Дата документу Справа № 333/6109/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №11-кп/778/69/15 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія ст.185 ч.2 КК України ОСОБА_1 Доповідач у 2-й інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2015 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000698, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2014 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, маючого середню освіту, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 08.10.2013р. Комунарським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить на підставі ст.75 КК України звільнити його від відбування призначеного покарання та врахувати, що він розкаявся у вчиненому злочині, знайшов роботу та його виправлення можливе і без ізоляції від суспільства.

Вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 08.10.2013р. остаточно призначено 2 роки 3 місяці позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено обчислювати з дня приведення вироку до виконання.

Доля речових доказів вирішена відповідно до ст.100 КПК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор заперечувала проти апеляційної скарги та просила відмовити в її задоволенні.

Вислухавши доповідача, прокурора, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Як зазначено у вироку, 05 лютого 2014 року, в період часу з 11 години по 13 годин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні школи №88 по вул.Музичній, 2 у м.Запоріжжі, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, шляхом вільного доступу, таємно, повторно викрав майно, яке знаходились у куртці малолітньої ОСОБА_8 доньки потерпілої ОСОБА_9 , яка користувалась вказаним майном, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 417 грн.

Наприкінці травня 2014 року, приблизно, о 20 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись біля б.№278 по вул.Чапаєва у м.Запоріжжі, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілий ОСОБА_10 не зачинив праве пасажирське вікно, таємно, повторно викрав майно, яке знаходилась в автомобілі Тойота Руна, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , чим завдав потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 165 грн.

31 травня 2014 року, приблизно, о 18 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись на пляжі біля вул.Стешенко у м.Запоріжжі, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що неповнолітній ОСОБА_11 відволікся, повторно, таємно викрав майно, яке знаходилось у рюкзаку останнього - сина потерпілої ОСОБА_12 , чим завдав потерпілій ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 495 грн.

02 червня 2014 року, приблизно, о 10 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні кв. АДРЕСА_2 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що вхідні двері до вказаної квартири були не зачинені, повторно, таємно викрав майно, що належить ОСОБА_13 , чим завдав потерпілій ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 342 грн.

09 червня 2014 року, приблизно, о 14 годині ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, знаходячись у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони залишаться ніким не помічені, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що потерпілої ОСОБА_14 не було в кімнаті, повторно, таємно викрав майно останньої, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на загальну суму 525 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення чужого майна, скоєного повторно і правова кваліфікація дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, технічного носія інформації, на якому зафіксовано судове провадження у суді першої інстанції, журналу судового засідання, розгляд справи відносно ОСОБА_6 відбувався відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, тобто за згодою учасників судового провадження було визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому головуючий не тільки належним чином з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції, але й роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Доводи в апеляційній скарзі обвинуваченого про невідповідність призначеного йому покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості і призначення покарання із застосуванням ст.75 КК України, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до злочинів середньої тяжкості, даних про його особу, з яких вбачається, що він раніше судимий, злочини скоїв через 4 місяці після засудження, в період звільнення від відбування покарання з випробуванням, що свідчить про його небажання ставати на шлях виправлення, обставин, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини.

Незважаючи на те, що обвинувачений розкаявся у вчиненому злочині, колегія суддів не вбачає підстав та можливості для застосування ст.75 КК України і вважає, що в даному випадку міра покарання, яка обрана ОСОБА_6 є необхідною та достатньою для його виправлення і попередження нових злочинів та не підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.404, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 29 вересня 2014 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Запорізької області набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4