Справа № 393/353/15-к
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 червня 2015 року Новгородківський районний суд
Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Новгородка кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000085 від 20 березня 2015 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Вершино-Кам`янка Новгородківського району Кіровоградської області, освіта повна загальна, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та інших осіб не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Досудовим розслідуванням ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що своїми умисними протиправними діями підриває авторитет органів влади і управління у ході здійснення заходів щодо забезпечення проведення мобілізації та скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст.336 КК України, а саме: ухилення від призову за мобілізацією. Так в період з 27 квітня 2007 року по 08 квітня 2008 року ОСОБА_3 проходив строкову військову службу в Збройних Силах України. В квітні місяці 2007 року прийняв військову присягу у військовій частині НОМЕР_1 . 08 квітня 2008 року, на підставі наказу Міністерства оборони України №96 від 18,03.2008 року, ОСОБА_3 звільнений у запас з військово-обліковою спеціальністю водій-електрик ВОС - 837037А/995. Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Відповідно до ч.1, ч.3 ст.4 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" - організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Часткова мобілізація може проводитися в окремих місцевостях держави, а також стосуватися певної частини національної економіки, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно- рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.
Відповідно до ч.1 ст.27 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в районних (міських) військових комісаріатах та відповідних органах інших військових формувань.
Частини 3, 5 ст.22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" передбачають, що під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях військових комісарів (військовозобов`язані Служби безпеки України - керівників органів, де вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервісти зобов`язані з`явитися до військових частин у строки, визначені командирами військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві. Громадяни, які перебувають у запасі, завчасно приписуються до військових частин для проходження військової служби у воєнний час або до інших підрозділів чи формувань для виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу. Призов громадян на військову службу (крім тих, що проходять службу у військовому резерві) під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати (військовозобов`язаних Служби безпеки України - Центральне управління або регіональні органи Служби безпеки України, військовозобов`язаних Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - відповідні органи управління центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту). Резервістів на військову службу під час оголошення мобілізації призивають командири військових частин, в яких вони проходять службу у військовому резерві.
Відповідно до Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 14.01.2015 року, затвердженого ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію»», на території України оголошено часткову мобілізацію.
Відповідно до ч.1 ст.39 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» призов військовозобов`язаних та резервістів на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до військових комісаріатів для постановки на військовий облік.
Згідно ч. 5 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють місцеві органи виконавчої влади через військові комісаріати.
Частиною 8 ст.15 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачено, що призовники, яким надійшла повістка районного (міського) військового комісаріату на прибуття до призовної дільниці для проходження призовної комісії, зобов`язані прибути в пункт і у строк, зазначені в повістці.
Так, рішенням військово-лікарської комісії Новгородківської ЦРЛ від 28.01.2015 року ОСОБА_3 визнано придатним до військової служби.
1)
року ОСОБА_3 отримав бойову повістку з вимогою прибути 02.03.2015 року о 09.00 год. до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку з відправкою 11.03.2015 року до команди НОМЕР_2 , про що мається розписка з його підписом.
В час вручення повістки, ОСОБА_3 ознайомлено з покладеними на нього обов`язками та попереджено про відповідальність за неявку.
Проте, всупереч ст. 65 Конституції України, ЗУ «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», будучи належним чином повідомлений про наслідки неявки за викликом, з метою ухилення від призову за мобілізацією без поважних причин 02.03.2015 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився та 11.03.2015 року та не повідомив про причину неприбуття для призову за мобілізацією в Збройні Сили України, чим порушив порядок комплектування Збройних Сил України.
Безпосередньо дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про недоведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні.
В судовому засіданні ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та дав суду показання про те що 28.01.2015 року він за викликом прибув до Новгородківського відділення військомату де проходив медичну комісію, відповідно до рішення військово-лікарської комісії його визнано придатним до військової служби. 27.02.2015 року за викликом він знову з`явився до Новгородківського відділення де отримав бойову повістку в якій було зазначено прибути протягом двох годин з моменту отримання повідомлення до Долинсько-Новгородківського ОРВК про що він дав розписку, але усно працівник військомату повідомила, що з`явитися необхідно 02.03.2015 року на 8-9:00 годину з речами та харчами на добу. Приїхавши додому про цю подію він повідомив мамі та бабусі, заздалегідь мама склала йому на 02.03.2015 року рюкзак куди положила продукти харчування та необхідні речі, але 01.03.2015 року на протязі дня йому на мобільний телефон зателефонувала працівник військомату ОСОБА_6 і повідомила, що 02.03.2015 року відправки не буде, тому на вказану дату зявлятися не потрібно, про наступну дату йому буде повідомлено додатково, рюкзак він може розбирати. Після 01 березня 2015 року і до 28.04.2015 року з військомату ніхто йому не телефонував і нічого не повідомляв, весь цей час він знаходився за своєю адресою реєстрації в с.Вершино-Кам`янка і чекав повідомлення на відправку, ні від кого не переховувався. 28.04.2015 року до нього додому приїхало два працівники міліції і він разом з мамою поїхали до слідчого у районний відділ міліції, а після чого до прокуратури, де йому повідомили, що на нього відкрито кримінальне провадження. 29.04.2015 року він зателефонував до військового комісара, та повідомив, що його ніхто не повідомляв коли необхідно прибути на відправку, на що останній повідомив, щоб він зайшов до ОСОБА_7 і та вручить йому бойову повістку. В той день взявши бойову повістку, відійшовши неподалік від відділення війкомату, через 5 хв. ОСОБА_7 забрала назад повістку. 09.03.2015 року його мама була у військоматі, куди носила заяву, яку знайшла в інтернеті, але її не взяли. В той день мамі не повідомляли коли необхідно йому з`явитися для відправки в армію. Сам він після 01.03.2015 року до військомату не звертався, оскільки працівник комісаріату повідомила, що пере телефонують і повідомлять коли з`являтися. Він бажає йти до армії, та не ухиляється від мобілізації та захисту Вітчизни.

