Справа № 1-55/11
Провадження №
В И Р О К

іменем України

22.09.2011 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Саєнка С.В.

захисника ОСОБА_1

потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням:

ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має на утриманні дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, не працює, не має судимості згідно ст.89 КК України, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.189 та ч.5 ст.27, ч.2 ст.189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

28 жовтня 2009 року у ОСОБА_7 у зв'язку з неприязними стосунками виник умисел на вимагання чужого майна, а саме грошових коштів в сумі 10 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 28.10.2009 рік становить 87 600 грн., у ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на вимагання грошових коштів, ОСОБА_7 28.10.2009 року близько 19 год. 30 хв. в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області на вул. Леніна біля будинку № 106-а, застосовуючи фізичну силу, змусив ОСОБА_10 сісти в автомобіль марки «Опель Вектра», державний номерний знак AI 7887 АС під керуванням ОСОБА_12, а ОСОБА_11, застосовуючи фізичну силу, змусив сісти у невстановлений автомобіль марки «ВАЗ-21099» під керуванням невстановленого водія. При цьому ОСОБА_7 не повідомляв ОСОБА_12 та інших присутніх невстановлених слідством осіб про свої злочинні наміри щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_11 Вказаними автомобілями ОСОБА_10 та ОСОБА_11 були привезені в лісосмугу поблизу с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області. Впевнившись, що поблизу немає сторонніх осіб, які можуть стати очевидцями вчинення злочину, ОСОБА_7, застосовуючи фізичну силу примусив вийти ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з автомобілів.

Після цього, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на протиправне заволодіння чужим майном, ОСОБА_7, бажаючи залякати потерпілих, показати небезпеку для їх життя і здоров'я та вчинити на них психічний тиск, з метою примушення їх до виплати грошових коштів, завчасно приготовленою дерев'яною битою, наніс ОСОБА_10 не менше трьох ударів по ногах, не менше двох ударів в області ребер справа, один удар по голові в область правого вуха, а ОСОБА_11 не менше трьох ударів по різних частинах тіла, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців та гематом.

Переконавшись, що нанесених ударів достатньо для того, щоб залякати потерпілих та переконати їх у реальності та дійсності своїх дій, ОСОБА_7 висунув ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимогу про виплату йому 10 000 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 28.10.2009 рік становить 87 600 грн., як покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за те, що вони погано відзивались про нього мешканцям с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області та встановив строк виплати - один місяць.

Не отримавши від ОСОБА_11 у встановлений ним строк грошових коштів, ОСОБА_7 07.12.2009 року прибув до місця їх проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, де повторно висунув їм, а також їх матері ОСОБА_13, вимогу передачі йому грошових коштів в сумі 10000 доларів США, погрожуючи ОСОБА_10 та ОСОБА_11 застосуванням насильства небезпечного для їх життя та здоров'я.

Сприймаючи погрози ОСОБА_7 як реальні, усвідомлюючи, що життю та здоров'ю її синів ОСОБА_10 та ОСОБА_11 загрожує небезпека, ОСОБА_13 погодилася виплатити ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 3000 доларів США, передати які повинна була 17.12.2009 року у своєму будинку, розташованому за вказаною вище адресою.

17.12.2009 року, приблизно о 16 год. 00 хв., ОСОБА_7, бажаючи довести до кінця свій злочинний умисел, направлений на протиправне заволодіння чужим майном, прибув до місця проживання ОСОБА_4, в її будинок розташований по вул. Шевченка, 80 в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області, для отримання від потерпілої грошових коштів. Коли ОСОБА_13 передала ОСОБА_7 3 000 доларів США, як частину суми яку він вимагав з ОСОБА_10, ОСОБА_11 та з неї, ОСОБА_7 був затриманий працівниками УБОЗ ГУ МВС України в Київській області під час перерахування грошових купюр.

Крім того, у лютому 2010 року невстановлений чоловік організував і очолив озброєну банду, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників банди, а також злочинну спеціалізацію даної групи, при цьому керуючись бажанням спільного вчинення тяжких і особливо тяжких злочинів на території Київської та Вінницької областей, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом вчинення розбійних нападів на підприємства та окремих осіб, захоплення заручників, вимагання грошових коштів за їх звільнення на території Київської та Вінницької областей, що відбувалися систематично, сплановано, під керівництвом невстановленого чоловіка із застосуванням вогнепальної зброї, про наявність якої в банді, знали всі її учасники. При цьому, протиправна діяльність була єдиним джерелом доходів членів, вказаної вище, озброєної банди.

Для вчинення злочинів членами організованої озброєної злочинної групи (банди) залучались й інші особи, такі як ОСОБА_7, які надавали допомогу у вчиненні злочинів, але яким не було достовірно відомо про наявність озброєної банди та які в її постійній діяльності участі не приймали.

Так, 08.04.2010 року близько 16 год. 00 хв. в м. Яготині Київської області на пров. Комарова в будинку № 10, члени вказаної вище організованої озброєної банди, захопили як заручника ОСОБА_6, з метою спонукання його родичів, а саме його матері ОСОБА_14 до вчинення будь-яких дій. Вчиненням будь-яких дій члени банди визначили виплату батьками заручника грошових коштів, як умови звільнення затриманого.

