У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого-суддіОСОБА_7.,
суддів при секретарі ОСОБА_8., ОСОБА_9., ОСОБА_10.,
за участю прокурора ОСОБА_11.
розглянула в судовому засіданні в м. Києві 1 липня 2015 року матеріали кримінального провадження за касаційною скаргою прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року.

Вироком Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року ОСОБА_6 визнано винним за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369, ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 190 КК України, та на підставі ст. 70 КК України йому остаточно призначено покарання - 4 роки позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на нього обов'язки, передбачені п.п. 2-4 ч. 1 ст. 76 України.

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 та ч. 1 ст. 190 КК України, виправдано.

Судом вирішено цивільний позов та долю речових доказів.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 30 січня 2015 року апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції, на вирок Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2014 року щодо ОСОБА_6 залишено без руху та надано семиденний строк для усунення недоліків.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року апеляційну скаргу повернуто прокурору на підставі ч. 3 ст. 399 КПК України у зв'язку з тим, що ним не усунуто недоліки, зазначені в ухвалі від 30 січня 2015 року.

У касаційній скарзі прокурор просить ухвалу апеляційного суду скасувати та призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції у зв'язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, посилаючись на безпідставне повернення його повторної апеляційної скарги, оскільки зазначені в ухвалі від 20 лютого 2015 року недоліки ним усунуто та конкретизовано перелік доказів, якими обгрунтовується доведеність обвинувачення ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, а також необхідність повторного дослідження доказів вчинення засудженим кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 та ч. 1 ст. 190 КК України.

У запереченнях на касаційну скаргу прокурора засуджений ОСОБА_6 просить ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про задоволення касаційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що ця скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається із апеляції прокурора, він просив апеляційний суд вирок суду першої інстанції скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним та засудити за ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369, ч. 4 ст. 27, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 369, ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців з конфіскацією майна. В обгрунтування доводів прокурор зазначив, що вказане рішення суду вважає незаконним у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність через неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м'якості.

Ухвалою судді апеляційного суду від 30 січня 2015 року апеляцію прокурора залишено без руху та надано строк для усунення недоліків з посиланням на те, що перелік обставин, за яких вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням свого вироку, передбачений ч. 1 ст. 420 КПК України, вичерпний, разом з тим апеляція прокурора не містить посилань на жодний із пунктів вказаного закону. Крім того, суд дійшов висновку про те, що в порушення вимог ст. 396 КПК України апеляція прокурора не містить клопотання про дослідження доказів, тоді як без повторного їх дослідження апеляційний суд не може дати доказам іншу оцінку, ніж ту, що дав суд першої інстанції.

17 лютого 2015 року на виконання вказаної ухвали прокурором подано нову апеляційну скаргу. При цьому мотивувальна частина апеляційної скарги містить перелік доказів, якими обґрунтовується доведеність вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України та пункти ст. 420 КПК України, якими передбачено, в яких випадках апеляційний суд скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок. Однак в порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК України в апеляції не зазначено умов, за яких апеляційний суд мав повторно дослідити докази, які були досліджені судом першої інстанції. У прохальній частині апеляції відсутнє також клопотання про дослідження доказів.

З викладених підстав 20 лютого 2015 року апеляційним судом повернуто апеляцію прокурора.

Перевіривши ухвали апеляційного суду за доводами касаційної скарги, а також за доводами апеляції, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення касаційної скарги немає, оскільки апеляцію прокурору повернуто відповідно до вимог статей 399 та 404 КПК України, бо посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок неправильного тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, прокурор в силу ч. 3 ст. 404 КК України не обґрунтував, у зв'язку з чим має бути постановлено свій вирок апеляційним судом та які порушення мають бути усунені при цьому. Більш того, ним належно не заявлено клопотання про повторне дослідження доказів.

Зазначені обставини перешкоджали апеляційному суду прийняти законне, обґрунтоване та вмотивоване рішення за апеляцією прокурора з огляду на положення статей 404, 413 та 420 КПК України.

Оскільки істотних порушень вимог кримінального процесуального закону апеляційним судом у провадженні не допущено, тому касаційна скарга прокурора підлягає залишенню без задоволення, а ухвала апеляційного суду від 20 лютого 2015 року - без зміни.

На підставі наведеного, керуючись статтями 434, 436 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Ухвалу Апеляційного суду Рівненської області від 20 лютого 2015 року у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

С У Д Д І :

ОСОБА_7 ОСОБА_8. ОСОБА_9