Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:
головуючого Селівона
суддів Мороза М.А.,
розглянула в судовому засіданні 12 квітня 2007 року в м. Києві кримінальну
справу за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської
області від 14 листопада 2005 року та ухвалу колегії суддів судової палати у
кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 24 січня 2006 року
Цим вироком ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження,
уродженця АДРЕСА_1 Конотопського району Сумської області, раніше не судимого,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, і
призначено йому за цим законом покарання 2 роки обмеження волі.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1. на
користь Конотопського міського фінансового управління 511 грн. 95 коп.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_2
залишено без розгляду.
Ухвалою колегії суддів судової
палати у кримінальних справах Апеляційного суду Сумської області від 24 січня
2006 року вирок щодо ОСОБА_1. залишено без зміни. На підставі п. “а” ст. 5
Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року призначене ОСОБА_1
покарання скорочено наполовину.
Згідно з вироком ОСОБА_1 засуджено
за те, що він 14 червня 2005 року, біля 12 год., перебуваючи в приміщенні
Козацької загальноосвітньої школи Конотопського району Сумської області, де
працював педагогом-організатором, під час сварки на грунті особистих неприязних
стосунків, що виникли між ним та працюючою в тій же школі ОСОБА_2, з метою
заподіяння їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень скинув її через поручні
другого поверху школи, внаслідок чого потерпіла отримала тілесні ушкодження у
виді закритого перелому п'ятої п'яточної кістки, забоїв грудної клітки праворуч
та правого ліктьового суглобу і крововиливу останнього, крововиливу нижньої
третини лівої гомілки, садна волосистої частини голови, перелом 10 ребра
праворуч по лопаточній лінії.
У касаційній скарзі потерпіла
ОСОБА_2, даючи свій аналіз наявним у справі доказам, просить вирок та ухвалу
щодо ОСОБА_1. скасувати і направити справу на новий судовий розгляд, мотивуючи
тим, що дії ОСОБА_1. неправильно кваліфіковано судом за ч. 1 ст. 122 КК України
як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, оскільки він
вчинив замах на її вбивство з хуліганських мотивів, призначене йому покарання
не відповідає тяжкості вчиненого ним злочину, його особі та конкретним
обставинам справи, а амністію застосовано невірно.
Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги,
колегія суддів вважає, що в її задоволенні необхідно відмовити.
Встановлені судом фактичні обставини даної справи у
касаційній скарзі потерпілої ОСОБА_2 не
вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується, зокрема, показаннями
численних свідків, які є знайомими та колишніми співпрацівниками потерпілої ОСОБА_2 та засудженого ОСОБА_1., про
те, що до події, зазначеної у вироку, між ними були хороші стосунки,
показаннями ОСОБА_1., який частково визнав свою вину, про те, що після
падіння ОСОБА_2 він намагався надати їй першу медичну допомогу, даними
висновку судово-медичної експертизи, згідно з якими заподіяні ОСОБА_2 тілесні ушкодження у виді переломів ребра та п'ятої
п'яточної кістки відносяться до категорії середньої тяжкості, та сукупністю
інших досліджених судом та викладених у вироку доказів.
1 ст. 122 КК України як заподіяння умисного середньої тяжкості тілесного
ушкодження кваліфіковано вірно.
Розглядаючи справу, суд першої інстанції перевірив доводи
потерпілої ОСОБА_2 про вчинення ОСОБА_1. замаху
на її вбивство з хуліганських мотивів і обґрунтовано визнав їх безпідставними,
навівши докладні мотиви такого рішення у вироку, з чим погоджується і колегія
суддів.
призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України з урахуванням ступеня тяжкості
вчиненого ним злочину, даних про його особу та конкретних обставин справи і
вважати це покарання надмірно м'яким підстав не вбачається.
Рішення апеляційного суду про скорочення наполовину призначеного
ОСОБА_1 покарання у виді обмеження волі на підставі п. “а” ст. 5
Закону України “Про амністію” від 31 травня 2005 року є правильним, оскільки
він вчинив злочин 14 червня 2005 року до набрання чинності вказаним Законом 23
червня 2005 року і звернувся до суду із заявою про застосування до нього
амністії, а застосована до ОСОБА_1. норма
цього закону не передбачає обов'язкового відбуття
частини покарання.

Таким чином, підстав для призначення кримінальної справи
до касаційного розгляду з повідомленням осіб, зазначених у ст. 384 КПК України,
немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні касаційної скарги потерпілої ОСОБА_2 у справі щодо ОСОБА_1
відмовити.

Судді:

Селівон О.Ф. Мороз М.А. Кузьменко О.Т.

З оригіналом згідно:

Суддя Верховного Суду України
О.Ф.Селівон