Справа №
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2007 року Царичанський районний суд
Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді
РитоваВ.І.

при секретарі - Бережній
О.В.

з участю прокурора
- Васильківського О.Ю.

адвоката - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому
засіданні в залі суду смт. Царичанка Дніпропетровської області
кримінальну справу по звинуваченню

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м.Євлах Бакинської
області республіки Азербайджан, азербайджанця по національності, громадянина
Азербайджану з неповною середньою освітою, не одруженого, співмешкаючого, не
працюючого, мешканця АДРЕСА_1, відповідно до ст.89 КК України не судимого

за ч.1
ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

23 жовтня 2006 року, близько 16 год. 30 хвилин, ОСОБА_2,
знаходячись в селі Рудка Царичанського району Дніпропетровської області,
прийшов до свого знайомого ОСОБА_3, що мешкає по АДРЕСА_2, з метою
запропонувати йому роботу. В процесі розмови поміж ОСОБА_2 та ОСОБА_3, який
перебував у стані алкогольного сп'яніння, виникла сварка, в ході якої останній
словесно ображав ОСОБА_2, погрожуючи фізичною розправою, тримаючи у правій руці
кухонний ніж, але ніяких конкретних дій у відношенні нього не виконував.

Розсердившись на дії ОСОБА_3 і переслідуючи умисел на
спричинення останньому тілесних ушкоджень, ОСОБА_2, ухопивши своєю лівою рукою
за праву руку ОСОБА_3, в якій той тримав кухонний ніж, і, відібравши його,
навмисно, усвідомлюючи при цьому суспільно-небезпечний характер свого діяння та
передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання,
розуміючи, що ОСОБА_3 і його дії уже не викликають для нього загрози, лезом
кухонного ножа наніс удар останньому в область грудної клітки, спричинивши
тілесні ушкодження.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № Є 262 від 27
листопада 2006 року у потерпілого ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді
ножового поранення грудної клітки зліва, проникаючого в клітковину середостіння
з пересіченням 4-5 ребер. Дані тілесні ушкодження спричинені дією
гостро-ріжучого предмета (ножа) з великою силою і відносяться до категорії
тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Підсудний ОСОБА_2 вину у скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст.121 КК України, не визнав, показав, що тілесні ушкодження ОСОБА_3
спричинив з необережності. Дійсно 23
жовтня 2006 року,
близько 16 год. 30 хвилин, прийшов
до ОСОБА_3 щоб забрати його на роботу по найму. ОСОБА_3 перебував у стані
сильного алкогольного сп'яніння, в правій руці тримав кухонний ніж, а у лівій
руці - палицю.
Виходити на роботу той відмовився і почав махати ножем. Він злякався, вирвав з
руки ніж і, оскільки ОСОБА_3, насувався на нього, лезом ножа відштовхнув його
від себе. Не думав, що спричинить такі тілесні ушкодження. Ніж викинув на підлогу
в лівому від дверей кутку, після чого прикрив двері і вийшов у двір. З ним був
ОСОБА_4, який був у дворі, і коли

2

ОСОБА_3 вийшов з
будинку з погрозами на його адресу, заштовхав його в будинок. ОСОБА_4 виїхав до
Азербайджану. Цивільний позов прокурора визнає, просить суворо не карати,
кається.

Вина підсудного ОСОБА_2 у скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст. 121 КК
України, підтверджується показами потерпілого, свідків, зібраними по справі
доказами.

Потерпілий ОСОБА_3 пояснив в судовому засіданні, що 23 жовтня 2006 року, близько 16 год. 30 хвилин, до нього
додому прийшли ОСОБА_2 та ОСОБА_4 і ОСОБА_2 попросив його допомогти розгрузити
шлакоблок. Оскільки він до цього вживав спиртні напої, то відмовився
допомагати. ОСОБА_2 схопив зі столу кухонний ніж і ударив його в груди, а сам
вийшов з будинку у двір. Він пішов до сусідки і там викликали швидку допомогу.
Цивільний позов не заявив, матеріальних претензій до ОСОБА_2 не має. Після
спричинення йому тілесних ушкоджень він ОСОБА_2 не бачив, допомоги ніякої той
йому не надавав, вибачення не просив. Ніякої палиці у нього в руках не було і
ніж він в руки не брав.

Опитаний на досудовім слідстві в якості свідка ОСОБА_4
пояснив, що 23 жовтня 2006 року, близько 16 год. 30 хвилин, він з
ОСОБА_2 прийшли до ОСОБА_3, щоб забрати його на роботу по найму. Він залишився
у дворі, а ОСОБА_2 пішов у будинок ОСОБА_3 і він почув, що ОСОБА_3 вчинив
сварку. Коли він підійшов до будинку, з нього вийшов ОСОБА_2, а слідом вибіг
ОСОБА_3, якого він заштовхав до будинку з метою не допустити продовження
сварки. Бачив, що у ОСОБА_3 в області лівої сторони грудної клітки йшла кров.

Свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6
та ОСОБА_7
пояснили в судовому засіданні, що в будинку у ОСОБА_8 бачили ОСОБА_3, який був
закривавлений. ОСОБА_5 та ОСОБА_7
пояснили, що чули як ОСОБА_3 говорив, що його ножем ударив ОСОБА_2, який в
будинок зайшов сам. Подробиць виникнення сварки і отримання тілесних ушкоджень
ОСОБА_3 не розповідав.

