Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
суддів
Філатова В.М., Кліменко М.Р.
захисника ОСОБА_1
та ОСОБА_2
розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 25 листопада 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
першого заступника прокурора Закарпатської області на ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 19 лютого 2008 року.
Вироком Тячівського районного суду
від 6 листопада 2007 року

ОСОБА_2

ІНФОРМАЦІЯ_1

громадянка України,

раніше несудима

засуджена:

- за ст. 365 ч.1 КК України на 3 роки позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки;

- за ст. 382 ч.1 КК України на 2 роки позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій строком на 1 рік.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів ОСОБА_2 призначено
остаточне покарання у вигляді 3 років позбавлення волі з позбавленням права
займати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи
адміністративно-господарських функцій строком на 2 роки.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_2 звільнена від відбування покарання з
випробуванням і іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до ст. 76 КК України ОСОБА_2 зобов'язано не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органів кримінально-виконавчої
системи.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 19 лютого 2008 року
вирок суду скасований, а кримінальна справа щодо ОСОБА_2 закрита на підставі
ст. 6 ч.1 п. 2 КПК України за відсутністю в її діях складу злочинів,
передбачених ст. ст. 365 ч. 1, 382 ч. 1 КК України.

За вироком суду ОСОБА_2 була визнана винною та засуджена за вчинення
злочинів за таких обставин.

ОСОБА_2, працюючи на посаді керуючої Буштинським відділенням філії
Закарпатського РУ ЗАТ КБ “Приватбанк”, будучи службовою особою, 07.07.2006 р.
приблизно о 18 год. біля буд. № 8 по вул. Стефаника в м. Тячів, перевищуючи
свої службові повноваження, вчиняючі дії, які явно виходили за межі наданих їй
прав та повноважень, в порушення ст. 20 Закону України “Про заставу” п. п.
2.11, 2.15 договору застави № МКN1АК02260003 від 10.05.2005 р. по причині виниклої заборгованості за кредит
та відсотках по ньому протиправно з допомогою сторонніх для банку, запрошених
нею осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вилучила у ОСОБА_5 придбаний нею згідно з
кредитним договором автомобіль марки ВАЗ-2107 державний номерний знак НОМЕР_1,
позбавивши таким чином останню права володіти і користуватися вказаним транспортним
засобом, що заподіяло істотну шкоду охоронюваним законом її правам та
інтересам.

Крім цього, 13 вересня 2006 року оперуповноважений з ОВС УБОЗ УМВС України
в Закарпатській області Банк М.В., виконуючи свої службові обов”язки з метою
отримання необхідної для роботи інформації, надав для ознайомлення керуючій
Буштинським відділенням філії ЗАТ КБ “Приватбанк” ОСОБА_2 постанови Тячівського
районного суду від 12 вересня 2006 року про надання дозволів на відкриття
банківської таємниці клієнтів банку ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 у повному обсязі з моменту
відкриття рахунку. При цьому ОСОБА_2, ознайомившись з даними постановами
Тячівського районного суду від 12 вересня 2006 року та з вимогою працівника міліції
надати необхідні банківські документи, які стосуються вказаних в постановах
осіб, будучи службовою особою, в порушення ст. 62 Закону України “ Про банки і
банківську діяльність”, ст. 3 Постанови Правління Національного Банку України №
267 від 14 липня 2006 року “Про затвердження правил зберігання, використання та
розкриття банківської таємниці” необґрунтовано, особисто, письмово вказавши на
зворотній сторінці кожної з 9 постанов Тячівського районного суду не
передбачені в законі підстави, відмовила працівнику міліції в наданні
документів, чим умисно відмовилася виконати вищенаведені постанови суду.

У касаційному поданні перший
заступник прокурора Закарпатської області, не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції про скасування
обвинувального вироку, підставами та мотивами виправдання ОСОБА_2 за
інкримінованими їй статтями, порушує питання про скасування постановленої по
справі ухвали апеляційного суду та направлення справи на новий апеляційний
розгляд.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав
подання, пояснення ОСОБА_2 та захисника ОСОБА_1, які вважали
ухвалу апеляційного суду законною, розглянувши матеріали справи, колегія суддів
вважає, що воно підлягає до задоволення частково.

Відповідно до вимог статті
398 КПК України підставами для скасування вироку чи постанови, є зокрема
істотне порушення кримінально-процесуального закону.

Відповідно до вимог статті
357 КПК України апеляційний суд у разі необхідності може провести попередній
розгляд справи.

Попередній розгляд справи
здійснюється в судовому засіданні суддею одноособово з обов'язковою участю
прокурора.

Згідно зі ст. 358 КПК України
у необхідних випадках апеляційний суд при попередньому розгляді справи може
розглянути питання про витребування додаткових доказів.

За змістом ст. 362 КПК
України після виконання підготовчих дій, передбачених у статтях 283 - 287 КПК
України, та виконання дій, зазначених у частині другій ст. 362 КПК України,
головуючий ознайомлює учасників судового розгляду з додатковими матеріалами,
вислуховує їх пояснення з приводу поданих апеляцій і переходить до судових
дебатів.

Згідно з вимогами ст. ст.
358, 362 КПК України під час судового слідства апеляційний суд може
досліджувати всі докази, що є у справі.

Виходячи з принципу
безпосередності дослідження доказів, апеляційний суд не вправі дати їм іншу
оцінку, ніж та, яку дав суд першої інстанції, якщо їх не було досліджено під
час апеляційного розгляду справи.

Проте, як видно із матеріалів
справи, апеляційний суд проігнорував вказані вимоги закону, чим істотно порушив
процесуальний закон, що тягне за собою скасування ухвали апеляційної інстанції
та направлення справи на новий апеляційний розгляд.

Так, згідно з матеріалами
суддею апеляційного суду фактично було проведено попередній розгляд справи (а.
с. 374), проте всупереч вимогам закону без участі прокурора.

В подальшому, як вбачається
із матеріалів кримінальної справи, апеляційний суд, отримавши документи, які
запитував, по суті їх не досліджував (в ухвалі апеляційної інстанції не
відображено, що учасники судового розгляду ознайомлені з додатковими
матеріалами і що вони досліджувались) і зробив свої висновки всупереч
висновкам, які зробив суд першої інстанції, переоцінивши таким чином докази,
які були оцінені місцевим судом.

За таких обставин ухвала апеляційного
суду підлягає скасуванню.

При новому розгляді
апеляційному суду необхідно провести судове слідство і прийняти законне і
обґрунтоване рішення.

Вирішуючи питання щодо
наявності у ОСОБА_15 складу злочину передбаченого ч. 1 ст. 365 КК України, суду
необхідно взяти до уваги роз'яснення Пленуму Верховного Суду України № 15 від
26 грудня 2003 року “Про судову практику у справах про перевищення влади або
службових повноважень”.

Крім того, апеляційному суду
при новому розгляді справи необхідно більш ретельно дослідити повноваження ОСОБА_15 щодо дій по
розкриттю банківської таємниці.

Керуючись ст. ст. 394 - 396
КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційне подання першого
заступника прокурора Закарпатської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду
Закарпатської області від 19 лютого 2008 року щодо ОСОБА_2скасувати, а
кримінальну справу направити на новий апеляційний розгляд в той же суд в іншому
складі суддів.

С у д д і:

Міщенко С.М. Філатов
В.М. Кліменко
М.Р.