У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України в складі:

головуючого

Верещак В.М.,

суддів

Пивовара В.Ф., Гошовської Т.В.,

за участю прокурора

Брянцева В.Л.,

розглянувши в
судовому засіданні 27 листопада 2008 року у м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами засудженого
ОСОБА_1. і в його інтересах захисників адвоката ОСОБА_2 та ОСОБА_3, засудженого
ОСОБА_4 та його захисника-адвоката ОСОБА_5. на вирок апеляційного суду
Автономної Республіки Крим від 28 липня
2008 року,

в с т а н о в и л а:

Зазначеним вироком засуджені:

ОСОБА_1,

1989 року народження,

не судимий, -

- за ч. 2 ст. 115 п.п. 1, 12 КК України
до довічного позбавлення волі; за ч. 1 ст. 185 КК України до 2-х
років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів остаточно призначено покарання у
виді довічного позбавлення волі;

ОСОБА_4,

1989 року народження,

не судимий, -

- за ч. 2 ст. 115 КК України п.п. 1, 12
до 15 років позбавлення волі.

Стягнуто з ОСОБА_1. і ОСОБА_4
солідарно 970 грн. на відшкодування матеріальної шкоди на користь ОСОБА_6 та по
100 тис. грн. з кожного на її ж користь на відшкодування моральної шкоди.

Засуджені визнані винними у
вчиненні злочинів за таких обставин.

27 січня 2008 р. близько 23
год. ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у стані алкогольного сп'яніння прийшли в буд. АДРЕСА_1
щоб знайти там знайому ОСОБА_1 на ім'я ОСОБА_7. Зайшовши до квартири, вони
зустріли там ОСОБА_9. та його сина ОСОБА_8., які перебували у нетверезому стані.
Останній, будучи незадоволеним приходом ОСОБА_1 і ОСОБА_4, почав виражатися на
їх адресу нецензурними словами. На цьому грунті між ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з одного
боку і ОСОБА_8- з іншого виникла сварка, в процесі якої у ОСОБА_1 і ОСОБА_4
виник умисел на умисне вбивствоОСОБА_8 Діючи узгоджено, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 у
коридорі квартири стали наносити ОСОБА_8 і ОСОБА_9 удари руками і ногами в
різні частини тіла.

Після цього вони витягнули
ОСОБА_8 із квартири на вулицю, у палісадник перед будинком, де продовжували його
бити, від чого він впав. Коли ОСОБА_9 вийшов і намагався захистити сина,
ОСОБА_1, діючи спільно і узгоджено з ОСОБА_4, став наносити чисельні удари
руками і ногами по голові і тулубу. Водночас ОСОБА_4 з метою реалізації
злочинного умислу, щоб позбавити ОСОБА_8 життя, став руками здавлювати його
шию. Побачивши це, ОСОБА_1 також почав душити за шию руками ОСОБА_9

Вважаючи, що батько і син
ОСОБА_8 мертві, бо не подають ознак життя, ОСОБА_1 і ОСОБА_4 втекли з місця
вчинення злочину і прийшли до ОСОБА_1 додому, за адресою АДРЕСА_2

Продовжуючи реалізацію умислу
на позбавлення життя ОСОБА_8, узгодивши свої дії з ОСОБА_4, ОСОБА_1 захопив
кухонний ніж і повернувся на місце, де лежали батько і син ОСОБА_8. Спочатку
ОСОБА_1 наніс ножем не менше 16 різаних ран по шиї ОСОБА_8, а потім, побачивши,
що ОСОБА_9 намагається встати, ОСОБА_1 збив його з ніг і наніс не менше 17
ножових поранень в область шиї.

Від отриманих тілесних ушкоджень
ОСОБА_9 і ОСОБА_8 на місці події померли.

Крім того, скориставшись
безпорадним станом ОСОБА_9, ОСОБА_1 викрав у нього мобільний телефон «Самсунг»,
вартістю 800 грн., належний ОСОБА_8, який випав із кишені куртки ОСОБА_9 під
час нанесення йому тілесних ушкоджень, після чого з місця події втік.

У касаційних скаргах:

- засуджений ОСОБА_1
стверджує, що між ним і ОСОБА_4 не було попередньої змови на умисне вбивство
ОСОБА_8, у зв'язку з чим, як випливає зі змісту, просить змінити вирок.

Покликаючись на щире каяття,
першу судимість, хворобу матері та вагітність фактичної дружини, ОСОБА_1
просить пом'якшити призначене покарання.

Доводи скарг захисників
ОСОБА_1 - адвоката ОСОБА_2 та його матері - ОСОБА_3 фактично аналогічні доводам
скарги засудженого.

Крім того, адвокат ОСОБА_2 просить
виключити з обвинувачення ОСОБА_1 ст. 185 ч. 1 КК України, оскільки він
підібрав мобільний телефон, щоб приховати відбитки своїх пальців;

- засуджений ОСОБА_4 стверджує, що
не перебував у змові з ОСОБА_1 на позбавлення життя потерпілих, смерть яких
сталася внаслідок ножових поранень, спричинених ОСОБА_1.

ОСОБА_4 просить перекваліфікувати
його дії на ст. 296 ч. 2 КК України.

Доводи скарги захисника ОСОБА_4 -
адвоката ОСОБА_5. аналогічні доводам скарги засудженого.

Заслухавши доповідь судді,
пояснення засудженого ОСОБА_1, який підтримав касаційні скарги, виступ
прокурора, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що касаційні
скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про винність ОСОБА_1
і ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, за які вони засуджені, грунтується на зібраних у
справі і перевірених у суді доказах.

