ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1837/13-к
провадження № 1-кп/691/130/13
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2013 рокуГородищенський районний суд Черкаської області

у складі:

судді Синиці Л.П.

за участю

секретаря судових засідань Шевченко Т.М.

прокурора Василенка С.І.

та

потерпілого ОСОБА_2

обвинувачених ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городище кримінальне провадження №0000720, судове провадження за №1-кп/691/130/13, про обвинувачення

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя АДРЕСА_1, зареєстрованого АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, інваліда ІІІ групи,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уродженця та жителя АДРЕСА_1, зареєстрованого АДРЕСА_2, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3, на початку вересня 2013 року, в обідній час, більш точно встановити час не представляється можливим, до 15 години, за попередньою змовою та разом з ОСОБА_3, та за участі особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно - з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, а саме качанами кукурудзи, шляхом вільного доступу проник на територію присадибної ділянки, площею близько 0,5га., що біля домоволодіння по АДРЕСА_3, яка використовувалась для вирощування кукурудзи ОСОБА_2, де таємно, шляхом зламування качанів кукурудзи із стебел рослин, помістив їх до семи мішків, кожен з яких в перерахунку на зерно кукурудзи становить близько 15,9 кг., вартістю 2,8 грн. за кілограм, всього на загальну суму близько 311,64 грн., після чого переніс вказані мішки до домоволодіння по АДРЕСА_1, де проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, після чого продав викрадене майно ОСОБА_6 за кошти в сумі 50 грн., таким чином розпорядившись викраденим. Всього ОСОБА_3 викрав чужого майна на загальну суму 311,64грн., спричинивши потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.

Отже, ОСОБА_3 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого являється - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до вимог ст.471 КПК України, 16.12.2013 року між потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 укладена угода про примирення, яку сторони просять розглянути та затвердити.

Враховуючи те, що потерпілий та обвинувачений досягли угоди про примирення, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання, суд розглядає клопотання про затвердження угоди про примирення, виходячи з наступного.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до умов наданої угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинний понести ОСОБА_3 у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном строком на 1 рік, з покладенням обов'язків передбачених п. п. 2, 3 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання. Крім того, обвинуваченим взято на себе зобов'язання відшкодувати потерпілому частину завданих матеріальних та моральних збитків упродовж шести місяців в сумі 750,00грн., на час укладення угоди про примирення обвинуваченим частково відшкодовано в грошовому виразі потерпілому завдані збитки в сумі 250,00грн. матеріальної шкоди.

Встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), передбаченому ч.2 ст.185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Потерпілий ОСОБА_2 та обвинувачений ОСОБА_3 суду заявили, що вони цілком розуміють наслідки укладення мирової угоди.

З'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов'язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч.5 ст.474 КПК України).

Потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п.2 ч.1 ст.473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті 185 ч. 2 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального та матеріального законодавства. Перешкод для призначення обвинуваченому такого виду покарання як обмеження волі відповідно до ч.3 ст.61 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядається судом після того, як буде заслухана думка щодо нього інших учасників судового провадження.

В ході судового розгляду клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, сторони підтримали заявлене, прокурор вважає, що зміст угоди про примирення відповідає положенням діючого законодавства та підлягає до затвердження, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди до задоволення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим належить затвердити, а ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

ОСОБА_4, на початку вересня 2013 року, в обідній час, більш точно встановити час не представляється можливим, до 12 години, за попередньою змовою та разом з ОСОБА_3, та за участі особи матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, діючи умисно - з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, а саме качанами кукурудзи, шляхом вільного доступу проник на територію присадибної ділянки, площею близько 0,5га., що біля домоволодіння по АДРЕСА_3, яка використовувалась для вирощування кукурудзи ОСОБА_2, де таємно, шляхом зламування качанів кукурудзи із стебел рослин, помістив їх до десяти мішків, кожен з яких в перерахунку на зерно кукурудзи становить близько 15,9 кг., вартістю 2,8 грн. за кілограм, всього на загальну суму близько 445,20 грн., після чого переніс вказані мішки до домоволодіння по АДРЕСА_1, де проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_4, після чого продав викрадене майно ОСОБА_6 за кошти в сумі 50 грн., таким чином, розпорядившись викраденим. Всього ОСОБА_4 викрав чужого майна на загальну суму 445,20 грн., спричинивши потерпілому збитки на вказану суму.

Отже, ОСОБА_4 своїми умисними діями вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч.2 ст.185 КК України, кваліфікуючою ознакою якого являється - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до вимог ст.471 КПК України, 16.12.2013 року між потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена угода про примирення, яку сторони просять розглянути та затвердити.

Враховуючи те, що потерпілий та обвинувачений досягли угоди про примирення, підписали її, причому обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин та між сторонами досягнута домовленість про призначення обвинуваченому покарання, суд розглядає клопотання про затвердження угоди про примирення, виходячи з наступного.

Відповідно п.1 ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим.

