Справа №1-112/2007 p.
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2007 року

Чигиринський районний суд
Черкаської обл. в складі:
головуючої: судді - Ткаченко С. Є при
секретарі - Мальованій В.О. з участю прокурора - Буджерака М. Р., потерпілого - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чигирині
справу про обвинувачення

ОСОБА_2, 12 вересня 1959
року народження, уродженця с. Рацево
Чигиринського району Черкаської області,
українця, громадянина
України, з середньою освітою, одруженого,
інваліда 2 групи, проживаючого
АДРЕСА_1, не судимого, в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2007 року о 9 год. ОСОБА_2
, керуючи
автомобілем М-2140, державний номер
НОМЕР_1, здійснивши
зупинку вказаного транспортного засобу на правій стороні дороги у центрі м.
Чигирина по вул. Б.Хмельницького навпроти ресторану "Тясмин" та, не переконавшись в безпеці вимог учасників
дорожнього руху, відчинив двері свого
транспортного засобу, щоб вийти з
нього, вдаривши при цьому дверями
автомобіля по передньому колесу велосипеда,
на якому рухався ОСОБА_1, чим
порушив вимоги п. 15.13 Правил дорожнього руху України, де зазначено: "Забороняється відчиняти
двері транспортного засобу, залишати їх
відчиненими і виходитьи з транспортного засобу,
якщо це загрожує безпеці і створює перешкоди іншим учасникм дорожнього
руху", в результаті чого ОСОБА_1
впав на проїжджу частину та отримав тілесне ушкодження у вигляді закритого
перелому шийки лівої стегневої кістки зі зміщенням уламків, що згідно висновку судово-медичної експертизи
відносяться до категорії ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров"я.

Будучи допитаним в судовому
засіданні, підсудний вину свою в
пред'явленому йому обвинувачені визнав повністю і пояснив суду, що в той день він приїхав до банку, щоб заплатити кредит і зупинився навпроти
ресторану. В дзеркало заднього вигляду він бачив, що по дорозі рухається велосипедист, але не думав,
що він так близько під ще до його автомобіля. Тому,

2

вдарився об двері і впав.

Крім визнання своєї вини
підсудним, його вина підтверджується
слідуючими доказами :

-показами потерпілого
ОСОБА_1 про те, що, коли він порівнявся з автомобілем, то підсудний різко відчинив двері і вдарив
ними по передньому колесу його велосипеда,
від чого він впав на асфальт.

На лікування ним було
витрачено коштів на суму 13000грн.., які
він просить стягнути з підсудного.

Крім того він просить
стягнути з нього моральну шкоду в розмірі 10000грн., так як діями підсудного йому було завдано не
лише фізичний, а й душевний біль. На
даний час стан його здоров"я поганий,
він не в змозі ходити навіть в магазин,
у зв"язку з чим і оцінює моральну шкоду в такому розмірі.

Також вина підсудного
підтверджується й іншими доказами,
добутими в ході досудового слідства та дослідженими в порядку ст. 299 КПК України.

Оцінюючи докази в їх сукупності, суд
вважає, що обвинувачення знайшло своє
підтвердження, поскільки порушення
підсудним п.15.13 Правил дорожнього руху України" перебуває в прямому
причинному зв"язку з даною дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками
і кваліфікує дії підсудного по ч1 ст.
286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпшому середньої тяжкості
тілесне ушкодження.

При призначенні покарання
суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який вчиннено з необережності, особу винного, який вперше притягується до кримінальної
відповідальності, характеризується з
позитивної сторони, має на утриманні
двох неповнолітніх дітей, є інвалідом
2групи з дитинства.

Обставиною, яка пом"якшуює покарання
підсудного, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання, суд не вбачає.

З врахуванням викладеного
суд вважає, що виправлення підсудного
можливе в умовах без ізоляції від суспільства і призначає йому покарання у
вигляді штрафу. При цьому,
враховуючи, що підсудний не
працює і є інвалідом 2 групи, , суд
вважає неможливим призначити йому покарання у вигляді виправних робіт чи
обмеження волі.

З врахуванням того, що підсудний є інвалідом дитинства 2 групи і
потребує пересування на автомобілі, суд
вважає можливим не застосувати до нього додаткову міру покарання у вигляді
позбавлення права керувати транспортними засобами.

Речові докази по справі -
велосипед "Україна" та автомобіль марки М-2140, держномер НОМЕР_1 - необхідно залишити у власників.

Цивільний позов потерпілого
ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково.

Виходячи з того, що потерпілим надано суду документальне
підтвердження витрат на лікування лише на суму 7200грн.27коп., то суд вважає можливим стягнути з підсудного
саме таку суму.

При визначенні розміру
моральної шкоди суд враховує, що діями
підсудного потерпілому було завдано душевного страждання та фізичного болю, призвело до порушення його нормального ритму
життя, а також, що потерпілому тілесне ушкодження підсудним
було заподіяно з необережності, його
матеріальний стан, а саме: незначний
розмір пенсії по інвалідності, наявність

з

шкоду в розмірі 2000грн.

На підставі викладеного
і, керуючись ст. ,
ст. 323, 324 КПК
України, суд

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_2 у вчиненні злочину,
передбаченого ч.1 ст. 286 КК
України і призначити йому покарання - штраф в розмірі шістсот вісімдесяти
гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Міру запобіжного заходу -
підписку про невиїзд - до вступу вироку в законну силу залишити без зміни.

Речові докази по справі - велосипед "Україна" -
залишити у ОСОБА_1; автомобіль марки М-2140,
держномер НОМЕР_1 - залишити у ОСОБА_2

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13адовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на лікування в сумі 7200 /сім тисяч двісті
/гривень 27коп. та моральну шкоду в розмірі двох тисяч гривень.

Вирок може бути оскаржено
до апеляційного суду Черкаської області протягом 15 днів з моменту його
проголошення.