Дані суду показання ОСОБА_3 повністю знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, узгоджуються з показаннями даними суду свідками та іншими процесуальними документами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_6 суду дала показання, що вона працює головним спеціалістом Долинсько-Новгородківського ОРВК. 27.02.2015 року ОСОБА_3 комісією був визнаний придатним до військової служби, йому була видана бойова повістка і повідомлено, що на 09:00 год. 02.03.2015 року йому необхідно буде з`явитися для відправки до команди. 01.03.2015 року їй по телефону від керівництва поступила вказівка, що у зв`язку зі святами відправка 02.03.2015 року переноситься. В той день вона зателефонувала ОСОБА_3 на його мобільний телефон, та повідомила, що відправка переноситься на іншу дату, про що його додатково буде повідомлено. ОСОБА_8 запитав чи розкладати речі, вона сказала щоб дістав продукти харчування які можуть зіпсуватися. Керівництво 10.03.2015 року повідомило її, що 11.03.2015 року буде відправка, тому інший спеціаліст ОРВК ОСОБА_9 в телефонному режимі повідомляв всіх призовників про дату відправки, при цьому ніякі акти не складаються про передачу повідомлень по телефону. ОСОБА_3 11.03.2015 року на відправку не з`явився, хоча в той день вона в кабінеті бачила і маму і бабусю ОСОБА_3 , але чому не з`явився ОСОБА_8 вона в них не запитала, оскільки було в кабінеті дуже багато людей та роботи через відправку призовників. 09.03.2015 року мама ОСОБА_3 приходила до її кабінету і хотіла здати заяву, але вона повідомила, що реєстрацією заяв займається військомат в м.Долинська, де військовий комісар дає відповіді на звернення, але усно мама повідомила, що не бажає щоб її син йшов до армії. 29.04.2015 року їй зателефонував начальник і сказав виписати ОСОБА_3 повістку, останній прийшов з бабусею та забрав повістку, але дізнавшись, що відкрите кримінальне провадження відносно нього, забрала вказану повістку. Після 11.03.2015 року вона не з`ясовувала причини неявки ОСОБА_3 до військомату.