Утримуючи ОСОБА_6 як заручника, реалізуючи свій злочинний умисел на спонукання матері затриманого до виплати грошових коштів, як умови звільнення її сина, один з членів банди, за допомогою мобільного зв'язку висунув вимогу матері заручника ОСОБА_14 про передачу грошових коштів у сумі 100 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 08.04.2010 року становить 792 500 грн., як умови звільнення заручника, тобто вчинив вимагання.

Розуміючи реальність небезпеки для життя та здоров'я свого сина, ОСОБА_14 прийняла умови нападників та погодилась виплатити їм грошові кошти, як умову звільнення заручника.

Отримавши згоду від матері затриманого на виплату грошових коштів, один з членів банди, за допомогою мобільного зв'язку повідомив про це чоловіка на імя ОСОБА_3. Виконуючи раніше укладену домовленість, чоловік на імя ОСОБА_3 за допомогою мобільного зв'язку повідомив ОСОБА_14 про місце, куди вона повинна привезти та помістити грошові кошти, які призначались як виплата за звільнення заручника. Цим місцем ОСОБА_3 визначив територію в м. Яготині Київської області на вул. Шевченка, в районі розташування ВАТ «Яготинський маслозавод».

Крім цього, до вчинення даного злочину один з членів банди залучив ОСОБА_7, який раніше неодноразово надавав йому послуги у влаштуванні побутових питань, коли той приїздив до м. Києва, а також надавав фінансову допомогу. Вказаний чоловік запропонував ОСОБА_7 прибути в м. Яготин у визначені ОСОБА_3 час та місце, отримати там грошові кошти і передати їх членам банди. При цьому невстановлений чоловік повідомив ОСОБА_7 про те, що грошові кошти являються виплатою за звільнення захопленого ним заручника.

ОСОБА_7, достовірно знаючи про злочинне походження грошових коштів, хоч і не був обізнаним про наявність озброєної банди, та не входив до її складу, на пропозицію отримати грошові кошти погодився.

Для отримання коштів ОСОБА_7 необхідно було прибути до м. Яготина на вул. Шевченка до території ВАТ «Яготинський маслозавод». Для швидкого пересування ОСОБА_7 попросив свого знайомого ОСОБА_15, у користуванні якого мається автомобіль марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1 повезти його в м. Яготин. Також ОСОБА_7 запропонував поїхати разом з ним в м. Яготин ОСОБА_16 При цьому ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_15 і ОСОБА_16 про те, що у Яготині необхідно отримати грошові кошти, однак про злочинне походження цих коштів не повідомляв.

09.04.2010 року приблизно о 04 год. 00 хв. ОСОБА_7 на автомобілі марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_15, прибув в м. Яготин на вул. Шевченка в район розташування ВАТ «Яготинський маслозавод», для отримання грошових коштів за звільнення заручника, де і був затриманий працівниками міліції.

Після затримання ОСОБА_7, члени озброєної банди звільнили заручника та з метою не бути викритими та ухилитись від кримінальної відповідальності за вчиненні злочини, роз'їхались у різні регіони України та до травня 2010 року припинили вчинення злочинів.

Допитаний у судовому засіданні підсудний свою вину у предявленому йому обвинуваченні визнав, суду пояснив, що з братами ОСОБА_11 він знаходиться у неприязних відносинах, оскільки ОСОБА_2 разом з його братом вживають наркотичні засоби. З цього приводу він хотів з ними поговорити, тому їх розшукував. 27.10.2009 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_12 та запитав чи розшукує він ОСОБА_2, тому що ОСОБА_2 знаходиться у нього в автомобілі, він відповів, що розшукує, щоб привіз ОСОБА_10 до нього додому, на що ОСОБА_12 погодився. Після цього ОСОБА_12 привіз до нього додому ОСОБА_10, а ще через кілька хвилин прийшов ОСОБА_11 Він запропонував ОСОБА_11 поїхати з ним до пилорами, на що вони погодилися. ОСОБА_10 сів в автомобіль марки «Опель Вектра» чорного кольору, а ОСОБА_11 в автомобіль марки «ВАЗ-21099», вони поїхали на пилораму, яка знаходиться на території с. Петрівське Києво-Святошинського району, де він сказав ОСОБА_2А, щоб він не чіпав його брата та не давав йому наркотики. Після цього сів в автомобіль і поїхав додому. Коли він поїхав додому, то ОСОБА_10 та ОСОБА_11 залишились на пилорамі, разом з ним залишились ОСОБА_17 та ОСОБА_12, прізвищ він не знає, і ще один незнайомий йому чоловік. Через декілька днів, він до нього додому прийшла мати братів ОСОБА_11 ОСОБА_4 та сказала, що ОСОБА_17 та ОСОБА_12 вимагають у неї та її синів гроші в сумі 5 000 доларів США. ОСОБА_13 попросила його допомогти їй вирішити питання з ОСОБА_17 та ОСОБА_12, проте він відмовив їй. ОСОБА_4 ще декілька разів приходила з подібним проханням, тому він вирішив допомогти та заплатив хлопцям замість неї 3000 доларів США. 17.12.2009 року подзвонила ОСОБА_4 і сказала, щоб він приїхав до неї додому та забрав 3000 доларів США. Цього ж дня близько 17 години він приїхав до ОСОБА_4 Коли зайшов до будинку побачив на столі гроші. Потім до будинку зайшли працівники міліції, його затримали, а гроші, які лежали на столі, поклали до кишені його дублянки. Стверджує, що ОСОБА_4 він не бив, грошових коштів він у останніх не вимагав, їм не погрожував, до загибелі їх собаки ніякого відношення не має. Оскільки ОСОБА_4 до нього декілька разів зверталася за допомогою він віддав за її синів 3000 доларів США, кому і коли сказати не може, оскільки це було давно і він забув, а 17.12.2009 року ОСОБА_4 повинна була повернути йому борг у сумі 3000доларів США.

