У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних
справах Верховного Суду України в складі:

головуючого
- судді

Міщенка С.М.,

суддів

Кліменко М.Р. і Школярова В.Ф.,

за участю
прокурора потерпілих захисника

ОСОБА_3., ОСОБА_4. та ОСОБА_5., ОСОБА_6.,

засудженого

ОСОБА_1.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві 5 вересня 2007 року кримінальну справу
за касаційними скаргами засудженого ОСОБА_1. та його захисника - адвоката
ОСОБА_2. на вирок колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Одеської області від
12 квітня 2007 року.

Цим вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1року народження,
громадянина України, українця, уродженця с. Муравлівка Ізмаїльського району
Одеської області, мешканця м. Ізмаїла Одеської області, працюючого, не
одруженого, в силу ст. 89 КК України не
судимого,

·
за ч. 2 п. п. 4, 6, 9, 10 ст. 115 КК України - на довічне позбавлення волі з конфіскацією
всього належного йому майна;

·
за ч.4 ст. 187 КК України - на 9 років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому майна;

·
за ч.2 ст. 187 КК України - на 7 років позбавлення волі з
конфіскацією всього належного йому майна;

·
за ч. 2 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК України - на 3 роки
позбавлення волі;

·
за ч. 2 ст. 152 КК України - на 7 років позбавлення волі;

·
за ч. 2 ст. 153 КК України - на 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів йому визначено остаточне покарання у виді довічного
позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на
користь держави судові витрати в сумі 726 грн. 40 коп., на користь потерпілої
ОСОБА_7на відшкодування матеріальної шкоди -3990 грн. і моральної шкоди - 5000
грн., на користь потерпілих ОСОБА_5. та ОСОБА_4. на відшкодування матеріальної
шкоди - 8759 грн. 31 коп. і моральної шкоди - 500000 грн., на користь
потерпілої ОСОБА_8. на відшкодування матеріальної шкоди - 1125 грн. і моральної
шкоди - 5000 грн.

Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2007 року перед прокурором Одеської області
порушено питання про притягнення до
кримінальної відповідальності свідка ОСОБА_9.
за дачу завідомо неправдивих показань.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано
винуватим у замаху на зґвалтування
ОСОБА_7і в розбійному нападі на неї; у
зґвалтуванні ОСОБА_4., вчиненому повторно особою, яка раніше вчинила замах
на зґвалтування; в насильницькому задоволенні статевої пристрасті неприродним
способом з ОСОБА_4., вчиненому повторно особою, яка раніше вчинила замах на
зґвалтування і зґвалтування; в
розбійному нападі на ОСОБА_4., поєднаному із заподіянням їй тяжких тілесних
ушкоджень і вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій; в умисному вбивстві ОСОБА_4. з особливою жорстокістю, з корисливих мотивів,
з метою приховати вчинені щодо неї злочини та поєднаному із зґвалтуванням і
насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом; у розбійному нападі на ОСОБА_8., вчиненому
особою, яка раніше вчинила розбій.

Зазначені злочини, як визнав суд,
вчинено ОСОБА_1. за наступних обставин.

29 грудня 2005 року приблизно о 18
год. ОСОБА_1., будучи у стані алкогольного сп'яніння, на подвір'ї будинків №№23, 23-1, 23-2 по вул.
Радянської міліції в м. Ізмаїлі Одеської області з метою зґвалтування раніше незнайомої йому ОСОБА_7на відмову
вступити з ним у статевий зв'язок, погрожуючи вбивством, схопив її руками,
почав роздягати, а потім на її крики та спроби вирватись наніс удари кулаками по голові й обличчю, повалив
на землю, де став душити, застосувавши небезпечне для її життя і здоров'я
насильство. Однак свої дії, спрямовані на зґвалтування ОСОБА_7., довести до
кінця не зміг з незалежних від його волі причин, оскільки ОСОБА_7. вчинила
активний опір, і він був помічений
громадянами, які стали бігти потерпілій на допомогу.

Тоді ОСОБА_1. вирішив шляхом розбою
заволодіти майном ОСОБА_7 Для цього він наніс їй удари
руками й ногами по голові, від чого вона втратила свідомість, і
заволодів її гаманцем, вартістю 40 грн., в якому знаходилось 30 грн., після
чого з місця вчинення злочинів утік.

У цей же день приблизно о 18 год.
30 хв. ОСОБА_1., прибігши на вул. Клушина, 4 до неподалік розташованого
дитячого садка № 33 “Веселка”, став чекати іншу жінку для вчинення її
зґвалтування. Побачивши раніше незнайому йому ОСОБА_4., він вирішив напасти на
неї, заволодіти її майном - сумкою, зґвалтувати та задовольнити з нею свою
статеву пристрасть неприродним способом, а також вбити її.

З цією метою ОСОБА_1. напав на
ОСОБА_4., наніс їй удари по обличчю і
затягнув в кущі на територію дитячого садка, де побив руками й ногами та
заволодів її сумкою, в якій знаходились
банківська картка АКБ “Імексбанк”, мобільний телефон “Самсунг”, калькулятор та
інше майно, а також зняв з неї срібні прикраси - сережки та ланцюжок з кулоном,
всього заволодів її майном на суму 1623 грн. 31коп.

Після цього ОСОБА_1. із
застосуванням фізичного насильства затягнув ОСОБА_4. далі в кущі, повалив на землю, зірвав з неї
одежу - дублянку та інші речі, оголивши до пояса, зав'язав їй рота
бюстгальтером, зв'язав та зґвалтував. Не отримавши від цього очікуваного
задоволення, ОСОБА_1. перетягнув ОСОБА_4.
до сходів підвалу будинку, що
будувався біля дитячого садка, де
приблизно о 19 год. 30 хв. знову із застосуванням фізичного насильства
зґвалтував ОСОБА_4. і задовольнив з нею
свою статеву пристрасть неприродним способом.

Біля 20 год. ОСОБА_1. затягнув
ОСОБА_4. до місця поблизу паркану будинку № 9 по пров. Болградському в м.
Ізмаїлі, де знову кинув її на землю, зґвалтував та задовольнив з нею статеву
пристрасть неприродним способом.