Згідно ч.1 ст.469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого. Домовленості стосовно угоди про примирення можуть проводитися самостійно потерпілим і підозрюваним чи обвинуваченим, захисником і представником або за допомогою іншої особи, погодженої сторонами кримінального провадження (крім слідчого, прокурора, судді).

Відповідно до ч.3 ст.469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно ч.5 ст.469 КПК України, укладення угоди про примирення може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до умов наданої угоди ОСОБА_2 та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинний понести ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі на строк 1 (один) рік, на підставі ст.75 КК України від відбування призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном строком на 1 рік, з покладенням обов'язків передбачених п. п. 2, 3 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи та навчання. Крім того, обвинуваченим взято на себе зобов'язання відшкодувати потерпілому частину завданих матеріальних та моральних збитків упродовж шести місяців в сумі 750,00грн., на час укладення угоди про примирення обвинуваченим частково відшкодовано в грошовому виразі потерпілому завдані збитки в сумі 250,00грн. матеріальної шкоди.

Встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочині), передбаченому ч.2 ст.185 КК України, який згідно ст. 12 КК України, є злочином середньої тяжкості.

Потерпілий ОСОБА_2 та обвинувачений ОСОБА_4 суду заявили, що вони цілком розуміють наслідки укладення мирової угоди.

З'ясовано, що обвинувачений цілком розуміє, що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов'язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права: мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь; наслідки укладення та затвердження угод, передбачені п.1 ч.1 ст.473 цього Кодексу; характер кожного обвинувачення; вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом (ч.5 ст.474 КПК України).

Потерпілий цілком розуміє наслідки затвердження даної мирової угоди, що визначені у п.2 ч.1 ст.473 КПК України, а саме, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення для нього, як потерпілого, є: обмеження права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 цього Кодексу та позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Суд переконався у добровільності укладення сторонами угоди про примирення, тобто, що укладена угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Узгоджені сторонами (обвинуваченим, потерпілим) вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та заявлені в межах санкції статті 185 ч. 2 КК України, тобто, умови даної угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим відповідають вимогам діючого кримінально-процесуального та матеріального законодавства. Перешкод для призначення обвинуваченому такого виду покарання як обмеження волі відповідно до ч.3 ст.61 КК України, не встановлено.

Відповідно до ст.350 КПК України, клопотання учасників судового провадження розглядається судом після того, як буде заслухана думка щодо нього інших учасників судового провадження.

В ході судового розгляду клопотання про затвердження угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим, сторони підтримали заявлене, прокурор вважає, що зміст угоди про примирення відповідає положенням діючого законодавства та підлягає до затвердження, а заявлене клопотання щодо постановлення вироку на підставі угоди до задоволення.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку, що угоду про примирення між потерпілим та обвинуваченим належить затвердити, а ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 КК України, з призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільного позову не заявлено.

По кримінальному провадженню судові витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 350, 369, 370, ч.2 ст.373, ст.374, ст.468, ч.1, ч.3, ч.5 ст.469, ст.471, ч.1 ст.473, ст. ст. 474 - 476, ст.392, ч.3 ст.394, п.1 ч.1 та п.1 ч.2 ст.395 КПК України, суд, -

засудив:

угоди про примирення між потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_3 між потерпілим ОСОБА_2 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладені 16.12.2013 року - затвердити.

Визнати ОСОБА_3, винним у скоєнні кримінального правпорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального Кодексу України, і призначити йому за даною статтею покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання, з 1 (одно) річним іспитовим терміном.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Зобов'язати ОСОБА_3 сплатити потерпілому ОСОБА_2 кошти в розмірі 750 (сімсот п'ятдесят) грн. 00коп. на протязі шести місяців з моменту вступу вироку в законну силу.

Роз'яснити ОСОБА_3, що в разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Визнати ОСОБА_4, винним у скоєнні кримінального правпорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.185 Кримінального Кодексу України, і призначити йому за даною статтею покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання, з 1 (одно) річним іспитовим терміном.

На підставі ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов'язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти вказані органи про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Зобов'язати ОСОБА_4 сплатити потерпілому ОСОБА_2 кошти в розмірі 750 (сімсот п'ятдесят) грн. 00коп. на протязі шести місяців з моменту вступу вироку в законну силу.

Роз'яснити ОСОБА_4, що в разі невиконання угоди про примирення потерпілий чи прокурор мають право звернутися до суду, який затвердив угоду з клопотанням про скасування вироку; умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченими може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, виключно з підстав:

- призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судоми вимог, встановлених частинами п'ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз'яснення йому наслідків укладення угоди - обвинуваченим, його захисником, законним представником;

- призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; нероз'яснення йому наслідків укладення угоди; невиконання судоми вимог, встановлених частинами шостою чи сьомою статті 474 цього Кодексу - потерпілим, його представником, законним представником;

- затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена - прокурором.

Копію вироку негайно, після його проголошення, вручити потерпілому, засудженим та прокурору.

Суддя Л. П. Синиця