Дані показання ОСОБА_7 свідчать про те, що своєї вини у вимаганні він фактично не визнав.

17.12.2009 року в поясненнях (а.с.39-43 т.2) ОСОБА_7 зазначав, що 27.10.2009 року, приїхавши на пилораму, він взяв биту та почав нею бити ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за те, що вони ходять до його брата та вживають наркотики. Після того, як він побив ОСОБА_11, він сів в автомобіль марки «Опель Вектра» та поїхав додому.

ОСОБА_7 стверджує, що під час затримання та відбирання пояснень до нього застосовувались недозволені методи фізичного впливу працівниками міліції, тому він сказав, що побив братів ОСОБА_11.

Суд визнає достовірними визнавальні показання ОСОБА_7 про побиття потерпілих, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з іншими доказами по справі.

Крім цього, допитаний у судовому засіданні підсудний пояснив, що із ОСОБА_18 він познайомився на початку 2009 року. ОСОБА_18 та його знайомі інколи у ночували у нього вдома. Про їх діяльність він нічого не знав. 08.04.2010 року на його мобільний телефон зателефонував його знайомий Федот, прізвища не знає, який відбуває покарання в місцях позбавлення волі, та попросив, щоб він допоміг його товаришу знайти на вечір автомобіль-таксі, водій якого міг вночі поїхати за місто. Він сказав, що зможе знайти такого таксиста. Після цього, Федот попросив дозволу дати його номер телефону своєму товаришу, який сам йому зателефонує та пояснить більш детально. Він погодився. Майже відразу після цього на його мобільний телефон зателефонував чоловік на імя ОСОБА_3 та сказав, що йому потрібно знайти таксі і близько на 23-24 годину приїхати в місто Яготин, щоб забрати передачу, яку відвести по Одеській трасі в напрямку міста Біла Церква, а потім він повинен був зателефонувати ОСОБА_3, і той скаже куди далі потрібно їхати і де його зустрінуть та заберуть передачу. Вказану передачу необхідно було передати комусь, хто буде чекати на білому мікроавтобусі марки «Фольксваген», і той чоловік вже передасть йому винагороду в розмірі 500 доларів США. Під час даної телефонної розмови він запитав у ОСОБА_3, чому він сам не може забрати передачу та відвезти її. ОСОБА_19 відповів, що він відбуває покарання за вчинення злочину в м. Миколаєві. Що за передача ОСОБА_3 не пояснював, а він не запитував. Після телефонної розмови він зателефонував своєму знайомому таксисту ОСОБА_17, який погодився відвести його ввечері до м. Яготина. Ввечері до нього додому на своєму автомобілі марки «Опель Астра» приїхав ОСОБА_17 разом з їх спільним знайомим ОСОБА_20 і вони виїхали з Києва та рухалися по трасі сполученням «Київ-Харків». По дорозі він по мобільному телефону говорив з ОСОБА_3, який коригував їх дії. Коли вони приїхали близько 2-3 годині ночі, біля маслозаводу до них підбігли працівники міліції, затримали їх та доставили до відділу міліції в м. Яготині. Під час затримання та приміщенні Яготинського райвідділу міліції його побили.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, його винність у вимаганні грошових коштів у потерпілих ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтверджуються доказами дослідженими під час судового слідства.

Із показань потерпілих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вбачається, що з ОСОБА_7 вони знайомі, так як вони односельці. Раніше ніяких конфліктів між ними та ОСОБА_7 не було, ніяких договірних та боргових відносин з підсудним не мають.

27.10.2009 року близько 23 год. 00 хв., вони знаходилися в барі «Чернігівське» по вул. Леніна в с. Софіївська Борщагівка. Вийшовши з бару, ОСОБА_2 намагався розборонити ОСОБА_12, який бився з кимось за приміщенням бару. Виник конфлікт, ОСОБА_12 побіг, потім прибіг і почав погрожувати пістолетом, потім все закінчилось і вони розійшлися.

