Справа № 191/5670/14-к
Провадження № 1-в/191/7/15
У Х В А Л А
іменем України
21 липня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

засудженого ОСОБА_5

розглянувши клопотання ОСОБА_5 про звільнення від покарання за хворобою,-

ВСТАНОВИВ:
До Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 , де зазначає, що 10 грудня 2013 року він був засуджений Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська за ч.2 ст.307 КК України і на даний час відбуває покарання в Синельниківській СВК-94. З 2003 року хворіє, діагноз ВІЛ 3 клінічна стадія, гепатит В, С, перебуває на обліку у кардіолога. Після ухвалення судом вироку під час відбування покарання стан здоров`я засудженого значно погіршився та встановлений новий діагноз 4 клінічна стадія СНІД, у зв`язку з чим є інвалідом. ОСОБА_5 вважає, що має захворювання, які є підставою для подання до суду зазначеного клопотання, і просить суд звільнити його від подальшого відбування покарання або замінити покарання на умовний термін чи з випробуванням.

В подальшому ОСОБА_5 додатково надав суду клопотання, де зазначив, що на час вчинення злочину він мав діагноз ВІЛ 3 стадії, тоді як під час відбування покарання має діагноз ВІЛ 4 стадії та 2 групу інвалідності. Також вважає, що на нього поширюються вимоги Наказу МОЗ від 18 січня 2000 року, оскільки він мав захворювання до втрати чинності цим Наказом.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник у судовому засіданні клопотання заявника підтримала.

Таким чином, суд, заслухавши думку учасників процесу та вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

10 грудня 2013 року ОСОБА_5 був засуджений Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України із застосуванням ст.71 КК України до 6 років 1 дня позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна, що доводиться копією вироку.

У листі КЗ «Обласний клінічний центр медико-соціальної експертизи» ДОР від 14 травня 2015 року зазначено, що ОСОБА_5 було встановлено 3 групу інвалідності від загального захворювання з порушенням опорно-рухового апарату 27 вересня 2013 року в травматологічній МСЕК м.Дніпропетровська строком до 01 вересня 2014 року.

На час вчинення злочину, тобто станом на листопад 2012 року, ОСОБА_5 перебував на диспансерному обліку у кабінеті «Довіра» м.Дніпродзержинська з діагнозом: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія 3, хронічний вірусний гепатит С з 22 вересня 2003 року, що підтверджується довідкою міської поліклініки №3 м.Дніпродзержинська від 26 травня 2010 року. Тобто на час засудження ОСОБА_5 не мав захворювань, які могли стати підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засудженого від подальшого відбування покарання

В подальшому, після засудження під час відбування покарання стан здоров`я у ОСОБА_5 значно погіршився, у зв`язку з чим у нього виявлена ВІЛ-інфекція, клінічна стадія 4, що вбачається з довідки лікаря-інфекціоніста міської поліклініки №3 м.Дніпродзержинська, а також висновком лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 24 червня 2015 року.

Згідно висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання від 24 червня 2015 року у засудженого ОСОБА_5 встановлено діагноз ВІЛ-інфекція, клінічна стадія ІУ. Генералізований кандідоз (езофагіт, орофарінгеальний). Хронічний гепатит «В+С», мінімальна активність. Сечокам`яна хвороба, хронічний калькульозний пієлонефрит, стадія ремісії ХПН І ст. Хронічний остеомієліт нижньої щелепи, стадія ремісії. Консолідований перелом правої стегнової кістки, метало остеосинтез. Атерома правої навколо вушної області. Згідно з пунктом 2.1.10 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, матеріали на засудженого ОСОБА_5 можуть бути подані на розгляд до суду.

У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28 вересня 1973 року №8 звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених,

які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає

відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в

місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до

серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це

стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час

відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула

характеру, зазначеного в Переліку захворювань.

У відповідності до ч.2 ст.84 КК України особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини.

Згідно п.2.1.10 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року, до захворювання, яке є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання є кандидоз стравоходу, трахеї, бронхів або легенів.

Отже, судом встановлено, що під час відбування покарання хвороба у засудженого ОСОБА_5 внаслідок прогресування набула

характеру, зазначеного в Переліку захворювань, що є підставою для розгляду та вирішення судом питання щодо звільнення його від подальшого відбування покарання.

З наданої суду медичної документації вбачається, що стан здоров`я ОСОБА_5 під час відбування покарання погіршується, що свідчить про неможливість отримання ним належної медичної допомоги в місцях позбавлення волі і може призвести до тяжких наслідків та суттєвого порушення прав заявника, гарантованих йому діючим законодавством.

Так, у відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно ст.27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не можу бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави захищати життя людини.

У ст.49 Конституції України зазначено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування.

У відповідності до ч.1 ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Єрмоленко проти України» від 15 листопада 2012 року враховуючи серйозність наявних у заявника захворювань і те, що затримка надання йому належної медичної допомоги може призвести до швидкого погіршення його стану і навіть смерті, а медична допомога, яка надавалася заявнику, не була адекватною, мало місце порушення статті 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, з метою захисту належного заявнику права на життя та охорону здоров`я, враховуючи, що заявник має тяжку невиліковну хворобу, яка перешкоджає відбуванню покарання, та неможливість отримання заявником належної медичної допомоги в умовах ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне клопотання заявника задовольнити та звільнити засудженого від подальшого відбування покарання.

Також крім стану здоров`я та тяжкості захворювання заявника, суд враховує тяжкість вчиненого ним злочину, який є тяжким, однак не пов`язаний з насильством над потерпілим, особу заявника, який посередньо характеризується за місцем відбування покарання, заохочень та стягнень не має, систематично відвідує заходи виховного впливу, провину та суспільну небезпеку у скоєному злочині визнає та усвідомлює повністю, що на думку суду надає можливість звільнити заявника від подальшого відбування покарання за хворобою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 27, 49 Конституції України, ст.ст.2, 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.84 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, п.2.1.10 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15 серпня 2014 року, суд,-

У Х В А Л И В:
Клопотання ОСОБА_5 про звільнення від покарання за хворобою задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 грудня 2013 року за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ст.ст.70, 71 КК України у вигляді 6 (шести) років 1 (одного) дня позбавлення волі, за хворобою.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1