Після цього ОСОБА_1., діючи з
особливою жорстокістю, з корисливих
мотивів та, бажаючи приховати вчинені щодо ОСОБА_4. злочини: розбій,
зґвалтування та насильницьке задоволення статевої пристрасті неприродним
способом, вирішив реалізувати умисел на її вбивство.

Для цього, застосовуючи фізичне
насильство до ОСОБА_4., якій внаслідок
побиття, зґвалтування і перебування
тривалий час взимку в холодну погоду оголеною були завдані особливі фізичні й
моральні страждання, що усвідомлював
ОСОБА_1., він збив її на землю і, діючи з особливою жорстокістю, зробленою з
бюстгальтера петлею задушив її. Смерть ОСОБА_4. настала від механічної асфіксії
в результаті удавлення зазначеною петлею.

Злочинними діями ОСОБА_1. ОСОБА_4.
були заподіяні тілесні ушкодження, зокрема, перелом кістки носу, вибитий 5-й
правий зуб з нижньої щелепи, а також заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у виді
переломів хрящів гортані.

Залишивши труп, ОСОБА_1. пішов з
місця події, щоб отримати з банкомату гроші за банківською карткою ОСОБА_4.
Однак, перебуваючи біля будинку суду по вул. Клушина, 2 в м. Ізмаїлі, він приблизно о 21 год. 40 хв. побачив
ОСОБА_8. і вирішив здійснити на неї розбійний напад з метою заволодіння її
сумкою. Для цього він наздогнав її біля будинку № 5 по вул. Клушина, напав на
неї, нанісши удари в обличчя, голову, шию, плече, збив на землю, де став
душити, і заволодів її сумочкою, в якій знаходились мобільний телефон “Нокія”,
косметика та інше майно, всього на суму 1125 грн.

Після цього ОСОБА_1. повернувся до
трупа ОСОБА_4. і заховав його біля паркану будинку № 9 по пров. Болградському,
де його і було виявлено 21 травня 2006 року.

У касаційній скарзі захисник засудженого - адвокат
ОСОБА_6.. посилається на те, що по
справі не доведено вчинення ОСОБА_1. злочинів, за які його засуджено. Вказує,
що за епізодами щодо ОСОБА_7і ОСОБА_8. суд не звернув уваги на суперечності в
показаннях потерпілих і свідків стосовно опису зовнішності та одягу злочинця,
невідповідність цього опису і зроблених малюнків обличчя ОСОБА_1. та на
помилковість впізнання ОСОБА_1. зазначеними особами внаслідок того, що при впізнанні він
відрізнявся від статистів. Зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що
показання, які, визнаючи свою вину, давав на
початку досудового слідства ОСОБА_1. і які суд поклав в основу
вироку, не відповідають фактичним
обставинам справи та іншим доказам по справі, зокрема, в частині освітлення в
день вчинення злочинів, обставин виявлення ОСОБА_1. у ОСОБА_4. ланцюжка та сережок, добровільності вступу з ним
ОСОБА_4. у статеві стосунки, використання дублянки ОСОБА_4., її мобільного
телефону при дзвінках на нього, колгот, бюстгальтера, використання ОСОБА_1.
шнурків з власного взуття тощо.
Доводить, що визнавальні показання
ОСОБА_1. відповідають тільки тим даним, які мали на час його допитів працівники
міліції, і ці показання були дані ОСОБА_1. під впливом незаконних методів
слідства - застосованого до нього
фізичного і психічного насильства, внаслідок якого він обмовив себе. Вказує, що
на час вчинення злочинів щодо всіх потерпілих ОСОБА_1. мав алібі, яке
підтверджено свідками, в тому числі ОСОБА_9., і не спростоване дослідженими по
справі доказами. Вказує, що суд безпідставно не задовольнив заявлені ним по
справі клопотання про проведення експертиз та про виклик додаткових свідків.
Просить скасувати вирок щодо ОСОБА_1. і ухвалу щодо свідка ОСОБА_9., а справу
щодо ОСОБА_1. закрити за ч. 1 п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях
складу злочинів.

У касаційній скарзі і доповненнях до неї засуджений
ОСОБА_1. посилається на доводи, аналогічні доводам свого захисника. Крім того, вказує на допущені під час
затримання, досудового слідства і судового розгляду справи, на його думку, істотні порушення КПК України, в тому числі порушення його права на захист;
на неповноту дослідження судом обставин
справи і неправильну оцінку доказів, а
також на недостатнє вивчення судом даних про його особу. Зазначає, що вирок
щодо нього ґрунтується на припущеннях, і
просить його скасувати, а справу провадженням закрити за відсутністю в
його діях складу злочинів, за які він засуджений.

На касаційні скарги подані
заперечення потерпілими ОСОБА_4., ОСОБА_5.,
ОСОБА_7., ОСОБА_8., в яких
порушується питання про залишення вироку
щодо ОСОБА_1. без зміни.

Заслухавши доповідь судді
Верховного Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_1. і його захисника
ОСОБА_6. на підтримання касаційних скарг,
пояснення потерпілих ОСОБА_4. та ОСОБА_5., які заперечували проти
касаційних скарг, думку прокурора про
необхідність зміни вироку в частині кваліфікації дій засудженого з виключенням
деяких кваліфікуючих ознак, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
касаційних скарг, колегія суддів вважає, що скарги підлягають задоволенню частково з таких
підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості засудженого у вчиненні злочинів за обставин, встановлених судом, є
правильним, оскільки відповідає фактичним обставинам справи, обґрунтований
сукупністю розглянутих у судовому
засіданні доказів, які досліджені,
належно оцінені судом та детально викладені у вироку.

Твердження у касаційних скаргах про
непричетність ОСОБА_1. до злочинів щодо ОСОБА_7., ОСОБА_4. і ОСОБА_8. є безпідставними
і такими, що спростовані сукупністю доказів, аналіз яких наведено у вироку.

