Справа №: 1-150/11
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 07.07.2011

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді Восковської О.А.

при секретарі Канашковій О.М.

за участю прокурора Давидюка М.М.

потерпілого ОСОБА_1

підсудного ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковелі кримінальну справу про обвинувачення

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_4, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, -

за ч.2 ст.186 КК України КК України, -

в с т а н о в и в :

18.07.2010 року близько 02 години 30 хвилин ОСОБА_2, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння та знаходячись біля приміщення дитячої лікарні, що в м. Ковелі по вулиці Театральній, 16 з метою відкритого викрадення чужого майна підбіг до ОСОБА_1 і, застосувавши насильство, що не є небезпечним для життя чи здоров»я потерпілого, а саме наніс удар в спину, від чого ОСОБА_1 впав на землю, заподіявши, при цьому, потерпілому фізичного болю, відкрито викрав у нього мобільний телефон марки «Самсунг -S522»вартістю 1400 гривень з сім-картою оператора стільникового зв»язку «Білайн»вартістю 20 гривень на рахунку якої було 10 гривень та карта пам»яті вартістю 50 гривень, а також викрав банку з слабоалкогольним напоєм «Шейк»вартістю 8 гривень, чим заподіяв ОСОБА_1 майнову шкоду на загальну суму 1488 гривень.

Підсудний ОСОБА_2 свою вину у скоєнні інкримінованого йому діяння визнав повністю та показав, що 18 липня 2010 року він, перебуваючи в стані алкогольного сп»яніння, разом з своїми знайомими ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 гуляли по місту. Близько 2-ї години ночі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пішли в напрямку школи №7 по вул. Незалежності, а він, ОСОБА_4, і ОСОБА_7 пішли по вул. Театральній, де їх обігнав ОСОБА_1 Коли потерпілий проходив повз них, то у потерпілого саме задзвонив телефон і саме тоді він вирішив викрасти у ОСОБА_1 мобільний телефон. Про свій намір друзям нічого не сказав, а пройшовши вперед, ззаду наніс удар потерпілому в спину, від чого той впав на землю і тоді ж у нього з кишені вилетів мобільний телефон та впав на траву. Підбігши з іншого боку від ОСОБА_1 підняв з землі телефон та втік. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо його не карати, раніше частково визнавав вину з тієї причини, що боявся відповідальності за більш тяжкий злочин.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_8 винуватість останнього у скоєнні інкримінованого йому діяння повністю доведена і зібраними у справі доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_1 показав суду, що 18 липня 2010 року біля 2-ї години ночі він повертався з залізничного вокзалу, де передавав гроші на потяг по проханню своєї мами. Спиртного в той день не вживав, мав при собі банку з слабоалкогольним напоєм «Шейк», яку ще не встиг відкрити. Проходячи по вул. Театральній побачив групу хлопців і вирішив їх обігнати. Коли проходив повз них у нього саме задзвонив телефон. Поговоривши по телефону, йшов далі попереду хлопців і в одному з ними напрямку, коли відчув сильний удар в спину, від чого впав на руки і тоді ж у нього з кишені вилетів мобільний телефон та впав на траву. Хтось з хлопців підняв його телефон і всі розбіглись в різні сторони. На даний час телефон йому повернуто, будь-яких претензій до підсудного він не має та просить суворо його не карати та не позбавляти волі.

Свідок ОСОБА_9 показала суду, що 18 липня 2010 року вночі її син ОСОБА_1 на її прохання відносив на залізничний вокзал гроші, щоб передати їх на потяг знайомій. Прийшовши додому після цього, син повідомив, що його по дорозі обікрали не знайомі хлопці та забрали мобільний телефон, при цьому, нанесли удар в спину. Зранку вони пішли в лікарню, де звернулись за допомогою до лікаря, оскільки у сина боліла спина.

Свідок ОСОБА_10 підтвердила суду, що 18 липня 2010 року син її невістки ОСОБА_9 ОСОБА_1 - приносив їй до потяга гроші на її ж прохання і в той час він не перебував в стані сп»яніння. Після повернення зі Львова, вона дізналась від невістки, що ОСОБА_1 в ту ніч пограбували та викрали мобільний телефон.

Такі покази згаданих свідків не суперечать показам підсудного та потерпілого та в їх сукупності доводить винуватість ОСОБА_2Л у скоєнні інкримінованого йому діяння.

Крім того, як вбачається з повідомлення № 261 від 18.07.2010 року чергового лікаря ОСОБА_11, у вказаний день о 9.00 годині в лікарню звернувся ОСОБА_1 і у нього було виявлено забій грудного відділу хребта та грудної клітки зліва, при цьому, останній був тверезим. З даного ж повідомлення вбачається, що з приводу отриманої травми потерпілий повідомив лікарю, що його побили невідомі особи( а.с.8).