Наступного дня, 28.10.2009 року приблизно о 18-19 год., ОСОБА_2 біля магазину «Віват» по вул. Леніна в с. Софіївська Борщагівка зустрів ОСОБА_12, який відвіз його до будинку ОСОБА_7 В цей же час ОСОБА_21 в барі «Чернігівське» сказав ОСОБА_3, щоб він підійшов до подвіря ОСОБА_22 Коли ОСОБА_2 підїхав з ОСОБА_12, а ОСОБА_3 підійшов до двору ОСОБА_7 там вже стояв автомобіль «ВАЗ-2199». Через деякий час з подвір'я ОСОБА_7 вийшли п'ять чоловіків, після них вийшли ОСОБА_23 і ОСОБА_12, останнім вийшов ОСОБА_7 Останній сказав ОСОБА_2 та ОСОБА_3, щоб вони їхали з ними. Зважаючи на конфлікт з ОСОБА_12 напередодні, таку кількість людей, вони відмовилися, зрозумівши, що буде не просто розмова, а що їх збираються бити. Але незнайомі чоловіки силою затягнули ОСОБА_2 в салон автомобіля «Опель Астра», на заднє сидіння, сіли по обидві сторони від останнього і стали утримувати за руки. ОСОБА_12 сів за кермо, а поруч з ОСОБА_2 сів ОСОБА_23 Інші незнайомі затягнули силою ОСОБА_3 в автомобіль марки «ВАЗ-21099», і обидві машини поїхали. Від будинку ОСОБА_7 вони доїхали до бару «Чернігівське» і там зупинились. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля та пішов в бар. Потім ОСОБА_7 вийшов з бару і виніс з собою дерев'яну биту. Після цього їх повезли в лісосмугу поблизу пилорами, де зупинилися. Їх витягнули з машин. До ОСОБА_2 підійшов ОСОБА_7, у правій руці у нього була бита. Цією битою, ОСОБА_7 став наносити ОСОБА_2 удари. Скільки точно ударів наніс, останній вказати не може, але не менше трьох ударів по ногах, не менше двох ударів в область ребер справа, і один удар по голові в області правого вуха. Удари ОСОБА_7 наносив мовчки. Коли ОСОБА_2 запитав, за що той його бє, ОСОБА_7 відповів, що за те, що багато говорить. ОСОБА_7 наніс ОСОБА_3 близько трьох ударів по різних частинах тіла. Після цього, незнайомі хлопці схопили його і брата і посадили їх на землю один біля одного. ОСОБА_7 підійшов до них і сказав, що «за наші розмови ми винні йому 10 тисяч доларів і, показавши на незнайомих хлопців, сказав, що гроші ми повинні віддати їм через місяць». Після цього їх з братом залишили на тому ж місці в лісі, а всі решта поїхали. ОСОБА_12 та ОСОБА_23 в даному конфлікті участі не брали.

В подальшому вони вийшли з лісу і на маршрутному таксі № 796 доїхали до с. Софіївська Борщагівка. Батькам про вказані події спочатку нічого не сказали.

Через один місяць, 27.11.2009 року близько 20 год. в барі «Чернігівське» до ОСОБА_2 підійшов ОСОБА_7 і запитав, чи приготував він гроші. ОСОБА_2 запитав «які гроші ?». На це ОСОБА_7 сказав «ну дивись» і пішов. При цьому ніяких погроз не висловлював, нічого більше не говорив.

Потерпілі не розуміли, за що винні ОСОБА_7М гроші, але чітко усвідомлювали, що коли вони не віддадуть ОСОБА_7М гроші, то він може їх не просто побити, а взагалі покалічити, тому дуже злякалися за своє життя і здоров'я, також розуміли, що щоб убезпечити себе від ОСОБА_7М мають заплатити йому гроші, але таких грошей у них не було. Їх подавлений стан побачила мати, тому ОСОБА_2 їй все розповів. Почувши, що гроші вимагає ОСОБА_7, мати теж дуже злякалась. Мати наступного дня пішла до ОСОБА_7, щоб поговорити і розібратися, за що вони винні йому гроші. Зі слів матері, ОСОБА_7 сказав, що багато розмовляємо, і що йому надоїли, тому винні 10000 доларів.

В ніч з 28 на 29 листопада 2009 року близько 01 год. Ночі прийшли два незнайомці і сказали з погрозами з приводу боргу 10000 доларів США.

В ніч з 9 на 10 грудня 2009 року близько 00 год. 20 хв. невідомі застрелили їх собаку.

Під час неодноразових зустрічей матері з ОСОБА_7, останній говорив, що вони ці гроші віддадуть будь-якою ціною, хоч будуть звертатись в міліцію, чи ще кудись.

Зважаючи на всі ці події, вони змушені були звернутися до міліції за захистом.

17.12.2009 року ОСОБА_7 затримали, а вже наступного дня останній дзвонив матері і погрожував їй фізичною розправою, за те що вона заявила на нього в міліцію.

Стверджують, що збитки підсудним їм відшкодовані, просять призначити ОСОБА_7 покарання не повязане з позбавленням волі.

Аналогічні показаннями потерпілі дали на досудовому слідстві (а.с.83-93, 165-171 т.2) та під час проведення ним відтворення обстановки та обставин події (а.с.104-111, 172-178 т.2).

Відповідно до показань потерпілої ОСОБА_4 вона з ОСОБА_7 знайома дуже давно, так як вони односельці. З ним вона завжди була в добрих стосунках. Ніколи майнових чи грошових питань у неї або у її родичів з ОСОБА_7 не виникало.

27.11.2009 її син ОСОБА_24 повернувся додому ввечері, і по його вигляду вона зрозуміла, що у нього щось трапилось. Вона стала його розпитувати, але той не хотів їй нічого говорити і сказав, що розповість вранці. Вона стала питати старшого сина ОСОБА_19, так як думала, що той може знати, що трапилось у ОСОБА_2. ОСОБА_25 хлопці розповіли їй, що ОСОБА_7 вимагає у них гроші, в сумі 10000 доларів США. Вона запитала, за що він вимагає такі гроші. ОСОБА_24 сказав, що ОСОБА_7 вимагає ці гроші, не за щось конкретно, а за те, що нібито, ОСОБА_25 щось не те сказав.

Наступного дня зустрілась з ОСОБА_7 біля магазину «Віват» в с. Софіївська Борщагівка. В ході розмови вона стала розпитувати ОСОБА_7, за що її сини винні йому гроші. ОСОБА_7 сказав, що ОСОБА_25 і ОСОБА_20 йому надоїли, багато говорять лишнього і за вони повинні заплатити йому 10000 доларів США. Коли вона стала заперечувати, ОСОБА_7 сказав, що це більше не його проблеми, бо він її синів передав своїм хлопцям, і тепер потрібно розбиратися з ними, бо сини тепер вже винні гроші не йому особисто, а його людям.

Далі в ніч з 28 на 29 листопада 2009 року близько 03 год. ночі вона почула, що хтось відкрив вхідні двері у будинок і собака став гавкати. Вона піднялася і вийшла до вітальні. Коли вийшла, то побачила, що на подвір'ї стоять двоє незнайомих їй хлопців. Один з незнайомців запитав її, про те де ОСОБА_25. Вона відповіла, що його нема. ОСОБА_25 вони запитали про те, де ОСОБА_20, вона відповіла, спить. Коли вона запитала у них, що вони хочуть. Незнайомці сказали, що сини знають, що винні, якщо вони не віддадуть, те що винні, буде їх шукати в кращому випадку по лікарнях. Вона сказала, що сини нікому нічого не винні, і якщо вони хочуть розбиратися, хай приходять вранці. На це вони сказали, що працюють лише вночі. Після цього невідомі поїхали.

28.11.2009 року вона знову пішла до ОСОБА_7, щоб вирішити з ним проблему, яка виникла не відомо через що. Дома його не було. Цього ж, пізніше, ОСОБА_7 до неї приїхав сам. У своєму будинку вона стала з ним знову розмовляти з приводу того, що він вимагає гроші у її синів. Результатом розмови стало те, що ОСОБА_7 заявив, що гроші віддавати прийдеться. Вона йому сказала, що у неї, і тим більше у її синів немає таких грошей. ОСОБА_25 ОСОБА_7 запропонував їй позичити гроші у його дядька ОСОБА_22, який займається брокерською діяльністю з нерухомістю, під заставу своєї земельної ділянки. А потім вона продасть земельну ділянку, і виплатить борг його дядьку. Вона зрозуміла, що ОСОБА_7 таким чином хоче забрати її землю. Розмова з ОСОБА_7 закінчилась тим, що він встановив їй строк виплати 10 000 доларів США 07.12.2009 року.

В ніч з 9 на 10 грудня 2009 року близько 00 год. 20 хв. невідомі застрелили її собаку. Злякавшись за своє життя та здоров'я та життя і здоровя своїх дітей, вона звернулась до УБОЗ Київської області.

17.12.2009 року, ввечері, ОСОБА_7 приїхав до її будинку, і по телефону сказав, щоб вона винесла йому гроші на вулицю. Вона сказала, що вже темно, і для того, щоб нормально порахувати гроші, він має зайти до неї в будинок. Гроші, які вона мала виплатити ОСОБА_7 складались із 1000 доларів США справжніх, які вона позичила у своєї сестри, і двох тисяч доларів США, які були сувенірними. В будинку вона передала ОСОБА_7 паперовий згорток з грошима. ОСОБА_7 взяв гроші і став їх рахувати. В цей момент його затримали працівники міліції.

Вже наступного дня ОСОБА_7М подзвонив їй з погрозами.

Зазначила, що ОСОБА_7 відшкодував їй завдані збитки, просить призначити підсудному покарання не повязане з позбавленням волі.

Дані показання потерпілих повністю спростовують показання підсудного, щодо не вчинення ним дій спрямованих на вимагання грошових коштів.

Із показань свідка ОСОБА_12 вбачається, що 27.10.2010 у вечірній час, коли він знаходився в барі «Чернігівське» в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району у нього виник конфлікт з братами ОСОБА_2, ОСОБА_24 та ОСОБА_19. Ініціатором конфлікту був ОСОБА_2. Щоб припинити конфлікт він пішов до себе додому взяв пристрій для відстрілу гумових куль «ПМр-9мм», повернувся з ним до кафе і біля ОСОБА_2 вистрілив у гору, щоб налякати його. На цьому конфлікт припинився.

