Ухвала

іменем україни

18 вересня 2014 року

м. Київ

Колегія суддів Судової палати у
кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

головуючого
Франтовської Т.І.,

суддів:
Квасневської Н.Д., Кульбаби В.М.,

за участю прокурора Саленка В.І.,

засудженого ОСОБА_1,

захисника
ОСОБА_2

розглянула в судовому засіданні в м.
Києві кримінальну справу за касаційною
скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
щодо нього.

Вироком Васильківського
міськрайонного суду Київської області
від 25 листопада 2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, раніше судимого,

останній раз 06 квітня 2007 року
Києво-Святошинським
районним судом Київської області за ч. 2
ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України на 5 років
позбавлення волі.

17 червня 2009 року звільненого
умовно-достроково, не відбутий термін 1
рік 6 місяців 27 днів,

засуджено:

- за ч. 2 ст. 307 КК України на 6 років
позбавлення волі з конфіскацією всього
майна, яке є його власністю, за ч. 2 ст. 309
КК України на 4 роки 6 місяців
позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК
України шляхом поглинення менш
суворого покарання більш суворим
остаточно визначено 6 років
позбавлення волі з конфіскацією всього
мана, яке є його власністю.

Ухвалою Апеляційного суду Київської
області від 18 лютого 2014 року вирок щодо
ОСОБА_1 залишено без зміни.

ОСОБА_1 засуджено за те, що він 27 липня
2011 року за вказівкою невстановленої
слідством особи незаконно придбав без
мети збуту, забравши зі схованки під
дорожнім знаком по вул. Сквирське шосе,
278 м. Біла Церква, Київської області
поліетиленовий пакет із ватними
турунами з особливо небезпечним
наркотичним засобом опієм
ацетильованим масою у перерахунку на
суху речовину 0,062 г, в якій попередньо
залишив 35 грн., і незаконно зберігав при
собі, перевіз до станції метро
«Харківська» у м. Києві де був
затриманий працівниками міліції.

12 березня 2012 року незаконно придбав по
вул. Леваневського в м. Біла Церква,
Київської області у невстановленої
слідством особи за 2000 грн. 100 мл.
опію ацетильованого, який зберігав при
собі та перевіз до місця свого
проживання до АДРЕСА_1, де зберігав як
для власного вживання так і з метою
збуту.

13 березня 2012 року незаконно збув за
місцем свого проживання ОСОБА_3 за 250
грн. медичний шприц із 5 мл. опію
ацетильованого, що в перерахунку на
суху речовину становить 0,2120 г.

22 березня 2012 року незаконно збув за
місцем свого проживання ОСОБА_3 за 250
грн. медичний шприц із 5,2 мл. опію
ацетильованого, що в перерахунку на
суху речовину становить 0,0551 г.

У той же день працівниками міліції під
час огляду будинку ОСОБА_1
було виявлено та вилучено гроші в сумі
250 грн., які надавалися для оперативної
закупки та наркотичні засоби - медичний
шприц 5 мл. із залишками опію
ацетильованого, три разові медичні
шприци: 20 мл. з опієм ацетильованим 4 мл.,
що в перерахунку на суху речовину
становить 0,1060 г; 5 мл. з опієм
ацетильованим 2 мл., що в перерахунку на
суху речовину становить 0,03317 г; 5,6 мл. з
опієм ацетильованим 1,2 мл, що в
перерахунку на суху речовину становить
0,0254 г; та 2 паперових згортка з
канабісом, вагою в перерахунку на суху
речовину 2,28 г та 1,89 г, які ОСОБА_1
повторно, незаконно придбав та
зберігав без мети збуту.

У касаційній скарзі засуджений просить
вирок та ухвалу суду змінити, виключити
із обвинувачення визнаного судом
доведеним вчинення ним злочину за ч. 2
ст. 307 КК України та посилання на
рецидив злочину, оскільки судом
виключено обтяжуючу обставину -
повторність вчинення злочину.
Стверджує, епізод збуту наркотичних
засобів не доведено, а вирок суду в цій
частині обґрунтовано неналежними
доказами. Суд не дав оцінки тому, що
наркотична речовина вилучена у нього в
дома та закупника за якісним і
кількісним складом не мають спільної
групової належності. Наркотичні засоби
він зберігав та виготовляв для
особистого вживання. Засуджений
направив до суду клопотання про
застосування щодо нього Закону України
«Про амністію у 2014 році».