Ці ж обставини викладені і в протоколі усної заяви про злочин від 18.07.2010 року, яка була зроблена ОСОБА_1 до Ковельського МВ того ж дня (а.с.9).

Будучи опитаним 18.07.2010 року з приводу описуваних подій та в подальшому будучи допитаним уже в якості потерпілого 29.07.2010 року, а також в ході очної ставки 16.09.2010 року з обвинуваченим на той час ОСОБА_2, потерпілий ОСОБА_1 давав послідовні, чіткі покази, які підтвердив і в ході судового слідства, і такі покази потерпілого не суперечать одне одному та показам підсудного в судовому засіданні, а також показам вище згаданих свідків та письмовим доказам у справі(а.с.10,27-28,87-89).

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що він є приватним підприємцем та в м. Ковель на Привокзальному ринку має магазин, де проводить продаж мобільних телефонів та їх аксесуарів. Влітку 2010 року він знаходився в магазині. В обідню пору до нього прийшов його знайомий ОСОБА_2 та запропонував на реалізацію мобільний телефон. Вказаний телефон був марки "Самсунг S5220" чорного кольору з великим сенсорним екраном. Оглянувши вказаний мобільний телефон він запитав, чий це телефон та чи він не крадений, на що ОСОБА_2 його запевнив, що телефон належить ньому, однак він хоче його продати так як терміново потрібні гроші. Він передав ОСОБА_2 гроші за телефон в сумі 500 гривень, після чого ОСОБА_2 пішов. Через декілька днів до нього приїхали працівники міліції та вилучили мобільний телефон, який йому продав ОСОБА_2, повідомивши, що телефон крадений.

Згідно довідки цього ж підприємця ОСОБА_12, вартість бувшого у використанні мобільного телефона «Самсунг S5220»станом на 18.07.2010 року становить 1400 гривень та карта пам»яті 50 гривень (а.с.20).

Як вбачається з протоколу вилучення від 19.07.2010 року, у ОСОБА_12 було вилучено мобільний телефон марки «Самсунг S5220»чорно-сріблястого кольору ІМЕІ 13687 (а.с.19).

Згідно протоколу огляду предметів від 04.08.2010 року було оглянуто мобільний телефон марки «Самсунг S5220»чорно-сріблястого кольору, який було вилучено у ОСОБА_12 19.07.2010 року (а.с.22).

Усі вище перелічені докази у справі не суперечать показам підсудного та потерпілого та в їх сукупності доводить винуватість ОСОБА_2Л у скоєнні інкримінованого йому діяння.

Будучи допитаним в ході судового слідства свідок ОСОБА_5 показав, що він в той день, точної дати не пам'ятає, разом зі своїми товаришами ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 в вечірній час зустрілись в центрі міста та гуляли містом. Коли йшли до нічного магазину "Явір" близько 2-ї години ночі, він помітив, що на східцях біля дитячої лікарні сидів ОСОБА_1, однак він до нього не підходив. Коли прийшли до магазину "Явір", то деякий час постоявши, він разом з ОСОБА_6 по вул. Незалежності пішли додому, а ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 додому пішли по вул. Театральній, так як проживають в районі Привокзального ринку. Пізніше від працівників міліції йому стало відомо, що ОСОБА_2 викрав в ОСОБА_1, який сидів на східцях біля дитячої лікарні, мобільний телефон.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_4 суду показав, що він в той день, точної дати не пам'ятає, приблизно біля 21 години в центрі міста зустрівся з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Гуляючи по місту та пили пиво. По дорозі від магазину "Явір" до нічного клубу "Кіно" проходили декілька разів. Коли йшли по вказаному дорозі, він побачив, що на східцях, що ведуть в дитячу лікарню, сидів ОСОБА_1 та, схиливши голову та коліна, спав. По зовнішньому виду було видно, що вказаний хлопець перебував в стані алкогольного спяніння. До вказаного хлопця він особисто не підходив та чи хтось підходив з хлопців з якими біля нього проходив він не бачив. Після того, знаходячись біля магазину "Явір", ОСОБА_6 та ОСОБА_5 пішли додому по вул. Незалежності, а він з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 по вул. Театральні пішли в напрямку нічного клубу "Кіно". По дорозі ОСОБА_2 відстав, однак куди він пішов він не бачив. Дійшовши до перехрестя з вул. Косачів, він пішов в напрямку готелю "Лісова Пісня" та не бачив, що відбувалось далі, лише йому було видно, що до ОСОБА_7 підійшов ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він в той день, точної дати не пам'ятає, однак пам'ятає, що це було влітку, в вечірню пору гуляв містом з ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_5 Гуляючи містом вживали пиво. Він з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, йдучи в напрямку від магазину "Явір" до нічного клубу "Кіно" по тротуарі, що зі сторони дитячої лікарні, побачив, що на східцях, які ведуть в дитячу лікарню сидів ОСОБА_1, опустивши голову на коліна. Коли він побачив вказаного хлопця, то розмовляв по телефону особливої уваги на нього не звертав. Однак побачив, що до вказаного хлопця пішов ОСОБА_2. Коли він з ОСОБА_4 дійшли до перехрестя вул. Косачів, їх наздогнав ОСОБА_2 та, підійшовши показав мобільний телефон. Продовжуючи розмовляти по своєму мобільному телефону він особливої уваги на ОСОБА_2 не звертав. Закінчивши розмову та вже повертаючи до свого будинку, ОСОБА_2 сказав, що телефон, який показував, викрав в ОСОБА_1, який сидів на східцях біля дитячої лікарні, однак він цьому уваги не придав так як думав, що він жартує. Як саме та коли ОСОБА_2 викрав телефон в ОСОБА_1 він не бачив.

