Справа № 646/2580/15-к
№ провадження 1-в/646/132/2015
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06.03.2015 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

представника колонії - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції заяву щодо застосування Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. у відношенні засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панютино, Лозівського району, Харківської області, українця, громадянина України, освіта середньо-технічна, одруженого, раніше судимого: 06.09.2010 року року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки; засудженого: 24.10.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєдано покарання, невідбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.09.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_5 звернувся до суду з заявою щодо застосування до нього Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р., в якій просить суд застосувати до нього ст.6 Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував.

Представник Диканівської виправної колонії (№12) у судовому засіданні поклався на розсуд суду.

Засуджений підтримав заяву, надав згоду на застосування у відношенні нього Закону України "Про амністію".

Суд, вислухавши прокурора, представника Диканівської виправної колонії (№12), засудженого, вивчивши матеріали справи та особової справи, вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 24.10.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєдано покарання, невідбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.09.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

До Диканівської виправної колонії (№12) прибув 05.11.2012 р.

Початок строку відбування покарання становить 26.07.2012 року, кінець строку 26.01.2019 року.

Вимогами ч.2 ст.86 КК України визначено, що законом про амністію особи, визнані винними у вчиненні злочину обвинувальним вироком суду, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили, можуть бути повністю або частково звільнені від відбування покарання.

З матеріалів справи вбачається, що засуджений ОСОБА_5 на день набрання чинності Законом України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., тобто станом на 19.04.2014 р., відбув фактичного строку покарання 1 рік 8 місяців 23 дні, невідбута частина покарання складає 4 роки 9 місяців 7 днів.
Ст. 8 Закону України Про амністію у 2014 році від 08.04.2014 р., визначено, що амністія не застосовується до осіб, зазначених у статті 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні", а також до осіб: які звільнені судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинили умисний тяжкий або особливо тяжкий злочин.

Як зазначено вище, ОСОБА_5 06.09.2010 року був засуджений Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Відповідно до класифікації злочинів згідно до ст.12 КК України, злочин, передбачений ч.2 ст. 186 КК України, відноситься до тяжкого злочину.

Також, ОСОБА_5 був засуджений 24.10.2012 року Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч.2 ст. 307, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна. За правилами ст. 71 КК України, оскільки ОСОБА_5 скоїв умисний злочин в період іспитового строку, до призначеного покарання частково приєдано покарання, невідбуте за вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 06.09.2010 року та остаточно призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна.

Злочин, передбачений ч.2 ст. 307 КК України, відповідно до класифікації злочинів згідно до ст.12 КК України, також відноситься до тяжкого злочину.

За таких обставин, беручи до уваги вказане вище, заява засудженого ОСОБА_5 щодо застосування до нього Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_5 був звільнений судом від відбування покарання з випробуванням і до закінчення визначеного судом іспитового строку знову вчинив умисний тяжкий злочин.

На підставі вищезазначеного та керуючись вимогами Закону України Про застосування амністії в Україні, положеннями Закону України Про амністію у 2014 році, ст.85, 86 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо застосування до нього Закону України "Про амністію" від 08.04.2014 р. відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області через Червонозаводський районний суд м. Харкова протягом семи діб з моменту її проголошення, засудженим з моменту її отримання.

Суддя ОСОБА_1