Наступного дня, ввечері біля магазину «Віват», він зустрів ОСОБА_2 Той підійшов до нього і вибачився за вчорашній інцидент. Вони пожали один одному руки і все. Потім ОСОБА_2 запитав його, чи не знає він чого його шукає ОСОБА_7 Він йому відповів, що не знає. ОСОБА_25 запитав, чи не їде він в напрямку кафе «Чернігівське». Він їхав саме в тому напрямку і погодився його підвезти. Разом з ОСОБА_25 до його автомобіля сів ОСОБА_21. По дорозі ОСОБА_25 попросив його подзвонити до ОСОБА_7 Він зателефонував зі свого номеру і сказав, що ним цікавиться ОСОБА_2 ОСОБА_7 попросив привезти ОСОБА_2 до нього додому. Він так і зробив. Коли він підїхав до будинку ОСОБА_7 на вул. Леніна, той вийшов з будинку, сів на заднє сидіння поряд з ОСОБА_2 і вони поїхали. Біля будинку ОСОБА_7, ОСОБА_21 вийшов з автомобіля і кудись пішов. Від будинку ОСОБА_7 вони поїхали в лісосмугу біля с. Білогородка. Там він зупинився і ОСОБА_7 з ОСОБА_2 вийшли з автомобіля поговорити. Він бачив, що до цього місця підїхав ще якийсь автомобіль, проте що там відбувалось йому не відомо, бо він з машини не виходив. Через якийсь час ОСОБА_7 сів в машину і наказав їхати. Він запитав де подівся ОСОБА_2, на що ОСОБА_7 відповів, що той добереться самостійно.

Свідок ОСОБА_23 пояснив суду, що в селі Софіївська Борщагівка він проживає все життя, а тому добре знає майже всіх односельців. Серед них знає ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а також ОСОБА_7 З останнім вони друзі.

28.10.2009 року після 18.00 год. він знаходився в барі «Чернігівське», потім пішов додому до ОСОБА_7 Коли він підійшов до його подвір'я там були два автомобілі «Опель Вектра» ОСОБА_12 і «ВАЗ-21099» ОСОБА_26 О.В. На вулиці біля подвір'я знаходились близько восьми чоловік. Серед них були ОСОБА_7, ОСОБА_12, ОСОБА_21, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Вова «Кримський» (прізвища не знає), той що на той час орендував автомобіль «ВАЗ-21099» у ОСОБА_26, і ще були близько 3-х чи 4-х чоловік, яких він не знає, вони не місцеві. Коли він туди підійшов ОСОБА_2 став його питати, що трапилось, і що від них хочуть, адже він з ОСОБА_12 вже помирився. Він сказав, що це не пов'язано з ОСОБА_12 С, а мабуть є якісь інші питання. Він сказав, щоб той не боявся, з ними просто поговорять і все. Так він говорив, тому що не знав, що там відбувається, і що з ними збираються роботи.

Далі він пішов в бар «Чернігівське» пити пиво, а вказані вище особи, сіли в автомобілі і кудись поїхали.

Свідок ОСОБА_27 пояснила суду, що в кінці 2009 року вона була в будинку ОСОБА_4 по вул. Шевченка,80 в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області в якості понятого коли у ОСОБА_7 працівники міліції виявили та вилучили два мобільних телефони, пачку цигарок, пістолет та 3000 доларів США. Як пояснила ОСОБА_4 це гроші, які вона виплатила ОСОБА_7, як частину суми, яку він з неї вимагав. Про вилучення названого працівники міліції склали відповідні документи, які вона підписала.

Свідок ОСОБА_28 на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені у судовому засіданні (а.с.224-247 т.2) у звязку з неявкою свідка у судове засідання з причин визнаних судом поважними, що в грудні 2009 року невідомі застрелили його собаку на подвір'ї його ж будинку. Після цього випадку його дружина та діти йому розповіли, що це дії людей ОСОБА_7, які вчинили вбивство собаки і налякати їх родину, бо з жовтня місяця ОСОБА_7 вимагає у його синів ОСОБА_24 і ОСОБА_26 гроші в сумі 10 000 доларів США. Сини йому розповіли, що ОСОБА_7 вимагає гроші, як компенсацію за образу, яку йому заподіяв ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_29 на досудовому слідстві дала показання, які були оголошені у судовому засіданні (а.с.241-243 т.2) у звязку з неявкою свідка у судове засідання з причин визнаних судом поважними про те, що вона має дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_7, у якої є два сина ОСОБА_24 і ОСОБА_29. В листопаді 2009 року їй стало відомо, що в її дочки вимагає гроші ОСОБА_7, її дочка зверталась до неї за допомогою, а саме просила позичити гроші, щоб відкупитись від ОСОБА_7, бо боялася за життя та здоровя своїх дітей. В подальшому їй стало відомо, що ОСОБА_7 побив її внуків та надав місяць строку, щоб вони виплатили гроші. Одного дня в грудні 2009 року вона перебувала у дочки. Вона знаходилась на подвір'ї, коли до будинку приїхав ОСОБА_7 Він попросив покликати дочку. Вона так і зробила. Олена вийшла до ОСОБА_7 і про щось з ним говорила. А коли повернулась, то стала плакати та приймати заспокійливе. Вона розповіла, що ОСОБА_7 вимагає з неї 10 000 доларів.

