АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Дніпропетровської області
у складі головуючого- судді ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі- ОСОБА_5
за участю обвинуваченого- ОСОБА_6
захисника- адвоката ОСОБА_7
представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Кимівськ Тульської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-
В С Т А Н О В И Л А:
При розгляді справи судом апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник- адвокат ОСОБА_7 підтримали апеляційні вимоги обвинуваченого, посилаючись на доводи, викладені в апеляційній скарзі, прохали вирок суду змінити в частині цивільного позову, а апеляції прокурора та представника потерпілої- залишити без задоволення.
Представник потерпілої- адвокат ОСОБА_9 прохала задовольнити свої апеляційні вимоги та апеляційні вимоги прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними у апеляції, скасувати вирок суду та збільшити розміри відшкодування, апеляцію обвинуваченого прохала залишити без задоволення, уточнивши при цьому, що суд не з`ясовував питання про наявність поліса страхування цивільної відповідальності, їй та її довірительниці відомо про нього не було.
Прокурор, яка приймала участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції прохала апеляції прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції, обвинуваченого ОСОБА_6 та представника потерпілої задовольнити частково, вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову скасувати через істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону та ЦК України, справу направити на новий судовий розгляд у суд першої інстанції, в іншому складі, в порядку цивільного судочинства.
Заслухавши суддю-доповідача, сторони, представника потерпілої, частково дослідивши докази по справі, перевіривши доводи апеляцій та матеріали кримінального провадження колегія суддів приходить до висновку, що апеляції сторін та представника потерпілої підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винності ОСОБА_6 у скоєнні злочину, за який він засуджений, за обставин, встановлених судом, є правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам по справі, обґрунтований сукупністю розглянутих в судовому засіданні доказів, які досліджені, належно оцінені судом та детально викладені у вироку. Кваліфікація дій обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України- порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, обрана міра покарання у виді арешту строком на 6 (шість) місяців без позбавлення права керувати транспортними засобами та підстави звільнення ОСОБА_6 від призначеного покарання у зв`язку з амністією на підставі п.є) ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, учасниками судового провадження не оскаржуються, тому, відповідно до вимог ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються, оскільки прийняте рішення у вказаній частині є законним, обґрунтованим та справедливим.
Що стосується вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 то колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до вимог п.3) ч.1 ст.91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню в тому числі вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.
Як витікає з положень ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо.
Крім того, згідно з положеннями ч.1 ст.358 КПК України долучені до матеріалів кримінального провадження документи, якщо в них викладені чи посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження, повинні бути оголошені в судовому засіданні за ініціативою суду або за клопотанням учасників судового провадження та пред`явлені для ознайомлення учасникам судового провадження, а суд, відповідно до вимог ч.6 ст.22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Вказані норми кримінального процесуального закону судом першої інстанції при розгляді даного кримінального провадження судом першої інстанції були порушені.
Суд не врахував, що до вказаних правовідносин потрібно було також застосовувати положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при цьому з`ясувати, хто саме є власником джерела підвищеної небезпеки і хто повинен відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду потерпілій, а також розмір останніх.
Апеляційний же суд позбавлений процесуального права на стаді апеляційного розгляду залучити страхову компанію, як цивільного відповідача та вирішувати питання щодо стягнення шкоди.
Також, згідно з вимогами ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Відповідно до вимог абзацу 7 п.2) ч.3 та абзацу 6 п.2) ч.4 ст.374 КПК України у мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються як підстави для задоволення цивільного позову та рішення про цивільній позов.
Тобто відповідно до вимог вказаних вище статей кримінально-процесуального закону суд повинен навести у вироку мотиви прийнятого рішення про задоволення чи відхилення цивільного позову, або про покладення на засудженого обов`язку відшкодувати шкоду, зазначивши, якою дією чи бездіяльністю її заподіяно, якими доказами це підтверджується, а також навести відповідні розрахунки сум, які підлягають стягненню, вказавши матеріальний закон, на підставі якого вирішено цивільний позов.
В даному випадку суд першої інстанції, не дотримавшись вказаних вище вимог кримінального процесуального закону, не дослідивши у повному обсязі докази на підтвердження обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи в частині цивільного позову, не навівши обґрунтовані мотиви прийнятого рішення, не пославшись на матеріальний закон, на підставі якого він дійшов такого висновку, стягнув з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_8 зазначені у вироку суми /зв.а.с.106 т.1/
Таким чином, за наведених вище обставин, висновок суду стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову є передчасним, зробленим без повного, всебічного, об`єктивного дослідження та аналізу наявних у кримінальному провадженні доказів, а тому не може визнаватися законним та обґрунтованим.
Враховуючи наведене вище, а також те, що суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.3 ст.404 КПК України, зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та докази, які не досліджувалися судом першої інстанції лише за клопотанням учасників судового провадження, жодна зі сторін в суді апеляційної інстанції клопотання про дослідження обставин та доказів в частині цивільного позову не заявила, не ставили питання про це сторони і у своїй апеляційних скаргах, відповідно ж до п.19) ч.1 ст.7 КПК України, ч.1, ч.3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, а суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, які винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, колегія суддів в даному випадку позбавлена можливості винесення кінцевого рішення по справі в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 .
Відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою ст.7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що діючим КПК України, з одного боку, чітко визначені повноваження суду апеляційної інстанції, до яких не входить дослідження обставини, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції- без клопотання учасників судового провадження, оскільки останнє покладено кримінальним процесуальним законом саме на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку в перелік підстав, для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст.415 КПК України, не входять неповнота судового розгляду, невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи та істотні порушення кримінального процесуального закону передбачені п.3) ч.1 ст.91 КПК України, ст.129 КПК України, ч.1 ст.358 КПК України, абзацу 7 п.2) ч.3 та абзацу 6 п.2) ч.4 ст.374 КПК України, які в даному випадку були допущені судом першої інстанції, виходячи з наведених вище загальних засад кримінального провадження, а також з вимог п.15), п.16) ч.1 ст.7 КПК України, ч.6 ст.22 КПК України та ст.23 КПК України, вирок Павлоградськго міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду в порядку цивільного судочинства у тому ж суді першої інстанції, в іншому складі, а апеляції прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 - частковому задоволенню, в решті вказаний вирок суду першої інстанції, як законний, обґрунтований та справедливий, слід залишити без змін.
При новому розгляді суду першої інстанції, з дотриманням вимог діючого законодавства слід дослідити у повному обсязі докази, які стосуються цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 з урахуванням всіх обставин, з дотримання прав учасників судового провадження ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення по справі в частині цивільного позову.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.376 ч.2 КПК України, ст.404 КПК України, ст.405 КПК України, п.6) ч.1 ст.407 КПК України, ст.409 КПК України-ч.1 ст.412 КПК України, ч.6 ст.9 КПК України, п.15), п.16) ст.7 КПК України, ст.22 КПК України, ст.23 КПК України, ст.418 КПК України, ст.419 КПК України, колегія суддів,-
П О С Т А Н О В И Л А:
Вирок Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_6 в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_8 про стягнення моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням- скасувати, з призначенням нового судового розгляду у тому ж суді першої інстанції, в іншому складі, в порядку цивільного судочинства.
В решті вирок Павлоградського міськрайнного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2014 року стосовно ОСОБА_6 - залишити без змін.
Апеляції прокурора Павлоградської міжрайонної прокуратури Дніпропетровської області, який затвердив обвинувальний акт та приймав участь в розгляді справи судом першої інстанції ОСОБА_11 , представника потерпілої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_4 ОСОБА_2 ОСОБА_3