОБА_10 міри покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ст.368 ч.3 КК України не суперечать вимогам закону.

Як вбачається із матеріалів справи, в тому числі даних що характеризують особу ОСОБА_10 , те, що останній вчинив злочин вперше, раніше не судимий, за місцем роботи і проживання характеризується задовільно, що суд відносить до пом`якшуючих покарання обставин і істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину з урахуванням особи винного.

Колегія суддів приходить до висновку про можливе виправлення ОСОБА_10 та запобіганню вчинення ним нових злочинів, призначивши йому основне покарання в межах санкції ст.368 ч.3 Кк України, однак нижче від призначеного судом першої інстанції.

Одночасно, колегія суддів не вбачає підстав для призначення ОСОБА_10 додаткового покарання за ст. 54 КК України у вигляді позбавлення останнього 11 рангу, 6 категорії державного службовця.

Водночас, з урахуванням вищесказаного, а також враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_10 злочину, даних про його особу, колегія суддів не вбачає підстав для зміни міри запобіжного заходу останньому і вважає залишити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись п.п.11,15 Перехідних положень КПК України, ст..ст.365,366, 379 КПК України ( в редакції 1960 року), колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляції засудженого ОСОБА_10 , захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляції прокурора і захисника ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 травня 2013 року щодо ОСОБА_10 в частині призначеного судом покарання змінити.

Пом`якшити йому покарання за ст. 368 ч.3 КК України ( в редакції Закону від № 3207-VI від 07.04.2011 року) до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, з позбавленням права займати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих і адміністративно-господарських повноважень на підприємствах, в установах і організаціях, незалежно від форм власності строком три роки з конфіскацією всього особистого належного йому майна.

Виключити з мотивувальної частини вироку суду твердження про наявність у ОСОБА_10 на утриманні неповнолітньої дитини.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Судді: