У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченко К.Т.,

суддів

Кривенди О.В.,
Пошви Б.М.,

за участю прокурора

Ковтун Н.Я.,

засуджених

ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула
у судовому засіданні в м. Києві 14 серпня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням прокурора, який брав участь у справі, касаційними скаргами
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2, захисника ОСОБА_3 на вирок Апеляційного суду
Донецької області від 6 березня 2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Цим вироком засуджені:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженець і житель м.
Донецька,

в силу ст. 89 КК України
такий, що не має судимості,

- за п. п. 9, 12, 13 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі;

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженець і житель м.
Донецька,

раніше судимий:

29 жовтня 2002 року
Будьоновським районним судом

м. Донецька за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, 69 КК України

до позбавлення на 3 роки.

Звільнений 30 липня 2004 року за відбуттям покарання,

- за п. 12, ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі на 14 років.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної
шкоди - 50 000 грн.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вчинили особливо
тяжкий злочин за таких обставин.

Як визнав суд першої інстанції,
ІНФОРМАЦІЯ_4, приблизно о 19
годині 30 хвилин, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 разом із знайомою ОСОБА_5 вживали
алкогольні напої у приміщенні кафе “Саша”, що розташоване на території
Пролетарського району м. Донецьк.

ОСОБА_5 у розмові повідомила
засудженим, що співмешканець ОСОБА_6 систематично її б'є.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 під впливом
повідомлених обставин вступили між собою у змову на позбавлення ОСОБА_6 життя,
на ґрунті виниклих неприязних відносин.

Разом із ОСОБА_5, яка не усвідомлювала
про злочинний намір дій винних, засуджені знайшли ОСОБА_6 і привели його на
територію звалища “Полігон-3”, що розташоване у Пролетарському районі міста
Донецьк.

Приблизно о 23 годині 50 хвилин, з
метою умисного вбивства, реалізуючи попередню домовленість, ОСОБА_1 і ОСОБА_2,
діючи спільно та узгоджено, завдали ОСОБА_6 руками і ногами численні удари у
ділянки голови, тулуба, кінцівок. ОСОБА_1, переданим йому ОСОБА_2 ножем, завдав
два удари у грудну клітку лежачому на землі ОСОБА_6.

Смерть ОСОБА_6 настала на місці злочину
від колото-різаного поранення грудної клітки із пошкодженням серця, правої
легені, діафрагми печінки, що супроводжувалося гострою крововтратою.

Після цього, ОСОБА_1, який за
попередньою змовою із ОСОБА_2 вчинив умисне вбивство ОСОБА_6, з метою
приховання раніше вчиненого ним вбивства, самостійно вирішив позбавити життя
ОСОБА_7 - свідка скоєного злочину.

Приблизно о 10 хвилині на першу
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_1 тим же ножем завдав два удари ОСОБА_7 у ділянки шиї та
грудної клітки. Смерть ОСОБА_7 настала на місці злочину від колото-різаних ран
шиї та грудної клітки, що супроводжувалося гострою крововтратою.

На цей вирок прокурором
принесено касаційне подання, засудженими та захисником ОСОБА_3 подані касаційні
скарги і заперечення.

Прокурор, який брав участь у розгляді даної справи, просить вирок
щодо обох засуджених скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

Вважає, що суд допустив неповноту
дослідження доказів, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.
Крім того, суд не виконав вказівки суду касаційної інстанції, що на думку
прокурора є істотним порушенням кримінально-процесуального закону.

На порушення вимог ст. 334 КПК України
мотивувальна частина вироку не містить формулювання обвинувачення ОСОБА_1,
визнаного судом доведеним за п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.

Засуджений ОСОБА_2 у скарзі
та додатках до неї вважає вирок апеляційного суду
незаконним. Його винність не доведена ніякими доказами, а висновок суду
ґрунтується лише на показаннях свідків, які його обмовили, і які не були
допитані у суді.

Засуджений стверджує, що участі у
вбивствах не брав, нікого не бив, і попередньої домовленості із ОСОБА_1 на
позбавлення життя ОСОБА_6 у нього не було.

Показання на досудовому слідстві були
дані ним внаслідок застосування незаконних методів ведення слідства.

На досудовому і судовому слідстві було
порушено його право на захист, проте суд не звернув на це увагу.

Суд апеляційної інстанції лише частково
виконав вказівку Верховного Суду, що само по собі є підставою для скасування
вироку.

Просить вирок в частині засудження за
ч. 2 п. 12 ст. 115 КК України скасувати, та кваліфікувати його дії за ст. 396
КК України, урахувавши, що він перебуває під вартою з 1 серпня 2006 року.

У запереченні на касаційне подання
прокурора ОСОБА_2 стверджує, що його безпідставно обвинуватили у попередній
змові із ОСОБА_1 на умисне вбивство ОСОБА_6

Засуджений ОСОБА_1 за змістом його касаційної скарги та доповнень до неї
просить вирок скасувати, а справу закрити.

Не заперечуючи факт вбивства двох осіб вважає, що має нести
відповідальність лише за фактично скоєне.

На думку ОСОБА_1, обвинувальний вирок
за ч. 2 ст. 115 КК України є розмитим і не конкретним, без наведення доказів і
чіткого визначення доведеного обвинувачення.

Вважає, що ніякого зговору із ОСОБА_2
саме на вбивство ОСОБА_6 у нього не було, і суд у вироку не навів жодних
доказів на підтвердження такого висновку.

Помилковим і не доведеним є висновок
суду щодо вбивства ним ОСОБА_7 з метою приховання раніше вчиненого вбивства
ОСОБА_6

Вважає висновок судово-психіатричної
експертизи, і зокрема, де його визнано алкоголіком і наркоманом, необ'єктивним.

Не ураховано при призначенні покарання
позитивні характеристики та низку пом'якшуючих обставин.

У додатках до касаційної скарги вказує
на порушення кримінально-процесуального закону, що привело до прийняття
незаконного рішення.

Зокрема, зазначає, що у першому томі
справи аркуші справи з 156 по 159 та з 270 по 278, а також його явка з
повинною, відсутні.

У судовому засіданні не допитано
жодного із п'яти свідків.

Суд не звернув увагу на висновок
судово-медичної експертизи, щодо виявлених у нього тілесних ушкоджень і не дав
цьому факту ніякої оцінки.

У справі відсутні речові докази і суд
ніяким чином на це не відреагував.

Звертає увагу на те, що суд взяв до
уваги пояснення свідка ОСОБА_5 про кількість завданих потерпілому ударів. У той
же час, у справі наявна відсутність інших пояснень, оскільки свідок перебувала
у стані сильного алкогольного сп'яніння.

Вважає, що ОСОБА_2 у своїх первинних
показаннях обмовив його під впливом з боку слідчого. Ніякого побиття потерпілих
і свідків не було, оскільки вони отримали виявлені у них тілесні ушкодження
раніше та за інших обставин.

На думку ОСОБА_1, суд не встановив ні
ціль, ні мотив злочину, викривив фактичні обставини справи та прийняв незаконне
рішення.

Захисник ОСОБА_3 у касаційній
скарзі та додатках до неї вважає, що
вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_1 винесено із порушенням процесуального та
матеріального законів, є надто суворим і необґрунтованим.

Вирок побудовано на припущеннях і
здогадках. У справі не встановлено, що між засудженими був попередній зговір на
вбивство.

Речові докази у справі відсутні, не
знайдено знаряддя злочину. Не проведено низку необхідних слідчих дій (очні
ставки, впізнання, експертизи), не усунуті суперечності у показаннях свідків і
засуджених. Судом не встановлено дійсний мотив злочину і чи дійсно передавав
ОСОБА_2 ніж ОСОБА_1.

Суд не виконав вказівки Судової колегії
Верховного Суду України і за зменшеним обвинуваченням призначив ОСОБА_1
покарання більш суворе ніж за попереднім вироком.

Суд не з'ясував чи було порушено право
ОСОБА_2 на захист, оскільки практично все слідство щодо нього велося без
захисника. Не з'ясовано причину відсутності у першому томі справи тринадцяти
аркушів слідчих матеріалів.

Вважає, що вирок слід скасувати, а
справу щодо ОСОБА_1 закрити за відсутністю у його діях складу злочину
передбаченого ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідача, пояснення
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які підтримали свої касаційні скарги, міркування
прокурора про необхідність скасування вироку у зв'язку із істотним порушенням
кримінально-процесуального закону, перевіривши матеріали справи та обговоривши
доводи, наведені у касаційних поданні та скаргах, колегія суддів вважає, що
вирок підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий судовий розгляд.

Відповідно до закону (ст. 22 КПК
України) суд, приймаючи своє рішення, повинен ґрунтувати його на всебічному,
повному та об'єктивному дослідженні усіх обставин справи. Недотримання цих
вимог є однією із підстав до скасування вироку.

Як визнав суд, ОСОБА_1 і ОСОБА_2
вступили між собою у попередній зговір на вбивство ОСОБА_6 на ґрунті виниклих до
потерпілого неприязних відносин.

З цією метою засуджені і свідок ОСОБА_5
прибули на звалище і спочатку руками та ногами побили ОСОБА_8 і ОСОБА_7 Потім,
приблизно о 23 годині 50 хвилин, знайшли
на території дачного селища ОСОБА_6 і привели його на звалище, де незадовго до
цього побили ОСОБА_8 і ОСОБА_7 Там же засуджені спільно почали завдавати
потерпілому удари руками й ногами у
голову, тулуб та кінцівки.

Саме тоді ОСОБА_1 попросив ОСОБА_2 дати
йому ніж, який лежав на столику біля сторожки.

Суд визнав, що ОСОБА_1, отримавши ніж
від ОСОБА_2 завдав ним ОСОБА_6 два удари у грудну клітку.

І далі, з метою приховання умисного
вбивства ОСОБА_6, реалізуючи виниклий умисел на вбивство очевидця злочину (ОСОБА_7), ОСОБА_1, тим же ножем
завдав два удари у ділянку шиї та грудну клітку цьому потерпілому.

Проте, колегія суддів не може
погодитися із таким висновком, оскільки визнані судом фактичні обставини не
підтверджені доказами і містять низку суперечностей.

Як убачається зі справи, ні ОСОБА_1, ні
ОСОБА_2 не давали показань про те, що домовилися між собою про скоєння умисного
вбивства ОСОБА_6

ОСОБА_5, яка увесь час перебувала поруч
із засудженими, не була обізнана про злочинний намір своїх знайомих.

Не спростовані твердження ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 про відсутність будь-якої домовленості, у тому числі й попередньої, на
позбавлення життя потерпілого, і одночасно, поза увагою суду залишилися їх
показання про намір “розібратися”.

Не взято до уваги і також залишилися
неспростовними показання ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_2 ніякої участі у
вбивстві ОСОБА_6 не брав.

Сумнівними є показання ОСОБА_5 про те,
що обидва засуджених завдавали удари потерпілому та про їх кількість. У той же
час ОСОБА_5 не дала жодних показань щодо безпосередніх обставин вбивства,
оскільки, як вона заявила на досудовому слідстві, була дуже п'яною. І разом із
тим, свідок в деталях повідомила, куди вона пішла із обома засудженими після
злочину.

Не спростовані показання ОСОБА_2 про
те, що коли ОСОБА_1 бився із
ОСОБА_6, він разом із ОСОБА_5 знаходився біля сторожки, а не на місці вбивства.

Не спростовані й твердження ОСОБА_1 про
те, що ніж, який лежав на столику і яким вони користувалися коли спільно
вживали на звалищі алкогольні напої, він схопив сам під час бійки із ОСОБА_6

Показання ОСОБА_2 з цього питання на
досудовому слідстві, від яких він відмовився, також не дана належна оцінка.

Не відповідають дійсності й посилання
суду у вироку на показання ОСОБА_8 про обставини побиття ОСОБА_6 та про погрози
ОСОБА_1 зарізати всіх свідків.

Не дана оцінка показанням інших свідків
(ОСОБА_9, ОСОБА_10), які також не
були допитані у судовому засіданні, але були присутні на місці злочину.

Суд дійшов висновку, що ОСОБА_1
спочатку завдав два удари ножем ОСОБА_6, а потім тим же ножем, також два удари
очевидцю цих подій ОСОБА_7

Колегія суддів вважає, що такий
висновок суду першої інстанції також не відповідає фактичним обставинам справи.

Висновок суду щодо умислу ОСОБА_1 на
вбивство ОСОБА_7, за викладених у вироку обставин, також є сумнівним і
суперечить зібраним у справі доказам. Ті докази, на які послався суд, не
спростовують доводи ОСОБА_1 про інший розвиток подій.

Поза увагою суду залишилися пояснення
ОСОБА_1 про обставини, за яких він завдавав удари ножем ОСОБА_7 та дані, що
містяться у протоколах огляду місця події, відтворення обстановки та обставин
події.

Не дана чітка відповідь і на вимогу
касаційного суду про встановлення послідовності завдання ударів ножем
потерпілим і не наведені відповідні докази на обґрунтування зробленого судом
висновку.

Між тим, у справі є різні показання
щодо початку розвитку подій саме на звалищі із участю як ОСОБА_6, так і
ОСОБА_7, а також місця та розташування потерпілих, черговості спричинення їм
смертельних ножових поранень.

Крім того, як убачається із вироку, суд
у мотивувальній частині не навів чіткого формулювання обвинувачення ОСОБА_1 за
п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України, яке визнав доведеним.

За висновком суду, ОСОБА_7 не був
очевидцем умисного вбивства ОСОБА_6 Разом із тим, суд визнав, що ОСОБА_1 умисно
позбавив потерпілого життя, оскільки він міг повідомити про вчинене ним
вбивство ОСОБА_6 правоохоронним органам, оскільки був свідком його злочинних
дій.

Таким чином, наведені обставини
свідчать про те, що суд першої інстанції під час розгляду справи припустився
явної неповноти дослідження обставин справи,
не виконав усіх вимог суду касаційної інстанції і прийняв поспішне і
необґрунтоване рішення, яке не можна визнати законним.

При новому розгляді справи суду першої
інстанції необхідно виконати всі вимоги суду касаційної інстанції, повно і
об'єктивно дослідити всі обставини справи, перевірити чи не були порушені права
осіб, які притягаються до кримінальної відповідальності, ретельно перевірити
доводи підсудних і прокурора, прийняти законне і умотивоване рішення.

Керуючись ст. ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора
задовольнити повністю, а касаційні скарги засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2,
захисника ОСОБА_3 - частково.

Вирок Апеляційного суду Донецької
області від 6 березня 2008 року щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасувати, а справу
направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В. Пошва Б.М.