АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 524/9067/14-к Номер провадження 11-кп/786/76/15Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:
Головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляційною скаргою першого заступника прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2014 року.
В С Т А Н О В И Л А :
Цим вироком:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України,освіта середня-спеціальна, не одруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:
16.07.2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 185 ч.1 КК України до штрафу 1000 грн.;
15.07.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області за ст.. 122 ч.1 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст.. 75, 76 КК України звільнений від відбуття покарання з випробуванням на 1 рік;
затверджено угоду про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 , згідно якої ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначено узгоджену міру покарання у виді штрафу 850 грн.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.07.2013 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік та штрафом 850 грн., який виконувати самостійно.

За вироком суду, ОСОБА_8 визнано винним в тому, що в лютому місці 2014 року обвинувачений ОСОБА_8 перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , за місцем мешкання, маючи прямий умисел, направлений на заволодіння будівельним інструментом ( перфоратором Hammer 1600 Wt), який належить потерпілому ОСОБА_9 , під приводом проведення ремонтних робіт за місцем свого мешкання, шляхом обману заволодів будівельним інструментом. В подальшому перфоратор власнику не повернув, розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 640 грн.

На вирок суду заступником прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу.
В поданій апеляційній скарзі прокурори просить вирок скасувати у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.
Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції у вступній частині вироку, не зазначено в повному обсязі відомості про особу обвинуваченого, що мають значення для справи, а саме, той факт, що ОСОБА_10 останній раз засуджений за корисливі злочини вчинені ним 20.09.2013, 10.10.2013 вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 11.08.2014 за ч.2 ст. 185 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Враховуючи, що ОСОБА_8 станом на 20.10.2014 мав судимість за злочини проти власності, його злочинні дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно. Тому просив постановити нову ухвалу, якою в затверджені угоди про примирення між обвинуваченим ОСОБА_8 та потерпілим ОСОБА_9 відмовити, а обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримку апеляційної скарги з мотивів, викладених у ній, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 475 КПК України вирок на підставі угоди може бути оскаржений з підстав передбачених ст. 394 КПК України.

Кримінально процесуальним законом встановлено, що вирок суду першої інстанції на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений в апеляційному порядку, прокурором, виключно з підстав: затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

З апеляційної скарги прокурора не вбачається, що він оспорює вирок суду з зазначених вище підстав, та не оспорює, того, що суд затвердив угоду, укладену у визначену законом випадку, та призначив узгоджене сторонами покарання.

Доводи апелянта про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого в зв`язку з тим, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_8 був засуджений за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 11.08.2014 року за ч. 2 ст. 185,75 КК України, на даний час не може бути взято до уваги, оскільки як вбачається з обвинувального акту дії ОСОБА_8 було кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, і саме з цієї кваліфікації суд виходив при затверджені угоди про примирення.

Прокурором в судовому засіданні не було внесено зміни до обвинувального акту та надано копії вироку, яким було засуджено ОСОБА_8 .

Отже, порушень норм кримінального процесуального законодавства при розгляді справи, які б могли слугувати підставами для скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено, а тому вимоги апеляційної скарги прокурора задоволенню не підлягають.

Даних, які указували б на необ`єктивність, виявлену при судовому розгляді справи не встановлено.

Враховуючи викладене і керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу заступника прокурора прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 190 КК України - без змін.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4