Справа № 11-396 Головуючий у І інстанції Слива
Категорія 42 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

13 квітня 2011 року колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області в складі

головуючого судді: Ігнатюка О.В.

суддів: Капічон О.М., Каленченко Н.О.

за участю прокурора: Скрипки І.М.

потерпілих : ОСОБА_2, ОСОБА_3.

представника потерпілих : ОСОБА_4

засудженого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу за апеляцією прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, захисника ОСОБА_6, яка представляє інтереси ОСОБА_5 на вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2010 року, яким

СВЕРДУНА ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, офіційно не працюючого, який мешкає за адресою: Київська область, м. Буча, вул. Вокзальна, 44, раніше не судимого,-

засуджено за ч. 1 ст. 286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Постановлено стягнути: на користь ОСОБА_3 25 000 (двадцять пять тисяч) гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди; на користь ОСОБА_2 2744,23 (дві тисячі сімсот сорок чотири) гривні 23 копійки у рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 (пятдесят тисяч) гривень моральної шкоди, а всього 52 744,23 (пятдесят дві тисячі сімсот сорок чотири) гривні 23 копійки; на користь НДЕКЦ при ГУ МВС України в Київській області 2064 гривні 48 копійок за проведення судових експертиз. Вирішено питання про речові докази, -

ВСТАНОВИЛА:

За вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним і засуджений за те, що 14 травня 2009 року близько 22:00 години керуючи автомобілем «Пежо 405»д.н.з. НОМЕР_1 рухався по вулиці Кірова в смт. Гостомель у напрямку с. Блиставиця. При цьому, біля будинку № 43 вказаної вулиці, під час маневру обгону перетнув суцільну смугу дорожньої розмітки у кінці підйому, що поділяє транспортні потоки, де допустив зіткнення з автомобілем «Опель Кадет»д.н.з. НОМЕР_2, який рухався під керуванням водія ОСОБА_2 у зустрічному напрямку.

Своїми діями ОСОБА_5 грубо порушив вимоги п. 1.3 ПДР України «Учасники дорожнього руху зобовязані знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 ПДР України «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоровю громадян, завдавати матеріальних збитків»; п. 10.1 ПДР України «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»; п. 11.2 ПДР України «Нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини»; п. 14.6 (г) ПДР України «Обгін заборонено у кінці підйому».

У результаті ДТП ОСОБА_3 та ОСОБА_2 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий розлад здоровя.

В апеляціях:

- прокурор, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції просить вирок скасувати у звязку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та направити справу на новий судовий розгляд. В обґрунтування апеляції посилається на те, що суд задовольнив цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 на суму вдвічі більшу за суму, на яку задоволено позов ОСОБА_3 та при цьому не врахував, що потерпілі отримали однакові тілесні ушкодження за однакових обставин, окрім цього доводи потерпілих про перенесені ними моральні страждання від отриманих тілесних ушкоджень, зазначені у цивільних позовах, є ідентичними.

- захисник ОСОБА_6, яка представляє інтереси ОСОБА_5, не оспорюючи кваліфікації дій засудженого та доведеності його вини просить вирок змінити в сторону помякшення, звільнити його відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та зменшити розмір стягнутої моральної шкоди. В обґрунтування апеляції посилається на те, що судом не були достатньо зясовані дані про особу засудженого, у справі відсутні будь-які докази, що підтверджують факт перебування ОСОБА_5 на посаді водія Інтернет магазину «Скидка». Суд не прийняв до уваги докази про те, що засуджений працює водієм у ПП «ІПС», помилково прийшов до висновку про те, що покази засудженого та свідка є неправдивими і спрямовані на уникнення відповідальності за вчинений злочин, виправлення підсудного не можливе без ізоляції від суспільства, без переконливих мотивів та достатніх підстав призначив йому покарання. Призначаючи покарання суд не прийняв до уваги позитивну характеристику засудженого, необхідність керування транспортними засобами за місцем роботи, вчинення даного злочину вперше та внаслідок випадкових обставин, перебування на його утриманні непрацездатної хворої матері, необхідність її лікування. Окрім цього, при визначенні судом розміру моральної шкоди, були порушені принципи розумності, виваженості та справедливості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав свою апеляцію частково та просив скасувати вирок суду в частині цивільного позову і заперечував проти апеляції захисника; думку потерпілих та їх представника, які просили залишити вирок суду без змін; думку захисника засудженого, яка підтримала свою апеляцію та заперечувала проти апеляції прокурора; думку засудженого, який в дебатах та останньому слові повністю визнав свою вину у вчиненому, підтримав апеляцію свого захисника та заперечував проти апеляції прокурора; обговоривши доводи апеляції , колегія суддів вважає, що апеляції прокурора та захисника не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_5Ю, у вчиненні зазначеного у вироку суду злочину відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Наведеним у вироку доказам суд дав належну юридичну оцінку та вірно кваліфікував дії засудженого за ч.1 ст.286 КК України. Оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, то суд не проводить детальний їх аналіз та відповідно до ст.365 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляції.

Відповідно до ст.65 КК України суд призначає покарання: 1/ у межах, установлених у санкції Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2/ відповідно до положень Загальної частини КК; 3/ враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд, призначаючи покарання засудженому у вироку зазначив, що враховує тяжкість злочину, особу підсудного, відсутність обтяжуючих та помякшуючих обставин його покарання, думку потерпілих, які просили обрати ОСОБА_5 покарання , повязане з обмеженням волі. На думку колегії суддів, призначене засудженому покарання є домірним вчиненому, враховуючи отримані потерпілими тілесні ушкодження та відношення ОСОБА_5 до вчиненого на момент постановлення вироку, а тому підстав для помякшення йому покарання не вбачається.

Не ґрунтується на матеріалах справи посилання в апеляції захисника на неврахування при призначені покарання характеристики засудженого, оскільки судом у вироку зазначено, що підсудний характеризується за місцем проживання позитивно. Суд не взяв до уваги доводи підсудного про те, що він працює водієм, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

Що стосується посилання в апеляціях прокурора та захисника на порушення принципів розумності, виваженості та справедливості при визначенні судом розміру моральної шкоди, то у вироку зазначені підстави задоволення позову потерпілих саме в такому обсязі і вони достатньо обґрунтовані. Хоча обидва потерпілих отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, однак у ОСОБА_3 відповідно до акту судово медичної експертизи № 207 від 09.07.2009 року виявлено перелом 7 ребра справа та садна обличчя, а у ОСОБА_2 згідно висновку судово медичної експертизи № 17/179 від 26.05.2009 року виявлено закритий перелом лівого стегна зі зміщенням уламків, рвана рана лівої гомілки, для лікування яких був потрібен значний час та значні затрати то суд, враховуючи вказані обставини в залежності від пережитого потерпілими фізичного болю перенесеного нервового потрясіння та моральних страждань стягнув на користь ОСОБА_3 25 000 грн. моральної шкоди, а на користь ОСОБА_2 - 50 000 грн. На думку колегії суддів сума, стягнута в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь потерпілих відповідає принципу справедливості та виваженості.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Київської області , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляцію прокурора та захисника залишити без задоволення.

Вирок Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2010 року щодо ОСОБА_5 - залишити без зміни.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_1 ОСОБА_9