Доводи скарг про відсутність
попередньої змови на вбивство ОСОБА_8, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 та про
відсутність вини останнього у смерті ОСОБА_8 матеріалами справи спростовуються.

Як на досудовому слідстві, так і в
судовому засіданні, ОСОБА_1, визнаючи себе частково винним, а ОСОБА_4 -
заперечуючи вину, визнали, однак, фактичні обставини умисного вбивства ОСОБА_9
та ОСОБА_8.

Зокрема, за показаннями ОСОБА_1,
вони вдвох із ОСОБА_4 прийшли на квартиру ОСОБА_8, де між ними чотирма виникла
бійка. В процесі її він бив обох потерпілих, ОСОБА_4 - ОСОБА_8, якому лежачому,
сидячи на ньому, наносив спочатку удари, а потім душив його за шию. При цьому,
як показав ОСОБА_1, коли ОСОБА_9 піднявся, ОСОБА_4 сказав йому: «Давай, давим
його!». Після цього він сів на ОСОБА_9 і також став його душити за горло
впродовж приблизно 20 секунд, після чого відпустив, бо більше не було сил.
ОСОБА_4 в цей час йому сказав: «Все, пішли, він вже готовий» і це він зрозумів,
що ОСОБА_8 вже мертвий.

За показаннями ОСОБА_1, коли вони
прийшли додому, ОСОБА_4 йому сказав, що задушив ОСОБА_8, а він (ОСОБА_1)
ОСОБА_9 - ні. Після цього він взяв на кухні ніж і, повернувшись на місце події,
переконався, що ОСОБА_8 був мертвий, а ОСОБА_9 - лежав, важко дихаючи. Спочатку
він декілька разів провів ножем по шиї ОСОБА_8, а потім перерізав шию ОСОБА_9,
усвідомлюючи, що останній може повідомити, хто вбив його сина у разі, якщо
залишиться живий.

Не визнаючи себе винним, ОСОБА_4,
як на досудовому слідстві, так і в суді, підтвердив показання ОСОБА_1, не
заперечуючи їх і в тій частині, що пропонував душити ОСОБА_9 та висловив
провокативне припущення, що ОСОБА_9 залишився живим. При цьому ОСОБА_4
покликався на «провали» у пам'яті у зв'язку з отриманими ударами в голову.
ОСОБА_4 визнав, що душив ОСОБА_8, але чи залишився останній живим, - сказати не
може.

Ці показання судом першої інстанції
обгрунтовано покладені в мотивацію винності ОСОБА_1 і ОСОБА_4 в умисному
вбивстві двох осіб за попередньою змовою, оскільки вони є об'єктивні,
позбавлені наявності підстав до обмови.

У касаційних скаргах це також не
оспорюється.

За змістом закону попередня змова
може виражатися як у вербальній формі, так і у формі конклюдентних дій, що в
даному конкретному випадку знайшло своє вираження у заклику ОСОБА_4 душити
потерпілого, а пізніше - у підбурюванні ОСОБА_1 пересвідчитися, чи не
залишилася його жертва живою.

Покликання у скаргах в інтересах
ОСОБА_4 на той факт, що смерть обох потерпілих настала внаслідок різаних ран
шиї, заподіяних ОСОБА_1, не мають правового значення і жодним чином не
впливають на правильність кваліфікації дій ОСОБА_4, як і ОСОБА_1, за п.п. 1, 12
ч.2 ст. 115 КК України.

Така кваліфікація відповідає і
змісту п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 року №
2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров'я особи».

ОСОБА_1 обгрунтовано засуджений і
за ст. 185 ч. 1 КК України. Він визнав, що залишаючи місце події, захопив із
собою мобільний телефон, який випав з одягу ОСОБА_9

Доводи скарг, що ОСОБА_1 захопив
телефон, щоб не залишати слідів злочину, - безпідставні, оскільки як свідчать
матеріали справи, він його не знищив, а прийшовши додому, подарував його
ОСОБА_4.

Ці доводи неспроможні і з тих
підстав, що крім телефона, яким до того ж, як випливає зі справи, ОСОБА_1 не
користувався у процесі вчиненні злочину, на місці події залишились інші речі,
які також могли вказувати на вчинення злочину особами, причетними до нього.

Колегія суддів не знаходиться
підстав і до пом'якшення покарання ОСОБА_1

Дане покарання призначене з
дотриманням вимог ст. 65 КК України, оскільки враховує ступінь тяжкості
вчиненого злочину і активну роль ОСОБА_1 у ньому, як обтяжуючу покарання
обставину - вчинення злочину в нетверезому стані.

Суд обгрунтовано врахував і таку
конкретну обставину, як нікчемність приводу для вбивства. Ці обставини у
сукупності дали підстави для обгрунтованого висновку про виняткову суспільну
небезпечність ОСОБА_1, у зв'язку з чим покарання у виді довічного позбавлення
волі відповідає вимогам закону.

Покарання, призначене ОСОБА_4,
також відповідає вимогам ст. 65 КК України і належним чином мотивоване судом.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційні скарги засуджених
ОСОБА_1. і ОСОБА_4, захисників - адвокатів ОСОБА_2, ОСОБА_5, захисника ОСОБА_3 залишити без
задоволення, а вирок колегії суддів судової палати в кримінальних справах
апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28 червня 2008 р. щодо ОСОБА_1
та ОСОБА_4залишити без зміни.

Судді:

Верещак В.М. Пивовар
В.Ф. Гошовська Т.В.