Так, показаннями потерпілої ОСОБА_7., свідків
ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10., ОСОБА_11., даними медичної документації і
висновками судово-медичних експертиз підтверджено, що 29.12.2005 року біля
18год. на подвір'ї будинків №№ 23, 23-1,
23-2 по вул. Радянської міліції в м.
Ізмаїлі було вчинено замах на зґвалтування ОСОБА_7., про що свідчила поведінка
нападника, який, будучи у нетверезому стані, пропонував їй вступити з ним у
статевий зв'язок, намагався роздягти потерпілу,
на її опір бив її руками й ногами по голові та іншим частинам тіла,
душив, а коли був помічений сторонніми особами, то перед залишенням місця
злочину, застосувавши насильство, від
якого вона втратила свідомість,
заволодів її гаманцем з грошима, що бачила ОСОБА_12. Внаслідок цих дій потерпілій були заподіяні
легкі тілесні ушкодження, а також діагностовано перелом кісток носу, який за
втратою рентген-знімку при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень
експертами до уваги не брався.

Потерпіла ОСОБА_7., свідок ОСОБА_12
описали прикмети нападника, його одяг та
зі слів потерпілої було зроблено малюнок його обличчя, який долучено до
справи.

У подальшому при пред'явленні осіб
для впізнання потерпіла ОСОБА_7. та свідок ОСОБА_12 за цими ж прикметами упізнали ОСОБА_1. як ту
особу, що вчинила злочини відносно ОСОБА_7.

Свої показання потерпіла ОСОБА_7.
підтвердила на очній ставці з ОСОБА_1.

Показаннями потерпілої ОСОБА_8.,
свідка ОСОБА_14, даними судово-медичної
експертизи підтверджено, що 29.12.2005 року
близько 21 год. 40 хв. по вул. Клушина, 5 на потерпілу було здійснено
розбійний напад незнайомим їй чоловіком, якого вона за декілька хвилин до цього бачила біля
будинку суду в момент, коли він витирав
від грязі свої штани. Цей чоловік, вириваючи сумку, бив потерпілу в
обличчя, по голові й плечу, заподіявши легкі тілесні ушкодження, душив і
заволодів її сумкою з мобільним телефоном “Нокія” та іншим майном на суму 1125
грн. Залишаючи місце злочину, нападник пробіг неподалік від свідка ОСОБА_14.

Потерпіла ОСОБА_8. описала прикмети
нападника, його одяг, які в основному співпадали з тими прикметами, що
наводили потерпіла ОСОБА_7. та свідок
ОСОБА_12. Зі слів потерпілої ОСОБА_8.
було зроблено малюнок обличчя нападника, який долучено до справи. У
подальшому при пред'явленні осіб для впізнання потерпіла ОСОБА_8. та свідок
ОСОБА_14 впізнали ОСОБА_1. як ту особу, що вчинила злочин відносно ОСОБА_8.

Твердження у касаційних скаргах, що
потерпілі ОСОБА_7., ОСОБА_8., свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_14 давали суперечливі
показання щодо зовнішності нападника, надані ними прикмети та малюнки обличчя
злочинця не співпадають між собою і не
відповідають зовнішності ОСОБА_1., є безпідставними.

З матеріалів справи видно, що зазначені потерпілі і свідки, будучи
допитаними відразу після подій злочинів
і в подальшому, вказували, зокрема, на те, що нападник мав спортивну статуру, вік приблизно 30 років,
зріст приблизно 170- 180см, кругле обличчя з темнуватим кольором шкіри, трохи
викривленим носом, середньої гущини бровами,
мав пряме, темне, середньої довжини волосся, що спадало на лоб (за
показаннями ОСОБА_7і ОСОБА_12) або на
праву сторону (за показаннями ОСОБА_8.),
та був одягнутим у чорну шкіряну куртку,
темні брюки і темний светр.

Саме за цими прикметами зовнішності
і був впізнаний потерпілими та свідками ОСОБА_1., який погодився з таким описом
своєї зовнішності і ніяких заперечень щодо свого впізнання у відповідних протоколах не висловлював.

Крім того, сам ОСОБА_1. пояснював, що дійсно займався спортом, у тому
числі боксом, футболом, волейболом, має викривлений ніс; у нього також були
чорна шкіряна куртка, темні штани та светри, які він носив взимку 2005-2006
р.р., частина з яких вилучена у нього при обшуку.

Описана потерпілими і свідками
зовнішність нападника відповідає зовнішності ОСОБА_1., у тому числі і на фотографії за листопад 2005 року,
долученій захисником до касаційної скарги.

Та обставина, що малюнки обличчя
нападника, зроблені зі слів потерпілих, не співпадають в частині зачіски і
зображення його носа, не може свідчити про описання потерпілими різних осіб, оскільки, як видно з
показань ОСОБА_8., вона відразу пояснювала, що на малюнку неточно відображено ніс нападника, а в подальшому уточнювала,
що волосся на його лобі, хоча й мало
стрижку, було скуйовджено і збито на
праву сторону. Такі зміни у зачісці
ОСОБА_1. могли мати місце з урахуванням подій, які сталися в період між
нападами на ОСОБА_7. і ОСОБА_8.

Крім того, з даних комплексної
судово-медичної і судово-психологічної експертизи убачається, що в періоди нервової напруги і
спокою візуально змінюється зовнішність
ОСОБА_1. : він може здаватися невисоким на зріст, з круглим обличчям, з вільною
жестикуляцією, а в іншому стані - більш високим і худим.

Цим пояснюється те, що овальне обличчя ОСОБА_1. потерпілі і свідки могли вважати
круглим. Однак це не впливає на правильність впізнання ними ОСОБА_1.

Що стосується визначення довжини
волосся - коротке чи середньої довжини і визначення типу стрижки, то це залежить від суб'єктивного сприйняття і
не може бути підставою для визнання неправильним впізнання ОСОБА_1. потерпілими
і свідками.

З огляду на це, у суду не було
підстав для виклику і допиту в суді додаткових свідків - перукаря ОСОБА_1.,
його друзів - спортсменів та інших осіб для визначення, якою була його стрижка
в грудні 2005 року - короткою чи середньої довжини, внаслідок чого суд
обґрунтовано відмовив у задоволенні такого клопотання.