Такі покази свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про те, що 18.07.2010 року близько 2-ї години ночі, коли вони разом з ОСОБА_2 проходили по вул. Театральній то бачили, як на східцях дитячої лікарні сидів потерпілий ОСОБА_1, який по вигляду був у стані сп»яніння, оскільки, нахиливши голову, спав, і, при цьому, усі вони пройшли повз потерпілого та пішли далі й не бачили хто та яким чином заволодів мобільним телефоном потерпілого, спростовуються встановленими вище обставинами справи, які підтверджені відповідними доказами у справі та оцінка яких дана судом у їх сукупності вище.

Таким чином, суд приходить до висновку, що покази свідків ОСОБА_4, ОСОБА_3 є неправдивими, оскільки суперечать встановленим вище обставинам справи, в зв»язку з чим стосовно даних свідків слід винести окрему ухвалу та направити її Ковельському міжрайонному прокурору для вирішення питання про притягнення таких свідків до кримінальної відповідальності зав дачу неправдивих показів.

Дії підсудного ОСОБА_2, які виразились у відкритому викраденні чужого майна, поєднаному з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров»я потерпілого, вірно кваліфіковані органами досудового слідства за ч.2 ст.186 КК України.

При обранні міри покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину та особу винного у їх сукупності, наявність пом»якшуючих та обтяжуючих обставин справи.

Так, до обставин, які пом»якшують покарання підсудному, суд відносить повне визнання ним своєї вини та щире каяття у скоєному, добровільне відшкодування заподіяної шкоди.

Обставиною, яка обтяжує покарання підсудному є скоєння ним злочину в стані алкогольного сп»яніння.

Крім того, судом враховується і те, що ОСОБА_2 вперше на лаві підсудних(а.с.92), позитивно характеризується за місцем проживання (а.с.95), а потерпілий ОСОБА_1 немає до підсудного жодних претензій та просить не позбавляти підсудного волі.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання підсудного можливе без його ізоляції від суспільства.

Речовий доказ у справі мобільний телефон марки "Самсунг S 5220", ІМЕІ 13687, який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_1, слід залишити у користуванні останнього.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного ОСОБА_2 до набрання вироком законної сили слід змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд з місця проживання, звільнивши його з-під варти в залі суду негайно та зарахувавши йому у строк покарання весь термін тримання його під вартою.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_2 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі стороком на 4(чотири) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити засудженого ОСОБА_2 від відбування призначеного судом покарання, встановивши йому іспитовий термін строком на 2(два) роки, якщо він протягом цього терміну не вчинить нового злочину та виконуватиме такі покладені на нього обов»язки:

- не виїжджати за межі України без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

- повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи;

- періодично з»являтись в кримінально-виконавчу інспекцію для реєстрації.

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_2 покласти на кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання засудженого.

Міру запобіжного заходу відносно засудженого ОСОБА_2 змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд з місця проживання, звільнивши ОСОБА_2 з-під варти в залі суду негайно.

Зарахувати засудженому ОСОБА_2 в строк відбування покарання весь термін тримання його під вартою з 30.06.2011 року по 7.07.2011 року включно.

Речовий доказ у справі - мобільний телефон марки "Самсунг S 5220", ІМЕІ 13687, який передано на зберігання ОСОБА_1, - залишити в користуванні останнього.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом пятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуюча О.А.ВОСКОВСЬКА