Свідок ОСОБА_26 на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені у судовому засіданні (а.с.237-238 т.2) згідно ст.ст.306,314 КПК України про те, що про конфлікт між мешканцями його села ОСОБА_7 і братами ОСОБА_2 він чув від людей. Щось конкретно йому з даного приводу нічого не відомо. Він лише чув, що ОСОБА_7 зобов'язав когось з братів ОСОБА_2 виплатити йому за щось гроші.

Свідок ОСОБА_21, що в с. Софіївська Борщагівка він проживає все життя, тому майже всіх односельців знає або особисто або наглядно. Серед односельців він знає і ОСОБА_7, а також братів ОСОБА_2. 29.10.2009 року після закінчення робочого дня вони з ОСОБА_2 разом зайшли в бар, де ОСОБА_2 йому розповів, що 28.10.2009 року біля бару «Чернігівське» він посварився з ОСОБА_12 Після цього в с. Софіївська Борщагівка біля магазину вони зустріли ОСОБА_12, який на своєму автомобілі «Опель Вектра» підвіз їх з ОСОБА_2 до бару «Чернігівське». Біля бару він вийшов, а ОСОБА_2 залишився у машині. Через кілька годин він бачив, що в бар прийшли ОСОБА_2 і ОСОБА_3. В розмові з ними вони розповіли, що у них була якась розмова з ОСОБА_7 Пізніше ОСОБА_2 розповів йому про те, що ОСОБА_7 вивозив його в ліс, де побив і зобов'язав заплатити йому гроші. За що саме і скільки грошей ОСОБА_2 не уточнював.

(а.с. 234-236 т.2)

Зазначені показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_23, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_29, ОСОБА_26, ОСОБА_21 суд визнає правдивими, які в їх сукупності підтверджують обставини вимагання грошових коштів ОСОБА_7 грошових коштів у потерпілих ОСОБА_28, відповідають фактичним обставинам справи, узгоджуються з іншими доказами по справі.

Із акта огляду та помітки грошових купюр від 17.12.2009 року вбачається, що було оглянуті 10 купюр номіналом по 100 доларів США кожна та муляжі грошових купюр в кількості 20 шт., на яких зображення за зовнішнім виглядом схоже на те, що розміщене на стодоларовій банкноті, які призначені для передачі від ОСОБА_4, ОСОБА_7, які він у неї вимагає.

(а.с. 25-33 т.2)

Відповідно до акту огляду покупця від 17.12.2009 року було проведено огляд ОСОБА_13 Під час огляду, при ній ніяких грошових знаків не виявлено. Одночасно їй було вручено 1 000 доларів США та муляж грошових купюр в кількості 20 шт., які за зовнішнім виглядом нагадують сто доларові банкноти, для передачі ОСОБА_7, який вимагав у ОСОБА_13 грошові кошти.

(а.с. 34-35 т.2)

Згідно протоколу огляду від 17.12.2009 року проведено огляд будинку № 80 на вул. Шевченка в с. Софіївська Борщагівка Києво-Святошинського району Київської області. Під час огляду в будинку знаходився ОСОБА_7, у якого виявлено та вилучено 1 000 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США кожна, серії і номери яких співпадають з купюрами, що вручались ОСОБА_13 для передачі ОСОБА_7 Крім 1 000 доларів США у ОСОБА_7 виявлено та вилучено сувенірні купюри в кількості 20 шт., які за зовнішнім виглядом схожі на стодоларові банкноти. Сам ОСОБА_7 з приводу вказаних грошових коштів у сумі 1 000 доларів США та з приводу сувенірних купюр пояснив, що отримав їх від ОСОБА_13

(а.с. 38 т.2)

Із довідки Національного Банку України вбачається, що курс валют станом на 28.10.09, згідно якого 100 доларів США до гривні становили 800,7600 грн.

( а.с. 162 т.2)

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, його винність у пособництві у вимаганні грошових коштів у ОСОБА_5 підтверджується доказами, дослідженими під час судового слідства.

Із показань потерпілої ОСОБА_5 вбачається, що 08.04.2010 року близько 15 год. 40 хв. в м. Яготині Київської області, в її будинку по пров. Комарова, 10, невідомі особи, застосовуючи фізичну силу захопили і на автомобілі вивезли в невідоме місце її сина ОСОБА_6 Потім по телефону, вимагаючи у неї 100 000 доларів США, утримували його. З даного приводу вона звернулася до міліції. Серед викрадачів ОСОБА_7 не було, його очі схожі на очі одного з викрадачів, про це вона зазначила під час впізнання.

Претензій до підсудного не має, просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Із показань потерпілого ОСОБА_6 пояснив суду, що 08.04.2010 року був викрадений на той час невідомими йому чоловіками, на даний час він знає, що це були ОСОБА_18, Мисак, Платонов, Войт, з домоволодіння по вул. Комарова,10 в м. Яготині. Викрадачі вимагали від матері ОСОБА_5 за його повернення грошові кошти у сумі 100 000 грн. ОСОБА_12 викрадачів ОСОБА_7 не було. Стосовно передачі коштів ОСОБА_7 йому нічого невідомо.