·
протоколом усної заяви ОСОБА_3 про спричинення йому
тілесних ушкоджень (а.с.
5);

·
протоколом огляду домоволодіння ОСОБА_3, з якого
вбачається, що на паласі на полу в кімнаті, що знаходиться за коридором,
виявлені сліди крапель бурого кольору, схожих на кров, а в коридорі зправа на
стільці за умивальником виявлено ніж (а.с.
8-9) та фототаблицею до нього (а.с. 10);

· протоколом
огляду одягу потерпілого (а.с.6);

· рапортом
про те, що ОСОБА_4 із сім"єю виїхав до Азербайджану (а.с.39);

· речовими
доказами (а.с.43)

· зберігальною
розпискою (а.с. 44);

·
висновком судово-медичної експертизи № Е - 262 від 27 листопада 2006 року, з якого
вбачається, що у ОСОБА_3 виявлені тілесні ушкодження у вигляді ножового
поранення грудної клітки зліва, проникаючого в клітковину середостіння з
пересіченням 4-5 ребер.
Дані тілесні ушкодження спричинені дією гостро-ріжучого предмета (ножа) з
великою силою і відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як
небезпечних для життя. Ушкодження могли виникнути в час і при обставинах,
вказаних у постанові про призначення СМЕ в результаті дії гострого предмета
(ножа) громадянином ОСОБА_2 (а.с.
49).

Вислухавши підсудного, потерпілого, свідків, оцінивши в
сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2
в інкримінованому йому злочині доказана у повному обсязі, його дії вірно
кваліфіковані за ч.1 ст. 121
КК України, як він навмисно спричинив потерпілому ОСОБА_3 тяжкі тілесні
ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння.

Суд критично оцінює покази підсудного в тій частині, що
тілесні ушкодження ОСОБА_3 він спричинив з необережності, вирвавши з його рук
ножа і відштовхуючи його ножем, оскільки той ішов на нього з палицею в руці, а
до будинку і не заходив, і вважає, що ОСОБА_2 обрав собі такий спосіб захисту.

Ці його покази спростовуються показами потерпілого в тій
частині, що ОСОБА_2 заходив до будинку і там наніс йому удар ножем в груди, що
він ОСОБА_2 нічим не погрожував, а палиці взагалі у нього не було.

Ці покази підтверджуються матеріалами кримінальної
справи, з яких вбачається, що ніякої палиці в ході огляду домоволодіння
потерпілого не виявлено, а в кімнаті виявлено п'ятна, схожі на кров, та ніж (а.с. 8-9).

3

Свідок ОСОБА_4 пояснював на досудовім слідстві, що він
залишився у дворі, а ОСОБА_2 зайшов до будинку.

З висновку судово-медичної експертизи № Е - 262 від 27 листопада 2006 року вбачається,
що тілесні ушкодження ОСОБА_3 спричинені дією гостро-ріжучого предмета (ножа) з
великою силою, що свідчить про нанесення удару, а не про відштовхування
ОСОБА_3, як стверджує ОСОБА_2

В обвинуваченні ОСОБА_2 вірно вказано, що після того, як він
вирвав з рук ОСОБА_3 ніж, його дії уже не викликали ніякої загрози, а тому
спричинення тілесних ушкоджень після заволодіння ножем слід вважати як умисне
спричинення тяжких тілесних ушкоджень.

В той же час суд критично оцінює і покази потерпілого
ОСОБА_3 в тій частині, що він не брав ножа в руки і вважає, що він міг не
пам'ятати цього моменту у зв'язку з тим, що перебував у нетверезім стані, про
що він сам пояснив у судовому засіданні.

ОСОБА_2 же знаходився у тверезім стані і наполягає на
своїх показах в тій частині, що у ОСОБА_3 в руках був ніж і він його вирвав.

Таким чином, суд впевнений, що ОСОБА_2 умисно спричинив
ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент їх спричинення.

При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості
скоєного злочину, дані про особу підсудного: першу судимість, позитивну
характеристику, має на утриманні трьох малолітніх дітей і вважає, що покарання
ОСОБА_2 повинно бути призначено в межах санкції ч.1 ст. 121 КК України.

Як вбачається з показів потерпілого ОСОБА_3, після
спричинення тілесних ушкоджень він ОСОБА_2 не бачив, той до нього не приходив,
вибачення не просив і ніякої допомоги не надав.

На думку суду все це свідчить про те, що ОСОБА_2 у
скоєному злочині не розкаявся, а тому з урахуванням тяжкості скоєного злочину
суд не вбачає підстав для застосування ст.ст. 69, 75 КК України і вважає, що його виправлення і превиховання
можливе лише за умови ізоляції від суспільства.

Цивільний
позов прокурора підлягає задоволенню.

На
підставі викладеного та керуючись ст.ст. 323,
324 КПК України, суд

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати винним і покарати за ч.1 ст. 121 КК України
позбавленням волі строком 5
(п'ять) років.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 змінити з підписки про
невиїзд на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Строк
покарання ОСОБА_2 рахувати з 17
травня 2007 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Управління
Держказначейства України Дніпропетровської області М.Дніпропетровськ (отримувач
НДЕКЦ при УМВС України в Дніпропетровській області, р/рахунок 6725 в банку УДКУ
Дніпропетровської області ОКПО 25575055
МФО 805012) 188 грн. 31 коп. за
проведення експертизи.

Речові докази: рубашку
та светр, які знаходяться під зберігальною розпискою у потерпілого ОСОБА_3,
повернути власнику ОСОБА_3, кухонний ніж та ганчірку знищити.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 15
днів: засудженим - з дня
вручення копії вироку, іншими учасниками процесу - з дня його проголошення.