У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Редьки А.І.,

суддів

Жука В.Г. і Лавренюка М.Ю.

розглянула в судовому засіданні 10 квітня 2008 року в м. Києві кримінальну справу за касаційним поданням заступника
прокурора Полтавської області на постанову Полтавського районного суду Полтавської
області від 17
липня 2007 року, якою

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

такого, що не має судимості,

звільнено від
кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 213 КК України на підставі п. 4 ст. 6
ст. 248 КПК України, ст. 44 КК України п. “б” ст. 1, ст.6 Закону України “Про
амністію” від 19 квітня 2007 року, а справа закрита.

В апеляційному порядку постанова не оскаржувалася..

ОСОБА_1обвинувачувався у тому, що він, не маючи спеціального дозволу на
здійснення операцій з брухтом чорних металів, 19.06.2007 року у себе в
господарстві в с. АДРЕСА_1 купив для подальшої реалізації 12 кг брухту чорного
металу у ОСОБА_3та 17 кг брухту чорного
металу у ОСОБА_2. В той же день в домогосподарстві ОСОБА_1 було виявлено брухт
чорних металів загальною вагою 29 кг, вартістю 10,80 грн..

У касаційному поданні порушується питання про скасування постанови у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону та направлення
справи на новий судовий розгляд. Зазначається, що суд, звільняючи ОСОБА_1 від
кримінальної відповідальності на підставі акту амністії, не врахував, що
ОСОБА_1вчинив злочин після набрання чинності Закону України “Про амністію”.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи
касаційного подання, колегія суддів вважає, що поставлені у поданні
питання не можуть бути задоволені, хоча судове рішення по справі не можна
вважати законним і обгрунтованним.

Закриваючи справу та звільняючи ОСОБА_1 від покарання на підставі Закону
України “Про амністію” від 19 квітня 2007 року, суд не звернув увагу на те, що
діяння, яке було інкриміноване ОСОБА_1як злочин, було вчиненно ним 19 червня
2007 року, тобто після набрання чинності Закону “Про амністію”, із огляду на
це, застосування амністії до ОСОБА_1 є незаконним.

Проте відповідно до ч. 2 ст. 11 КК України, не є злочином дія або бездіяльність,
яка хоча формально і містить ознаки будь-якого діяння, передбаченого цим
Кодексом, але через малозначність не становить суспільної небезпеки, тобто не
заподіяла і не могла заподіяти істотної шкоди фізичній та юридичній особі,
суспільству або державі.

Як видно із матеріалів справи, ОСОБА_1 було засуджено за те, що він у два
прийоми скупив металобрухт загальною вагою 29 кг на суму 10,80 грн..

Ні фізичний обсяг металобрухту, ні тим паче його вартість не можуть
свідчити про те, що своїми діями ОСОБА_1вчинив кримінально-каране діяння,
оскільки це не становить суспільної небезпеки, тобто дії ОСОБА_1 не заподіяли і
не могли заподіяти істотної шкоди суспільству або державі. За відповідних умов,
можна лише поставити питання про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної
відповідальності.

За наведених обставин судове рішення щодо ОСОБА_1 підлягає скасуванню, а
справа щодо нього закриттю за п. 2 ст. 6 КПК України за відсутністю складу
злочину.

Керуючись
ст. ст. 395, 396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

у задоволенні подання заступника прокурора Полтавської області відмовити.
Постанову Полтавського районного суду Полтавської
області від 17
липня 2007 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу щодо нього на
підставі п. 2 ст. 6 КПК України закрити.

Судді:

А.І.
Редька В.Г. Жук М.Ю. Лавренюк