УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_7.,
суддів ОСОБА_8 і ОСОБА_9,

розглянувши в судовому засіданні 15 червня 2015 року в м. Києві касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року,

в с т а н о в и в:

Зазначеним вироком

ОСОБА_5,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, судимого, останній раз - вироком Сихівського районного суду м. Львова від 27.08.2009 року за ч.1 ст. 185, ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 та із застосуванням ст. 70 КК України остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць, ухвалою Шевченківського районного суду

м. Львова від 22.12.2010 року на підставі ст. 82 КК України замінено не відбуту частину покарання у виді позбавлення волі 1 рік 4 місяці 4 дні більш м'яким у виді виправних робіт з відрахуванням від заробітку в доход держави 20%,

засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки та позбавленням права керування транспортними засобами строком 3 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 визнано винним та засуджено за те, що він 19 серпня 2014 року близько 21 год. 05 хв., перебуваючи в стані викликаному вживанням наркотичних засобів, керуючи автомобілем «ВАЗ-21081», рухаючись по вулиці ОСОБА_5 в напрямку до вулиці Личаківської у м. Львові, у порушення вимоги п.п. 1.5, 1.10, «а» 2.1, «б, д» 2.3, «а» 2.9, 12.3, «б» 12.9, 18.1, 18.4, дорожнього знаку 3.29 Правил дорожнього руху України, при наближені до нерегульованого пішохідного переходу на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху керованого ним автомобіля аж до повної зупинки, здійснив наїзд на потерпілу ОСОБА_6, спричинивши тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4, що діє в інтересах засудженого ОСОБА_5, порушує питання про зміну судових рішень та із застосування ст. 75 КК України просить пом'якшити засудженому покарання. Зазначає, що судом при призначення покарання не враховано визнання засудженим вини, щире каяття, часткове відшкодування шкоди, що він є інвалідом 3-ї групи, перебування на його утриманні матері похилого віку, яка являється інвалідом 2-ї групи.

Перевіривши доводи касаційної скарги та долучені копії судових рішень, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення скарги та вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з наступних підстав.

Доведеність винуватості засудженого та правильність кваліфікації його дій у касаційній скарзі не оскаржується.

Як убачається із наданих копій судових рішень, суд, призначаючи ОСОБА_5 покарання дотримався вимог ст. 65 КК України, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, за місцем проживання характеризувався посередньо, наявність інвалідності 3-ї групи, а також пом'якшуючі покарання обставини, на які є посилання у касаційній скарзі захисника, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілому, та обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів. Окрім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 учинив наїзд на пішохідному переході на неповнолітню потерпілому, якій спричинив тяжкі тілесні ушкодження.

Отже, призначене ОСОБА_5 покарання є необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення нових злочинів.

Перевіркою судових рішень встановлено, що апеляційний суд, при розгляді апеляції захисника щодо суворості призначеного засудженому покарання, дійшов обґрунтованого висновку про залишення вироку без зміни.

Колегія суддів не знаходить підстав для пом'якшення засудженому ОСОБА_5 покарання із застосуванням ст. 75 КК України, як про це ставить питання у касаційній скарзі захисник.

За таких обставин, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги захисника та вважає, що у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 27 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 21 квітня 2015 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_7 ОСОБА_9 ОСОБА_8

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД

УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ

ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

вул. П. Орлика, 4а, м. Київ, 01043

;

5-2827 ск 15

ОСОБА_4

АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ч.2 ст. 428 КПК України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5

Додаток: на арк.

Суддя ОСОБА_7

Вик.: ОСОБА_10 12.06.2015

ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД

УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ

ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ

вул. П. Орлика, 4а, м. Київ, 01043

;

5-2827 ск 15

ОСОБА_4

АДРЕСА_1

Відповідно до вимог ч.2 ст. 428 КПК України надсилаємо копію ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про відмову у відкритті касаційного провадження за скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5

Додаток: на арк.

Суддя ОСОБА_7