Твердження ОСОБА_1. про те, що на впізнання
потерпілим і свідкам були представлені статисти, які різко відрізнялись
зовнішністю від ОСОБА_1., той був неохайним, знаходився в наручниках і до
впізнання потерпілі та свідки могли
його бачити через відкриті двері
кабінетів в момент, коли його проводили коридором, є надуманими і спростовані
дослідженими судом показаннями потерпілих і свідків. Зокрема, вони вказували,
що представлені їм на впізнання особи були схожими, за станом одягу не
відрізнялися, наручників не мали, ОСОБА_1. вони бачили до впізнання тільки 29.12.2005 року на місці злочинів.

З даних, що містяться в протоколах
впізнання, видно, що воно проводилось в спеціально пристосованих двох приміщеннях, з'єднаних склом, в
присутності по два понятих в кожному з приміщень; на прохання потерпілих і свідків
особи, які пред'являлися їм на впізнання, поверталися вправо, вліво, що давало
змогу бачити їх руки, навіть якщо вони знаходились за спиною.

Це спростовує твердження ОСОБА_1. у
касаційній скарзі про те, що на впізнанні не були присутніми всі четверо понятих, зазначених в протоколах
(бо він бачив тільки тих, хто був присутнім в приміщенні разом з ним), а
потерпілі та свідки могли не бачити наручників, оскільки він тримав руки за
спиною.

Безпідставними є і твердження в
касаційних скаргах про помилковість впізнання ОСОБА_7. куртки ОСОБА_1.

Як видно з матеріалів справи і
протоколу судового засідання, при огляді
в суді вилученої у ОСОБА_1. чорної шкіряної куртки потерпіла ОСОБА_7.
вказала, що саме в цю куртку був вдягнутий
ОСОБА_1. при вчиненні злочинів щодо неї.

Та обставина, що ОСОБА_7. куртку
нападника на досудовому слідстві
описувала як звужену знизу, хоча та виявилась прямого покрою, не свідчить про
неправдивість показань потерпілої, яка при допиті в суді уточнила, що форму
куртки нападника вказувала так, як їй здавалося в момент злочину, однак, з
огляду на фасон куртки, вона впевнено
впізнає її (т. 6 а.с.76). Крім того, сам ОСОБА_1. не заперечував, що саме в
цю куртку він був вдягнутий 29 грудня
2005 року.

Зазначеним вище доказам у сукупності суд дав належну
оцінку і обґрунтовано визнав їх достовірними і такими, що підтверджують
вчинення злочинів щодо ОСОБА_7і ОСОБА_8. саме ОСОБА_1., а не іншою особою.

Крім цього, винуватість ОСОБА_1. у вчиненні злочинів, за
які його засуджено, підтверджена й
іншими доказами.

Так, з показань потерпілих
ОСОБА_5., ОСОБА_4., свідка ОСОБА_15, даних протоколів огляду місця події від
21, 23, 24 травня 2006 р., даних протоколу відтворення маршруту ОСОБА_5 за
участю її матері від 22.05.2006р. зі схемами розташування вулиць Радянської
міліції, Клушина, пров. Болградського в м. Ізмаїлі, даних протоколу огляду і
впізнання трупа та виявленого на місці події одягу від 22.05.2006 року,
висновків криміналістичних,
судово-медичних експертиз, в тому числі комплексної судово-медичної і
психологічної експертизи, вбачається, що 29.12.2005 року близько 18 год. 30
хв., повертаючись додому з роботи по маршруту, який проходить по вул.
Клушина повз дитячого садка “Веселка” і
паркової зони, що знаходяться поблизу вулиць Радянської міліції і пров.
Болградському, зникла ОСОБА_4., яка раніше статевим життям не жила, була
віруючою людиною і характеризувалася виключно позитивно. Труп ОСОБА_4. у стані
гноїння і розпаду було виявлено 21.05.2006 року біля паркану будинку №9 по
пров. Болградському в м. Ізмаїлі. Тіло загиблої було сховано під її дублянкою і
засипано листям та гілками. При його відкритті встановлено, що тіло вдягнуто тільки в спідницю та чоботи, воно до поясу зверху
оголено та прикрито светром ОСОБА_4., на
шиї виявлено удавку, зроблену з
бюстгальтера загиблої. У ОСОБА_4. виявлено перелом кістки носу, вибитий зуб,
який знаходився в ротовій порожнині, та переломи хрящів гортані, які є тяжкими
тілесними ушкодженнями, небезпечними для життя в момент заподіяння. Смерть
ОСОБА_4. настала від механічної асфіксії
в результаті удавлення шиї петлею з бюстгальтера. Дублянка ОСОБА_4. має
розриви, що виникли внаслідок надмірного розтягування, а не волочіння, і які є
характерними для насильницького зняття її з потерпілої. На светрі загиблої,
виявленому у вивернутому стані, також
знайдено механічні пошкодження, зокрема,
відсутність підплічка.

За висновками судово-медичної експертизи механізм отримання
ОСОБА_7., ОСОБА_4. і ОСОБА_8. тілесних ушкоджень в області обличчя є
аналогічним і ці ушкодження виникли в результаті ударів кулаками.

Свідки ОСОБА_16та ОСОБА_15
підтвердили, що ОСОБА_1. є агресивною особою,
схильною до насильницьких дій, застосовував фізичне насильство і щодо
них.

Те, що ОСОБА_1. притаманні
агресивність і жорстокість, підтверджено і висновками комплексної
судово-медичної і судово-психологічної експертизи.

Як убачається з матеріалів справи,
показань свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19- працівників міліції, після
виявлення трупа ОСОБА_4. і встановлення, що
злочини щодо неї, ОСОБА_7і ОСОБА_8.
вчинено в один день в незначний проміжок часу і в одному районі, а
малюнки обличчя нападника, зроблені зі слів потерпілих, мають спільні риси,
було, крім інших заходів, здійснено
вибірку по формам № 1 осіб, які раніше вчиняли насильницькі злочини і схожі за
описом потерпілих на нападника, та таким чином виявлено ОСОБА_1. (той раніше
вчиняв злочин, передбачений ст. 102 КК України) та ще одну особу. Однак з
урахуванням, що у ОСОБА_4. і ОСОБА_8. було викрадено мобільні телефони, була здійснена
перевірка їх роботи в період з 29.12.2005 року та встановлено оперативним
шляхом ОСОБА_1. як особу, яка користувалася
телефоном ОСОБА_8. “Нокія”. Для перевірки можливої причетності ОСОБА_1.
до злочинів його було допитано як свідка з приводу його мобільних телефонів і
місця перебування 29.12.2005 року, однак він, визнаючи наявність у нього в
різні періоди з грудня 2005 року телефонів “Самсунг” і “Нокія” без будь-яких
документів на них, вказував на те, що 29.12.2005 року ввечері знаходився за місцем роботи своєї
співмешканки. Тоді його 25.05.2006 року було пред'явлено серед інших осіб для впізнання потерпілим
ОСОБА_7., ОСОБА_8., свідкам ОСОБА_12 і
ОСОБА_14, які впевнено впізнали ОСОБА_1.
як особу, що вчинила злочини 29.12.2005 року. Після цього ОСОБА_1. дав
25.05.2006 року коротку, а після свого затримання о 23 год. 50 хв. цього ж дня
- більш детальну явку з повинною від 26.05.2006 року, в яких визнав вчинення розбійного нападу і вбивства
ОСОБА_4. та розбійного нападу на ОСОБА_8.

Як видно з протоколу затримання
ОСОБА_1. як підозрюваного від 25.05.2006
року, підставою затримання стало те, що потерпілі прямо вказали на нього як на
особу, що вчинила щодо них злочини. Проти свого затримання ОСОБА_1. не заперечував
та, ознайомившись під розпис зі своїми правами, заявив клопотання про надання
йому захисника і можливість зустрічі з ним до першого допиту, що і було
забезпечено органами досудового слідства. Про затримання ОСОБА_1. були
повідомлені його родичі, а співмешканка ОСОБА_20 відразу після затримання
отримала під розпис деякі речі ОСОБА_1., про що був складений відповідний
протокол.

Затримання ОСОБА_1. у встановленому
законом порядку оскаржено не було.

Тобто, ніяких істотних порушень
кримінально-процесуального закону і права ОСОБА_1. на захист при проведенні впізнання та його затримання, на
що засуджений посилається в своїй касаційній скарзі і доповненнях до неї, не
встановлено.

У суду не було також підстав для
виклику й допиту в суді додаткових свідків (статистів, понятих при впізнанні,
сусідів, родичів засудженого тощо) для з'ясування обставин впізнання ОСОБА_1. і
його затримання, оскільки ці обставини були з'ясовані судом з достатньою
повнотою.

Судом були досліджені явки з
повинною ОСОБА_1., протоколи його допитів як підозрюваного, обвинуваченого, в
тому числі при відтворенні обстановки та обставин події, які він давав неодноразово
з участю захисника і відеозаписом показань, в яких він, з урахуванням
позиції свого захисту, частково визнавав свою вину у розбійному нападі і
вбивстві ОСОБА_4. і розбійному нападі на ОСОБА_8.

У цих документах та показаннях, які
ОСОБА_1. давав з 25.05.2006 року до 01.1.2006 року, тобто до перекваліфікації
його дій і пред'явлення йому обвинувачення за більш тяжкими злочинами, у тому
числі і статевими, він, зокрема, вказував, що 29.12.2005 року після вживання
спиртних напоїв зі знайомими з метою
заволодіння майном ОСОБА_4. (яку бачив потім по телевізору, як розшукувану
особу) близько 18 год. - 19 год. напав на неї біля дитячого садка по вул.
Клушина, на її крики і опір вдарив її в
обличчя, затягнув в кущі, забрав сумку, з якої витягнув мобільний телефон
“Самсунг”; взяв у дівчини банківську картку, з'ясувавши пін-код для отримання
коштів з банкомату; бачив, як вона трималася за мочки вух, і, зрозумівши, що на
ній є прикраси, намагався забрати
сережки, а з-під ворота її светра витягнути ланцюжок, які впали в траву і він
їх не знайшов; вступав з нею (за начебто
її пропозицією) у статевий зв'язок спочатку на території дитсадка, потім - на
сходах в підвал новобудови, змусивши її там задовольнити його статеву
пристрасть неприродним способом, а в подальшому знову здійснивши з нею статевий
акт і задоволення статевої пристрасті неприродним способом в кущах неподалік від паркану приватного будинку.
Також визнавав, що зв'язував їй руки й ноги спочатку її светром, потім -
чимось, можливо, й колготками та своїм шнурком з черевиків і, щоб вона не
кричала, зав'язував їй рота її бюстгальтером. Вказував, що, будучи невдоволеним
поведінкою дівчини, яка після статевих актів намагалася піти з місця події без
його дозволу, бив її, спускав їй
бюстгальтер на шию. Зазначав, що по дорозі до банкомату, обтрушуючи біля суду
свій забруднений одяг, побачив незнайому
йому ОСОБА_8., напав на неї, бив і заволодів її сумкою, з якої забрав гроші і мобільний
телефон “Нокія”, а інші речі викинув у смітник. Після цього він повернувся до
ОСОБА_4., яка була мертвою, і, бажаючи приховати свою причетність до цього і
забрати свій шнурок, розв'язав її та переніс у виїмку на землі біля паркану
приватного будинку, де сховав її тіло під дублянкою, присипав сухим листям і
гілками. Шнурок він у темряві не
знайшов. У наступні дні він не зміг зняти кошти по банківській картці, бо забув
код, і викинув її, а також викинув у Дунай мобільний телефон ОСОБА_4.
“Самсунг”, на який ввечері 29.12.2005
року надходило два дзвінки, які він скидав до того, як відключив телефон. У
телефон ОСОБА_8. “Нокія” він вставив свої сім-карти і користувався ним до
квітня 2006 року, поки не загубив його.

При дачі цих показань ОСОБА_1.
склав схему із зазначенням місць нападу на жінок, а при відтворенні обстановки
та обставин події вказав конкретні місця нападів, маршрут його переміщення
та місця його дій з ОСОБА_4., місця
знаходження банкомату та викидання ним мобільного телефону ОСОБА_4. При цьому показання ОСОБА_1. про його
причетність до злочинів щодо ОСОБА_4. і ОСОБА_8. містять таку деталізацію, яка
б була неможливою, якби він не був безпосереднім виконавцем злочинів.

Наведені ним в показаннях дані відповідають
маршруту ОСОБА_4., яким вона йшла додому, показанням потерпілої ОСОБА_8. про обставини нападу на
неї і даним складеної нею схеми місця нападу, показанням потерпілих ОСОБА_5 щодо здійснення дзвінків на мобільний
телефон дочки ввечері 20.12.2005 року, обставин її зникнення, та узгоджуються з
іншими зібраними по справі доказами, які належно перевірені судом і викладені у
вироку.

Те, що показання ОСОБА_1. не
співпадали з показаннями потерпілих в частині того, на якому плечі у
ОСОБА_8. висіла сумочка, та в частині
кількості і часу дзвінків потерпілої ОСОБА_5. на мобільний телефон дочки, що
були скинуті без відповіді, не може
свідчити про недостовірність зазначених показань ОСОБА_1. і не має істотного
значення для правильності встановлення фактичних обставин справи.

Твердження захисника в касаційній
скарзі, що ОСОБА_1. не міг в умовах поганого освітлення внаслідок відсутності
місяця на небі бачити ті деталі зовнішності та одягу ОСОБА_4. і ознаки
місцевості, на які посилався в своїх показаннях, є безпідставними. Це
твердження спростовано даними про наявність
29.12.2005 року освітлення на вулиці, де було вчинено напад на ОСОБА_4.;
показаннями самого ОСОБА_1., підтвердженими ним у касаційній скарзі, про те, що
він має хороший зір, а місцевість, де було вчинено злочини щодо ОСОБА_4., знає
добре і орієнтується там “із закритими очима”.

Крім того, ОСОБА_1. свої показання про
вчинення ним розбійних нападів на ОСОБА_8. і ОСОБА_4., а також про вбивство ним ОСОБА_4. підтвердив і в судовому
засіданні при вирішенні питання щодо обрання йому запобіжного заходу у виді
взяття під варту.

Суд належним чином оцінив показання
ОСОБА_1., визнавши його показання на
початку досудового слідства частково достовірними і такими, що дані з
урахуванням обраної позиції захисту і з намаганням приховати обставини, що могли мати негативні для нього
наслідки.

Такого висновку суд обґрунтовано дійшов з огляду на здійснену на
досудовому слідстві і в суді перевірку цих показань.

Як зазначала потерпіла ОСОБА_5.,
ОСОБА_1. в своїх показаннях не викладав усіх дійсних обставин події, приховуючи замах на зґвалтування ОСОБА_7і
обмовляючи її дочку ОСОБА_4. в
добровільності вступу з ним у статеві стосунки, оскільки це пов'язано з
небажанням ОСОБА_1. бути засудженим за
статеві злочини.

Згідно з висновками комісійної судово-медичної і психологічної
експертизи ОСОБА_1., відео-матеріалів його допитів і відтворень з
ним обстановки та обставин подій, в яких він частково визнавав свою вину, вбачається,
що ОСОБА_1. ці показання давав
добровільно, але, частково відображаючи реальні події, намагався викласти їх
таким чином, щоб знизити ступінь своєї відповідальності за вчинені ним діяння,
створити ілюзію фізіологічного афекту; для нього характерна висока ступінь
брехливості. Даних про навіювання йому показань
і про їх надуманість не встановлено.

Цим спростовується твердження
засудженого і його захисника про те, що ОСОБА_1. в явках з повинною і
показаннях, в яких визнавав свою вину у вчиненні злочинів, обмовляв себе,
повідомляючи лише ті дані, які отримав від працівників міліції і які сам
придумав, щоб надати версії достовірності.

Оцінюючи показання ОСОБА_1., суд обґрунтовано визнав
недостовірними і не поклав в основу вироку його
первинні показання, на яких наголошує захисник у касаційній скарзі, в
частині деяких обставин вчинення злочину
щодо ОСОБА_4., зокрема, того, що ОСОБА_4. сама запропонувала вступити з нею у
статеві зносини, добровільно роздягалася, розстилала дублянку, ховала свої колготи в сумку, ходила за ним у
визначені ним місця, а смерть її настала не в результаті удавлення петлею з бюстгальтера, а з необережності -
від його ударів їй в обличчя і падіння тощо.

Наявність в первинних показаннях засудженого таких даних
не свідчить про неправильність встановлення
органами досудового слідства і судом фактичних обставин справи,
оскільки, встановлюючи ці обставини, органи слідства і суд виходили не тільки
з частково достовірних показань
засудженого на початку досудового слідства, а й з інших доказів, у
встановленому законом порядку зібраних по справі, досліджених і належно
оцінених.

Твердження захисника про те, що
ОСОБА_1. не виклав дійсного механізму вбивства ОСОБА_4., оскільки його не знали як він, так і працівники
міліції і органи досудового слідства до судово-медичного дослідження хрящів гортані
загиблої у червні 2006 року, є
безпідставним.

Це твердження спростовується даними
судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_4., згідно з якими розтин трупа було
здійснено 22.05.2006 року, і в цей же день після розрізання виявленого на шиї
трупа зав'язаного на тугий вузол бюстгальтера та дослідження органів шиї
відразу було встановлено патологічну рухомість під'язикової кістки і хрящів
гортані, що давало підстави вважати, що смерть ОСОБА_4. настала від удавлення
петлею з бюстгальтера.

Давши оцінку цій обставині, суд обґрунтовано
дійшов висновку, що органи слідства, маючи зазначені дані ще 22.05.2006 року,
не здійснювали незаконного тиску на ОСОБА_1. при дачі ним показань і не
змушували його визнати саме такий спосіб убивства ОСОБА_4.