Свідок ОСОБА_9 суду дав показання, що він працює головним спеціалістом Долинсько-Новгородківського ОРВК, 10.03.2015 року він з власного мобільного телефону за номером НОМЕР_3 телефонував на мобільний номер ОСОБА_3 , який містився в картці призовника, та повідомив йому, що 11.03.2015 року на 08:00 год. необхідно прибути до військомату. Стверджувати що в той день він говорив саме з ОСОБА_3 він не може. Раніше мама обвинуваченого бажала звернутися з заявою, щоб її сина не мобілізували, але вони їй рекомендували звернутися до військового комісара у м.Долинська, де здійснюється реєстрація заяв. 11.03.2015 року ОСОБА_3 не з`явився на відправку, повторно в той день ніхто йому не телефонував і не запитував чому він не з`явився, але до їхнього робочого кабінету 11.03.2015 р. заходила бабуся ОСОБА_3 , вони не запитували у неї чому не має її онука. Сам ОСОБА_3 не говорив, що він не бажає відбувати військову службу.

Свідок ОСОБА_10 суду дала показання, що вона мама обвинуваченого ОСОБА_3 . Їй відомо що на 02.03.2015 року її синові вручили повітку для відправки на військову службу. Вона разом з сином збирала речі в сумку, продукти харчування купила ковбаси, сала, все найнеобхідніше. 01.03.2015 року син повідомив, що телефонувала ОСОБА_7 і перенесли відправку. 09.03.2015 року вона понесла заяву до військомату, яку знайшла в інтернеті, в заяві йшлося про незаконність мобілізації, але заяву не прийняли. В той день працівники військомату не говорили, що її сину необхідно прибути на 11.03.2015 року для відправки. Син збирався йти до армії, а їй було тяжко його відпускати, оскільки на той час її старший син та рідний брав був в зоні АТО. 11.03.2015 року у військоматі її не було, була лише її мама ОСОБА_11 у своїх справах, оскільки вона збирала документи для оформлення її сина на контрактну основу. У період з 02.03.2015 року по 28.04.2015 року її син ОСОБА_3 проживав у селі, допомогав їй по господарству, ніде не переховувався. 28.04.2015 року до них додому приїхали працівники міліції, та вона разом з сином поїхала до райвідділу міліції а потім і до прокуратури де пропонували укласти угоду.

Свідок ОСОБА_11 , суду дала показання, що є бабусею ОСОБА_3 їй відомо що внук 27.02.2015 року проходив лікарську комісію, та на 02.03.2015 року його викликали до військомату для відправки на військову службу. Внук вже зібрав речі, але 01.03.2015 року відправку відмінили. 09.03.2015 року вона разом з донькою ОСОБА_10 ходили до військомату, де остання хотіла подати заяву, але її не прийняли. 11.03.2015 року вона також була у військоматі носила документи з сином, який служив на контрактній основі, бачила що було дуже багато хлопців біля військомату, але не поцікавилася у внука чому його не було в той день, оскільки останній раніше сказав їй що його викличуть. Внук не говорив, що не бажає служити.

Суд критично відноситься до показань свідка ОСОБА_9 в тій частині, що обвинувачений ОСОБА_3 був ним попереджений про дату відправки 11.03.2015 року по мобільному телефоні і не бере їх як доказ оскільки сам свідок повідомив суду що він не впевнений в тому, що розмовляв по телефону саме з обвинуваченим ОСОБА_3 .

Згідно ст.91 КПК України при провадженні досудового слідства, і розгляді кримінальної справи в суді підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Статтею 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України покладається на слідчого, прокурора та потерпілого.

У відповідності до ст.84 КПК України доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України правилами, на підставі яких слідчий прокурор і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Для підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, органом досудового розслідування під час досудового слідства, а також прокурором в ході судового провадження були зібрані та надані суду наступні докази:

· повідомлення начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про виявлення кримінального правопорушення а.с.35;
· лист на ім`я військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_2 а.с.36;
· повідомлення про вчинення кримінального правопорушення а.с.37,
відповідно до яких вказано, що 27.02.2015 року обвинуваченому ОСОБА_3 під розписку було вручено бойову повістку, що встановлено в судовому засіданні і учасниками судового провадження не заперечується, а також те що відповідно до врученої повістки 27.02.2015 року ОСОБА_3 зобов`язаний був 11.03.2015 року з`явитися для відправки в військову частину, дана обставина в суду свого підтвердження не знайшла і спростована як самим обвинуваченим так і працівниками Долинсько-Новгородківського ОРВК ОСОБА_6 та ОСОБА_9

· картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 а.с.38;
· облікова картка ОСОБА_3 а.с.39;
· розписка від 20.07.2014 року дана ОСОБА_3 а.с.40;
· розписка ОСОБА_3 про отримання 27.02.2015 року бойової повістки а.с.41;
· список призовників серед яких є ОСОБА_3 а.с.42;
· облікова картка до військового квитка ОСОБА_3 а.с.43;
· розписка ОСОБА_3 про попередження по ст.336 КК України а.с.44;
· копія розписки ОСОБА_3 про вручення йому бойової повістки 27.02.2015 року а.с.45-46;
· картка обстеження та медичного огляду ОСОБА_3 а.с.47;
· довідка на ОСОБА_3 від лікаря нарколога а.с.48;
· довідка військово-лікарської комісії відносно ОСОБА_3 а.с.49;
· ксерокопія військового квитка ОСОБА_3 а.с.50-52;
· ксерокопія паспорта та ідентифікаційного коду ОСОБА_3 а.с.53-54;
· характеристика з Вершино-Кам?янської сільської ради на ОСОБА_3 а.с.56;
· довідка про наявність відсутність судимості на ОСОБА_3 а.с.57-58;
· довідка на ОСОБА_3 з Новгородківської ЦРЛ а.с59;
· копія форми № 1 на отримання паспорта ОСОБА_3 а.с.60;
Надані прокурором в судовому засіданні вказані докази лише свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_3 добровільно пройшов медичну комісію та отримав 27.02.2015 року бойову повістку в якій не було вказано дати та часу прибуття для відправки.

Безпідставними є посилання прокурора на визнання вини обвинуваченим на досудовому слідстві, та надання до суду як письмового доказу, протокол допиту підозрюваного ОСОБА_3 від 28.04.2015 року а.с.61-64, оскільки відповідно до ст.94 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо дослідив під час судового засідання, або отриманих у порядку передбаченому ст.225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями наданому слідчому, прокурору або посилатися на них. Також суд звертає увагу, що відповідно до ст.91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Прокурором в судовому засіданні не надано суду жодного доказу, який би свідчив про те на яких правових підставах 11.03.2015 року проводилася відправка військовозобов`язаних, та не надано жодних доказів про те що обвинувачений ОСОБА_3 був повідомлений про дану відправку 11.03.2015 року. Надана стороною захисту бойова повістка на ім`я ОСОБА_3 від 27.02.2015 року та досліджена в судовому засіданні а.с.20 підтверджує той факт, що в ній не вказана дата та час явки на відправку до війська.

Сумнівний характер вчинення ОСОБА_3 інкримінованого йому суспільно-небезпечного діяння не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов свій вияв, як в положеннях ч. 3 та ч. 4 ст. 17 КПК України, з яких випливає, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом, а усі сумніви щодо доведеності вини такої особи тлумачаться на її користь, так і практиці Європейського суду з прав людини, зокрема рішенні від 21 липня 2011 року у справі «Коробов проти України», в якому зазначалось, що суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неоспорюваних презумпцій факту.

Оскільки згідно положень діючого кримінального процесуального закону, суд зобов`язаний обґрунтовувати свої висновки лише безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, зібраними та наданими учасниками кримінального провадження, в тому числі за сприянням суду, враховуючи обставини, встановлені судом, суд приходить до вмотивованого висновку, що в рамках даного кримінального провадження, відносно ОСОБА_3 не здобуто жодних переконливих доказів, які б підтверджували пред`явлену йому підозру, і оцінка яких була б позбавлена відповідних сумнівів щодо доведеності вини обвинуваченого у вчиненні саме цього кримінального правопорушення, а відповідно до положень ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь, тому суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 підлягає виправданню у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, що є підставою для постановлення відносно нього виправдувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.366-368, 369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.336 КК України виправдати за не встановленням доказів для доведення його винуватості в суді і вичерпанні можливості їх отримати.

Речові докази : - облікова картка до військового квитка НОМЕР_4 , розписка ОСОБА_3 про попередження про кримінальну відповідальність щодо ухилення від призову за мобілізацію від 20.07.2014 року, розписка про отримання повістки про виклик від 27.02.2015 року, картка медичного огляду на ім`я ОСОБА_3 та довідка військо-лікарської комісії від 27.02.2015 року, які зберігаються при матеріалах справи зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_12