№ 1-кп/760/1013/14
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2014 року Солом`янський районний суд м. Києва
В складі: головуючого судді : ОСОБА_1
при секретарі : ОСОБА_2
за участю прокурора : ОСОБА_3 ,
обвинуваченого : ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, що зареєстроване в ЄРДР 03.10.2014 року за № 0008690, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, працюючого за разовими договорами, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 та ч.1 ст. 384 КК України та угоду про визнання винуватості від 21.11.2014 р.,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 31.07.2014 року приблизно о 18.30 год., знаходячись в приміщенні Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 49 звернувся з усною заявою до Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві з завідомо неправдивим повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Так, 30.07.2014 року приблизно в 0.30 год. ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в квартирі АДРЕСА_2 , вирішив звернутися до ОСОБА_5 з проханням здати належний йому мобільний телефон марки «Самсунг ОТ-СЗЗЗО», імеі: НОМЕР_1 з метою отримати залоговий кредит в Заставному товаристві «Скарбниця», оскільки ОСОБА_4 не мав документів, що встановлюють його особу. ОСОБА_5 погодився та в подальшому добровільно заклав вказаний мобільний телефон у відділення ломбарду Заставного товариства «Скарбниця», який розташований за адресою: м. Київ, бульвар Чоколівський, 21 та отримав гроші в сумі 250 гривень, які в подальшому передав ОСОБА_4 . Останній отримав гроші, які витратив на власні потреби.
31.08.2014, ОСОБА_4 достовірно знаючи про місце знаходження належного йому мобільного телефону марки «Самсунг ОТ-СЗЗЗО», імеі: НОМЕР_1 вирішив завідомо неправдиво повідомити про вчинення відносно нього кримінального правопорушення.
Реалізуючи злочинний умисел ОСОБА_4 прийшов до приміщення Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 49 та повідомив , що 30.07.2014 року приблизно о 01.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Антонова, 2/32, невідома особа, відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Самсунг ОТ-СЗЗЗО», імеі: НОМЕР_1 спричинивши йому матеріальну шкоду.
В приміщенні Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим оперуповноваженим ВКР Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 було попереджено про кримінальну відповідальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про вчинення злочину за ст. 383 КК України, та прийнято заяву про вчинення відносно ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: про те, що 30.07.2014 року приблизно о 01.00 год. за адресою: м. Київ, вул. Антонова, невідома особа відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Самсунг ОТ-СЗЗЗО», імеі: НОМЕР_1 спричинивши йому матеріальну шкоду. Заяву ОСОБА_4 про вчинення відносно нього кримінальне правопорушення було зареєстровано в журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві за № 32546 від 31.07.2014 року. Відразу після складання протоколу в приміщенні Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві старшим оперуповноваженим ВКР Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_6 від ОСОБА_4 відібрано письмові пояснення в яких останній повідомив, що 30.07.2014 року приблизно о 01 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , невідома особа, відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Самсунг ОТ-СЗЗЗО», імеі: НОМЕР_1 спричинивши йому матеріальну шкоду.

Крім того, ОСОБА_4 01.08.2014, в період часу з 12:05-12:35 годин, перебуваючи в приміщенні службового кабінету №207 слідчого відділу Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві, за адресою: м. Київ, пр. Повітрофлотський, 49, під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0006543 від 01.08.2014 року за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за статтею 384 КК України, що засвідчується підписом у протоколі допиту від 01.08.2014 року, умисно, свідомо надав органу досудового розслідування завідомо неправдиві письмові показання як потерпілий, в яких були вказані факти, що не мали місце в дійсності та були вигадані останнім, а саме про те, що 30.07.2014 року приблизно о 01.00 год. за адресою: АДРЕСА_3 , невідома особа, відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Самсунг ОТ-СЗЗЗО», імеі: НОМЕР_1 спричинивши йому матеріальну шкоду.
Зазначенні умисні діяння ОСОБА_4 , які виразилися у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення, кваліфіковані за ч. 1 ст. 383 КК України.

Крім того, умисні діяння ОСОБА_4 , що виразилися у дачі завідомо неправдивих показань потерпілим, кваліфіковані за ч. 1 ст. 384 КК України.

21.11.2014 р. між прокурором прокуратури Солом`янського району м.Києва ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні зі сторони обвинувачення, та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої він повністю визнав свою винуватість у вказаних діяннях, та з ним узгоджено покарання: за ч.1 ст.383 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки, за ч.1 ст. 384 КК - у виді обмеження волі строком на 1 рік. На підставі ст.. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого більш суворим та призначити 2 роки обмеження волі та на підставі ст.. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробувальним терміном на 1 рік, а також покласти на нього обов`язки передбачені п.2,3,4, ч.1 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором і підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.
Зміст вказаної угоди про визнання винуватості відповідає основним вимогам, зазначеним в статті 472 КПК України.
Гудзю роз`яснено передбачені ст.473 КПК України наслідки укладання та затвердження угоди про обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394 та 424 КПК України, а також про його відмову від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої ст. 474 КПК України, та передбачені ст. 476 КПК України наслідки невиконання угоди, що у разі невиконання ним угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку, яким затверджена угода та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Також ОСОБА_7 було роз`яснено, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.
Суд, вислухав учасників процесу та вивчивши угоду про визнання винуватості від 21.11.2014 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_7 приходить до висновку, що вона підлягає затвердженню.
Суд вважає, що угода відповідає вимогам ст. 472 КПК України, вона була підписана сторонами добровільно і відсутні будь-які підстави вважати, що при цьому було застосовано насильство, примус, погрози чи обіцянки.
Будь-яких скарг від ОСОБА_7 в продовж досудового розслідування не подавалось.
Права обвинуваченого були повністю дотримані, він повністю визнав себе винуватим у вчиненні вказаного злочину.
Суд кваліфікує і вважає правильною правову кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.1 ст. 383 КК України, які виразились у завідомо неправдивому повідомленні органу досудового розслідування про вчинення кримінального правопорушення.
Також ОСОБА_4 вчинив умисні діяння, що виразилися у дачі завідомо неправдивих показань потерпілим, які суд кваліфікує за ч. 1 ст. 384 КК України.

Суд визнає, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України. Умови угоди не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, держави.
Також суд вважає, що виконання ОСОБА_7 взятих на себе за угодою зобов`язань можливе.
Суд, враховуючи наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин, тяжкість вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК України віднесені до злочинів невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, те що він раніше не судимий, задовільно характеризується, погоджується з обраним сторонами угоди покаранням.

Суд вважає можливим призначити ОСОБА_7 покарання покарання: за обома статтями у виді обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, та покладенням на нього обов`язків передбачених п.2,3,4, ч.1 ст. 76 КК України.

Керуючись ст.ст. 374, 474 ,475 КПК України, суд -
З А С У Д И В:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 листопада 2014 року між прокурором прокуратури Солом`янського району м. Києва ОСОБА_3 , яка здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні зі сторони обвинувачення, та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0008690.
Визнати ОСОБА_4 винуватим за ч.1 ст. 383, ч.1 ст. 384 КК України та призначити йому покарання:
За ч.1 ст. 383 КК України - у виді обмеження волі строком на 2 роки;
за ч.1 ст. 384 КК України- у виді обмеження волі строком на 1 рік.
На підставі ст.. 70 КК України остаточне покарання визначити шляхом поглинання менш суворого більш суворим та призначити покарання у виді 2 років обмеження волі
На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік, якщо протягом вказаного строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися на реєстрацію в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з підстав передбачених ст. 394 ч. 4 КПК України.

С У Д Д Я: