Справа №11а- 2513
Головуючий у першій інстанції - Тютюн Т.М.
Категорія КК: 307 ч.3
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2007
року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду
м. Києва у складі: головуючого -
судді Британчука В .В.,

Суддів - Слинька С.С.,
Шальнєвої Т.П.,

за участю
прокурора - МінаковоГ
Г.О.,

захисників - ОСОБА_1,

розглянула в
відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальну справу за апеляцією
прокурора, який затвердив обвинувальний висновок, на вирок Оболонського
районного суду м. Києва від 22
жовтня 2007 року.

Цим вироком
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженець м. Харкова, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1, не судимий,
засуджений по ст. 307 ч. 3 КК
України, з застосуванням, ст. 69
ч.1, ч.2 КК
України на 5 років
позбавлення волі без конфіскації майна.

За вироком суду
ОСОБА_1 визнаний винним в тому, що в період з 1 по 20
червня 2001 року,
перебуваючи в парку по вул. Червоноармійській, 113 в м. Києві, він вступив у змову з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з
метою незаконного виготовлення та зберігання з метою збуту наркотичних засобів.

Згідно
розробленого плану та розподілених ролей, ОСОБА_2 та ОСОБА_5
надали ОСОБА_4 по 500 доларів США для придбання
обладнання та хімічних речовин для виготовлення "наркотичних засобів, які
останній повинен буде передати їм для подальшого збуту.

Реалізовуючи
спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 з метою облаштування місця для виготовлення
наркотичних засобів 22 червня 2001 року орендував
квартиру АДРЕСА_2. У
період з 15 серпня
по 30 вересня 2001 року
ОСОБА_4 придбав у невстановлених слідством осіб за надані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 кошти
хімічні речовини та лабораторне обладнання для виготовлення наркотичних
засобів, перевіз їх до зазначеної квартири, де влаштував місце для виготовлення
наркотичних засобів під контролем ОСОБА_5 та ОСОБА_2

З 1 по 15 жовтня 2002 ОСОБА_4 у
квартирі АДРЕСА_2,
незаконно виготовив з метою збуту речовину., що містила особливо небезпечний
наркотичний засіб 3-метилфентаіл вагою 7,74
г. та наркотичний засіб фентаніл, загальною вагою 81,8577 г, тобто в
особливо великому розмірі.,

Восени 2002 року, відповідно
до попередньої домовленості, зустрівшись з ОСОБА_2 та ОСОБА_3,
ОСОБА_4 передав останньому частину виготовленого наркотичного засобу фентаніл,
вагою 9,0019 г.

В подальшому,
ОСОБА_1 в період часу з 15
по 30 січня 2003 року, діючи за
попередньою змовою з ОСОБА_4, приховав хімічне обладнання та інший незаконно
виготовлений особливо небезпечний наркотичний засіб 3-металфентаіл, вагою 7,74 г., у

гаражному
боксі НОМЕР_1, розташованому в
гаражно-будівельному кооперативі
"Печерський" за адресою: м. Київ, вул. Камишанська, 4, де зберігав
його з метою збуту до 26 березня 2003 року, коли вони були виявлені та вилучені
співробітниками відділу ГУНБОЗ СБ України.

У своїй апеляції
прокурор, який затвердив обвинувальний висновок, не оспорюючи фактичні
обставини справи та кваліфікацію дій ОСОБА_2, зазначаючи, що судом було безпідставно застосована ст. 69 КК України до
додаткового покарання у виді конфіскації майна, просить вирок суду в частині
призначеного покарання скасувати внаслідок його м'якості та постановити новий
вирок, яким призначити ОСОБА_2
покарання за ст. 307
ч. 3 КК України, з застосуванням ст. 69
КК України, у виді 5
років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вислухавши
доповідь судді, пояснення прокурора, яка підтримала апеляцію та просила вирок в
частині призначення покарання скасувати та постановити новий вирок, яким
призначити ОСОБА_2
покарання за ст. 307
ч. 3 КК України, з застосуванням ст. 69
КК України у виді 5 років
позбавлення волі з конфіскацією майна, засудженого та його захисника, які
заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та
обговоривши доводи апеляції, провівши судові дебати, надавши засудженому
останнє слово, судова колегія вважає, що апеляція не підлягає задоволенню з
таких підстав.

Висновки суду
про винність ОСОБА_2
у незаконному виготовленні, зберіганні з метою збуту особливо небезпечного
наркотичного засобу в особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою,
обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені
представленими в справі доказами в їх сукупності, які не оспорюються ніким з
учасників судового процесу.

Оскільки інші
докази стосовно фактичних обставин справи ніким не оспорювались, суд, у
відповідності зі ст. 299
КПК України, їх не досліджував.

Зазначеним діям
ОСОБА_2 суд дав належну оцінку і правильно кваліфікував їх по ст. 307 ч. 3 КК України.

Призначаючи
покарання ОСОБА_2, суд
першої інстанції відповідно до вимог ст. 65
КК України належним чином врахував, зазначивши про це у вироку, ступінь
тяжкості вчиненого ним злочину, дані про особу ОСОБА_2, який до
кримінальної відповідальності не притягався, позитивно характеризується,
зазначив обставини, які пом'якшують покарання, а саме: щире, каяття у скоєному,
спортивні досягнення та стан здоров'я.

З урахуванням
декількох обставин, що пом'якшують покарання, з урахуванням особи ОСОБА_2, суд, відповідно
до ч.1 ст. 69 КК України
обґрунтовано призначив йому основне покарання нижче від найнижчої межі,
встановленої санкцією ст. 307
ч. 3 КК України, та на підставі ч. 2
ст. 69 КК
України не призначив йому додаткове покарання у виді конфіскації майна, що
передбачене в санкції ст. 307
ч. 3 КК України як обов'язкове.

За таких
обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляції прокурора.

Порушень норм
кримінально-процесуального закону, які б потягли за собою скасування вироку,
колегією суддів не виявлено.

Керуючись ст.ст.
365, 366 КПК
України, судова колегія

ухвалила:

Вирок
Оболонського районного суду м. Києва від 22
жовтня 2007 року
щодо ОСОБА_2 залишити без зміни, а апеляцію прокурора Бєліка А.А., який
затвердив обвинувальний висновок, без задоволення.