Претензій до ОСОБА_7 не має, просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що 08.04.2010 року у вечірній час він поїхав за компанію зі своїми знайомим ОСОБА_7 та ОСОБА_15 в м. Яготин Київської області. Поїхали вони на автомобілі ОСОБА_15 марки «Опель Астра». Ініціатором поїздки був ОСОБА_7 Причину поїздки він спочатку не говорив. Вже по дорозі до Яготина ОСОБА_7 постійно говорив по телефону, у тому числі з чоловіком на імя ОСОБА_26. В розмові ОСОБА_7 по телефону він чув, що хтось комусь має заплатити 50 грн. Коли вони приїхали в м. Яготин на вул. Шевченка до маслозаводу, їх затримали працівники міліції. Стверджує, що слідчий невірно записав його показання про те, що ОСОБА_7 в Яготині потрібно забрати гроші. Насправді він чув тільки розмову про 50 грн.

На досудовому слідстві ОСОБА_16 додатково допитаний в якості свідка 12.04.2010 року (а.с.85-86 т.3) дав показання, що коли він з ОСОБА_17 запитували у ОСОБА_7 його мету поїздки до м. Яготина, то він сказав, щоб забрати гроші, у кого саме він хотів забрати гроші, ОСОБА_7 не говорив.

Суд визнає правдивими показання свідка ОСОБА_16 в частині мети поїздки ОСОБА_7 до м. Яготина 08.04.2010 року, які він дав на досудовому слідстві в якості свідка, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи та узгоджуються з іншими доказами по справі.

Із оголошених у судовому засіданні показань ОСОБА_18 в якості обвинуваченого 17.05.2010 року (а.с.118-127 т.4) та 27.05.2010 року (а.с. 130-137 т.4) вбачається, що ОСОБА_18 з 08.04.2010 року після 19 години він зателефонував ОСОБА_7 та попросив його, щоб він приїхав в м. Яготин за грошима, при цьому він сказав ОСОБА_7, що це гроші за викуп цигана, якого сьогодні викрали. ОСОБА_7 погодився, сказав, що все зробить.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 09.04.2010 року обєктом огляду є автомобіль НОМЕР_2, на якому ОСОБА_7 прибув в м. Яготин Київської області для отримання грошових коштів від ОСОБА_14, як викупу за звільнення її сина та відрізок дороги по вул. Шевченка в м. Яготині, на якому знаходиться вказаний автомобіль.

(а.с. 4-26 т.3)

Оцінюючи показання підсудного з приводу невизнання ним своєї вини у вимаганні та пособництві у вимаганні, суд вважає їх неправдивими, направленими на ухилення від кримінальної відповідальності за скоєні злочини. Такі показання підсудного є лінією його захисту та спростовуються дослідженими та оціненими по справі доказами в їх сукупності.

Твердження підсудного про те, що під час досудового слідства працівниками міліції застосовувалися недозволені методи слідства з метою отримання визнавальних показань не знайшли свого підтвердження під час проведення перевірки його заяв прокуратурою Київської області та прокуратурою Яготинського району Київської області.

Аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудного у вчиненні вимагання доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч.1 ст.189 КК України, як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим.

Аналіз досліджених та оцінених по справі доказів свідчить про те, що вина підсудного у вчиненні пособництва у вимаганні доказана повністю, його дії суд кваліфікує за ч.5 ст.27, ч.2 ст. 189 КК України, як пособництво у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчинені повторно.

При призначенні покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудних.

Призначаючи покарання підсудному, суд бере до уваги, що вчинені ним злочини відноситься до злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується позитивного, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, не має судимості згідно ст.89 КК України, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5, матір-пенсіонерку, обставиною, що помякшує покарання підсудного, суд визнає добровільне відшкодування завданих збитків, обставин, що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлено, та призначає покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції ч. 1 ст.189 та ч.2 ст.189 КК України із застосуванням ст. 70 КК України. При цьому суд не знаходить підстав для призначення іншої міри покарання.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідно до ст. 81 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 323 - 324 КПК України,суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених за ч.1 ст.189 та ч.5 ст.27, ч.2 ст.189 КК України, і призначити йому покарання:

· за ч.1 ст.189 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки;

· за ч.5 ст. 27, ч.2 ст.189 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення меш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 09 квітня 2010 року, тобто з моменту його затримання.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при ГУ МВС України в Київській області 1216 грн. 16 коп. за проведення експертизи (а.с. 191 т.5).

Речові докази по справі:

- мобільні телефони марки «Нокіа 8800» та «Нокіа 6300», які знаходяться в камері зберігання речових доказів СУ ГУ МВС України в Київській області (м. Київ, вул. Денгтярівська, 15-а) повернути засудженому ОСОБА_7 (а.с. 100 т.5);

- сувенірну продукцію у вигляді стодоларових купюр, які зберігаються при справі, залишити при матеріалах кримінальної справи (а.с.255 т.2).

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з часу його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання ним копії вироку.

Суддя : С.В.Хрипун