Про правдивість показань ОСОБА_1. щодо
вчинення ним злочинних дій щодо ОСОБА_4.
і відсутність незаконного тиску на нього
при дачі показань суд дійшов обґрунтованого висновку й тому, що ОСОБА_1. визнав факт статевих зносин з
ОСОБА_4. і зв'язування її з використанням
свого шнурка від черевиків тоді, коли про це не було відомо, однак в
подальшому це було підтверджено дослідженими по справі доказами, зокрема,
висновками судово-медичних експертиз, які не виключають можливість вчинення із
ОСОБА_4. статевих актів; даними про
наявність у ОСОБА_1. черевиків на
шнурках, про належність ОСОБА_4.
виявлених при додатковому огляді місця події чорних колгот з вузлами і вплетеним шнурком від черевиків, а
також висновками проведеної у вересні
2006 року трасологічної експертизи, згідно з якою вузли на колготах зав'язані такими ж вузлами, що й
вузол на бюстгальтері загиблої, зав'язаний на її шиї, і ці вузли мають широке
розповсюдження, в тому числі застосовуються і на флоті.

Також судом дана належна оцінка і
обґрунтовано визнано недостовірними показання свідків - співмешканки і родичів
засудженого, а також показання самого засудженого в суді про появу у нього черевиків зі шнурками
тільки у березні 2006 року.

Органами досудового слідства і
судом було ретельно перевірено доводи про застосування до ОСОБА_1. недозволених
методів слідства - фізичного насильства і психічного тиску, внаслідок чого він
начебто обмовив себе, і обґрунтовано визнано ці
доводи безпідставними.

Такий висновок суду ґрунтується на матеріалах прокурорських перевірок, по результатах яких
винесені постанови про відмову в порушенні кримінальних справ щодо працівників
міліції і прокуратури; на показаннях працівників міліції ОСОБА_17, ОСОБА_18,
ОСОБА_19, які заперечували застосування таких методів щодо ОСОБА_1.; на даних
огляду в судовому засіданні відео-матеріалів допитів ОСОБА_1. з встановленням
відсутності на ньому тілесних ушкоджень і будь-яких проявів тиску на нього; на
показаннях самого ОСОБА_1., який неодноразово вказував, у тому числі на запитання свого захисника і власноручно,
що дає показання добровільно без застосування до нього будь-яких недозволених
методів слідства; на даних про відсутність звернень ОСОБА_1. про надання йому
медичної допомоги; на висновках комісійної судово-медичної і психологічної
експертизи відео-матеріалів допитів ОСОБА_1. про добровільність дачі ним
показань з урахуванням його позиції захисту тощо.

Наведене в сукупності спростовує
доводи засудженого про його невинуватість у вчиненні злочинів, обмову себе під
впливом незаконних методів дізнання і досудового слідства.

Доводи у касаційних скаргах про
наявність у ОСОБА_1. алібі, згідно з яким він 29.12.2005 року ввечері з 18 год.
перебував в гостях у ОСОБА_9., а потім
разом з ним і іншими особами розпивав до
22 год. спиртні напої в магазині “24 години”, перевірялися судом і обґрунтовано
визнані безпідставними.

Ці показання ОСОБА_1., які дані ним в період, коли він став
заперечувати свою причетність до злочинів, спростовані показаннями в суді свідків ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23.,
а також показаннями свідка ОСОБА_9. під час досудового слідства, в яких
зазначені свідки не підтвердили, що
гостювання у ОСОБА_25і вживання спиртного в магазині, розташованому по
вул. Радянської міліції, мало місце саме
29.12.2005 року і в той час, на якій вказує ОСОБА_1. Також твердження ОСОБА_1.
спростовано й показаннями свідка ОСОБА_24 про те, що під час вживанні ним
спиртного в магазині з ОСОБА_9. та іншими особами в кінці грудня 2005 року ОСОБА_1. з ними не було.

Крім того, сам ОСОБА_1. під час
досудового слідства, посилаючись на те, що вживав з ОСОБА_9. та іншими особами
спиртні напої в магазині, вказував, що пішов з магазину близько 18 год., що
давало йому змогу навіть при наявності такого факту 29.12.2005 року вчинити
злочини щодо ОСОБА_7., ОСОБА_4. і ОСОБА_8.

Цим даним і іншим доказам у
сукупності суд дав належну оцінку й обґрунтовано визнав, що доводи про алібі
ОСОБА_1. не відповідають дійсності і висунуті ним з метою уникнути
відповідальності за вчинені злочини.

Також суд дав належну оцінку
показанням свідка ОСОБА_9. в суді на підтвердження алібі ОСОБА_1. і
обґрунтовано визнав його показання
недостовірними.

Постановлена щодо свідка ОСОБА_9.
ухвала суду ним не оскаржена.

Необхідності в додатковій перевірці
алібі ОСОБА_1., в тому числі шляхом допиту додаткових свідків про події 29 і 30
грудня 2005 року, хронометражу його дій
для встановлення, чи міг він бути на вул. Радянської міліції 29.12.2005 року о
18 год. та біля банкомата і на березі річки Дунай 30.12.2005 року, на що
покликається засуджений в касаційній скарзі, по справі не вбачається.

Твердження ОСОБА_1. у касаційній
скарзі про можливість вчинення злочинів щодо
ОСОБА_4. іншою особою з числа її знайомих є припущенням, яке не ґрунтується на матеріалах справи і
спростовується ними. Крім того, ця версія перевірялася під час досудового
слідства і свого підтвердження не
знайшла.

Доводи захисника засудженого в
засіданні суду касаційної інстанції про те, що труп ОСОБА_4. міг бути
підкинутим на місце, де його виявили, оскільки
сморід від розпаду тіла виник
лише у травні 2006 року, хоча за висновками спеціалістів з урахуванням погодних
умов повинен був виникнути у квітні 2006 року, є безпідставними і
спростовуються показаннями на досудовому слідстві свідка ОСОБА_14, згідно з
якими, проходячи у квітні 2006 року повз місце, де в подальшому був виявлений
труп ОСОБА_4., вона та інші люди відчували сморід, але вважали, що це пов'язано
із загибеллю тварини.

З матеріалів справи видно, що з
моменту затримання і в подальшому ОСОБА_1. неодноразово роз'яснювалось право на
захист, він і його родичі тричі ставили
питання про заміну захисника, і у всіх випадках це клопотання задовольнялося,
захист ОСОБА_1. здійснювали обрані ним
захисники, які брали участь у всіх його
допитах.

Усі клопотання ОСОБА_1. та його захисників
вирішено судом відповідно до вимог кримінально-процесуального закону.

За таких обставин є безпідставними
твердження касаційних скарг про порушення права ОСОБА_1. на захист під час
досудового слідства і судового розгляду справи.

Таким чином, дослідивши і
оцінивши наведені у вироку докази в їх
сукупності, суд дійшов правильного висновку про доведеність винуватості
ОСОБА_1. у вчиненні злочинів щодо ОСОБА_7., ОСОБА_4. і ОСОБА_8. і правильно
кваліфікував його дії за ч.2 ст. 15 і ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України за
зазначеними у вироку кваліфікуючими ознаками, за ч. 2 ст. 152 КК України за кваліфікуючою ознакою
вчинення зґвалтування ОСОБА_4. повторно,
за ч. 2 ст. 153 КК України за
кваліфікуючою ознакою вчинення з ОСОБА_4. насильницького задоволення
статевої пристрасті неприродним способом особою, яка раніше вчинила злочини,
передбачені ст. 15 і ч.1 ст.152 та ч. 2 ст. 152 КК України, за ч. 2 п. п. 4, 6, 9 ст. 115 КК України за
кваліфікуючими ознаками вчинення умисного вбивства ОСОБА_4. з особливою
жорстокістю, з корисливих мотивів і з метою приховати інші злочини.

Своє рішення в частині такої кваліфікації дій засудженого суд
належним чином мотивував, правильно встановивши по показанням засудженого, які
суд взяв до уваги, що вбивство ним
ОСОБА_4. було вчинено через деякий час після її зґвалтування і
задоволення з нею статевої пристрасті неприродним способом.

Разом з тим, суд помилково визнав
кваліфікуючою ознакою дій ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 152 КК України - вчинення
зґвалтування ОСОБА_4. особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст. 15 і
ч.1 ст. 152 КК України, оскільки таку
кваліфікуючу ознаку диспозиція
частини 2 статті 152 КК України не містить.

Також суд помилково визнав
кваліфікуючою ознакою дій ОСОБА_1. за ч. 2 ст. 153 КК України - повторність, оскільки по справі
встановлено, що засуджений без значної перерви у часі, діючи з єдиним
умислом,вчинив насильницьке задоволення
статевої пристрасті неприродним способом декілька разів з однією і тією ж
потерпілою - ОСОБА_4., що згідно з вимогами закону не утворює ознаки
повторності.

Крім того, судом помилково визнано
кваліфікуючою ознакою дій ОСОБА_1. -
вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_4., поєднаного із її зґвалтуванням і
насильницьким задоволенням статевої пристрасті неприродним способом, що
передбачено ч. 2 п. 10 ст.115 КК України.
За змістом закону, за цією ознакою кваліфікуються дії особи, яка
вчиняє умисне вбивство в процесі
зазначених злочинів чи одразу ж після них, чого по справі не встановлено.

За таких обставин зазначені
кваліфікуючі ознаки підлягають виключенню з вироку суду.

Будь-яких даних, які б свідчили про
істотне порушення під час досудового слідства і судового розгляду справи норм
кримінально-процесуального закону, які б призвели до скасування вироку, у справі не встановлено.

Покарання засудженому обрано
відповідно до вимог закону з урахуванням ступеню тяжкості вчинених злочинів,
обсягу злочинних дій, даних про його особу, відсутності пом'якшуючих покарання
обставин і наявності обтяжуючої покарання обставини - вчинення злочинів у стані алкогольного
сп'яніння.

При цьому суд урахував як
позитивні, так і негативні дані про
особу засудженого, дотримавши вимоги ст. 16-1 КПК України та ст. 65 КК України
і дослідивши всі надані сторонами документи, що характеризують ОСОБА_1. як по місцю роботи, так і за місцем проживання, в колективі і в
побуті.

Підстав вважати, що дані про його
особу досліджені не в повному обсязі, як про це зазначається в касаційній
скарзі засудженого, немає.

Наведені в касаційній скарзі
ОСОБА_1. дані про спасіння ним людей і наявність за це нагород матеріалами
справи не підтверджено.

Разом з тим, колегія суддів вважає
необхідним виключити з вироку визнання судом обтяжуючою покарання ОСОБА_1.
ознакою заподіяння злочином тяжких наслідків, оскільки настання смерті ОСОБА_4.
як тяжкі наслідки охоплюється
диспозицією ч. 2 ст. 115 КК України і не може додатково враховуватись як
обтяжуюча покарання обставина. Однак виключення цієї обставини з вироку суду не
впливає на правильність призначеного ОСОБА_1.
покарання.

З огляду на викладене, колегія
суддів вважає, що касаційні скарги
підлягають задоволенню частково, а вирок суду - зміні. Підстав для скасування вироку і закриття
провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1. складів злочинів, за які його засуджено, як
про це порушуються питання в касаційних скаргах, не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись
ст.ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

касаційні скарги засудженого
ОСОБА_1. і його захисника - адвоката ОСОБА_6. задовольнити частково.

Вирок колегії суддів Судової палати
у кримінальних справах апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2007
року щодо ОСОБА_1 - змінити.

Виключити з вироку кваліфікуючі
ознаки дій ОСОБА_1.: за ч.2 ст.152 КК
України - вчинення зґвалтування особою,
яка раніше вчинила злочин, передбачений
ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК України;
за ч.2 ст.153 КК України - вчинення цього злочину повторно.

Виключити з вироку кваліфікуючу
ознаку дій ОСОБА_1. за п. 10 ч.2 ст. 115 КК України - як
умисне вбивство, поєднане із зґвалтуванням та насильницьким задоволенням
статевої пристрасті неприродним способом.

Виключити з вироку визнання судом
обтяжуючою покарання ОСОБА_1. обставиною
- завдання злочином тяжких
наслідків.

У решті вирок щодо ОСОБА_1.
залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Школяров В.Ф.