ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2015 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

представника потерпілої сторони ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська матеріали кримінального провадження № 201/1220/15-к (пр. № 1-кп/201/97/2015), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Новоолександрівка Павлоградського району Дніпропетровської області, громадянина України, освіта повна середня, не одруженого, раніше судимого: 29 жовтня 1990 року вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 140 КК України до покарання у виді одного року та шести місяців позбавлення волі; 22 жовтня 1991 року вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 81, ч. 2 ст. 140, ч. 2 ст. 215-3 КК України із застосуванням ст. 42 КК України до покарання у виді чотирьох років та п`яти місяців позбавлення волі; 22 червня 1993 року вироком Желтоводського міського суду Дніпропетровської області за ст.ст. 17, 208, ч. 1 ст. 229-6 КК України із застосуванням ст.ст. 42, 43 КК України до покарання у виді чотирьох років та шести місяців позбавлення волі; 24 лютого 2000 року вироком Новомосковського районного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 101 КК України до покарання у виді восьми років позбавлення волі, невідбутий строк якого постановою Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 29.07.2003 року на підставі ст. 82 КК України замінений на покарання у виді обмеження волі; 10 грудня 2007 року вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі; 20 листопада 2009 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 309 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до покарання у виді трьох років позбавлення волі, звільненого 25 травня 2012 року постановою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 17.05.2012 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання три місяці та 27 днів, не працюючого, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, 01 січня 2015 року близько 16.00 години, прибувши на пішохідну зону правої сторони мосту № 2 Нового мосту у м. Дніпропетровську, де визначивши предметом свого злочинного посягання телефонний кабель типа ТГ 200*2*0,5, належного ДФ ПАТ Укртелеком, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, за допомогою заздалегідь підготовленого засобу у вигляді ножа, відрізав фрагмент вказаного телефонного кабелю типа ТГ 200*2*0,5, вартістю 727,50 грн., який скрутив, підготувавши для перенесення. Таким чином, виконавши усі дії необхідні для доведення свого злочинного умислу до кінця, обвинувачений намагався втекти з місця вчинення кримінального правопорушення, проте з незалежних від його волі причин, довести кримінальне правопорушення до кінця він не зміг, оскільки був затриманий співробітниками міліції.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Ухвалою суду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються визнані судом недоцільними. У зв`язку з чим суд не приводить не дослідженні докази винуватості обвинуваченого у мотивувальній частині вироку.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого в закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення та особи обвинуваченого, який характеризується задовільно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, що суд відносить до пом`якшуючих його покарання обставин. При цьому, обтяжуючих покарання останнього обставин, судом при розгляді кримінального провадження встановлено не було.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому слід призначити покарання у виді позбавлення волі, однак, зі звільненням останнього від відбування покарання з випробувальним терміном три роки, в порядку передбаченому ст. 75 КК України та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Крім того, в ході розгляду кримінального провадження, представником потерпілої сторони був заявлений цивільний позов про стягнення з обвинуваченого майнової шкоди на загальну суму 727,50 грн., який, враховуючи вимоги ст. 1166 ЦК України, суд вважає за необхідне задовольнити у повному обсязі, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що обвинувачений своїми злочинними діями завдав майнової шкоди ДФ ПАТ Укртелеком на вищезазначену суму, розмір якої повністю підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Питання щодо речових доказів, суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання, якщо він протягом трирічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, а також виконає покладені на нього обов`язки у виді: не виїзду за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомлення органу кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи та навчання, та періодичного з`явлення для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Дніпропетровської філії Публічного акціонерного товариства Укртелеком (, п/р НОМЕР_1 у АТ Райффайзен Банк Аваль, МФО 380805) в рахунок відшкодування майнової шкоди 727 грн. (сімсот двадцять сім гривень) 50 коп.

Речові докази ніж, сокиру, які зберігаються у камері речових доказів Жовтневого РВ ДМУ ГУМВС України у Дніпропетровській області (квитанція № 567) знищити; телефонний кабель залишити за належністю ДФ ПАТ Укртелеком.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1