Заслухавши доповідача, засудженого та
захисника котрі підтримали касаційну
скаргу та просили її задовольнити,
прокурора, який вважав, що скарга
задоволенню, а судові рішення зміні не
підлягають, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи скарги,
колегія суддів вважає, що касаційна
скарга задоволенню не підлягає з
наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини
засудженого у вчиненні злочинів та їх
кваліфікація за ч. 2 ст. 309 КК України за
встановлених фактичних обставин не
оспорюються.

Висновок суду про доведеність вини
ОСОБА_1 у вчиненні злочину за епізодом
незаконного придбання, зберігання,
перевезення з метою збуту, а також
збуті наркотичних засобів, вчиненого
повторно, особою, яка раніше вчинила
злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК
України підтверджується сукупністю
доказів зібраних та оцінених судом
відповідно до вимог КПК України 1960
року.

Зокрема, засуджений на досудовому
слідстві у своєму письмовому поясненні
власноруч виклав обставини вчинення
ним збуту 22.03.2012 року і визнав свою вину
(т. 2, а.с. 62-63).

Аналогічно, відповідно до протоколів
допиту в якості підозрюваного та
обвинуваченого (т. 2, а.с. 120-121, 125-127, 135-137)
ОСОБА_1 давав детальні показання і
визнавав свою вину у вчиненні злочину
за ч. 2 ст. 307 КК України.

Посилання засудженого на те, що
наркотична речовина вилучена у нього в
дома та закупника за якісним і
кількісним складом не має спільної
групової належності, спростовується
показаннями самого ОСОБА_1

Засуджений показав, що у нього вдома
був рідкий опій ацетильований, який за
своїми хімічними властивостями може
різнитися.

Як підтверджено висновком експертизи
від 18.04.2012 року за технологією ці рідини
виготовлені одним способом.

За протоколом огляду місця події в
помешканні ОСОБА_1, виявлено та
вилучено три медичних шприци з
речовиною бурого кольору, паперовий
згорток із канабісом та гроші в сумі 250
грн. які відповідають номіналу та
номерам грошових купюр, використаних
для контрольної закупівлі
наркотичного засобу.

Наведені докази, яким дана належна
оцінка судом першої та апеляційної
інстанції спростовують доводи скарги
про непричетність засудженого до
збуту наркотичного засобу.

Не підлягає виключенню з рішення суду
посилання на рецидив злочину, оскільки
засуджений окрім вчинення повторного
злочину у сфері обігу наркотичних
засобів має непогашені судимості за
інші злочини.

Як убачається зі змісту ухвали, суд
апеляційної інстанції перевірив
доводи апеляційної скарги засудженого,
дав на неї відповіді і своє рішення
належним чином вмотивував.

Ухвала Апеляційного суду Київської
області від 18 лютого 2014 року відповідає
вимогам ст. 377 КПК України 1960 року.

Враховуючи зазначене, колегія суддів
вважає доводи скарги засудженого
безпідставними, а касаційну скаргу
такою, що задоволенню не підлягає.

Не підлягають задоволенню доводи
засудженого про застосування до нього
акту амністії, оскільки ОСОБА_1
засуджено за скоєння тяжкого злочину,
окрім того, раніше він звільнявся з
місць позбавлення волі
умовно-достроково та повторно вчинив
злочин, який відповідно до ст. 12 КК
України кваліфіковано як тяжкий.

Виходячи з викладеного, керуючись
статтями 395, 396 КПК України 1960 року, п. п.
11, 15 розділу Х1 «Перехідні положення»
КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

В задоволенні клопотання засудженого
ОСОБА_1 про застосування щодо нього
Закону України «Про амністію у 2014 році»
відмовити.

Касаційну скаргу засудженого залишити
без задоволення, а вирок
Васильківського міськрайонного суду
Київської області від 25 листопада 2013
року та ухвалу Апеляційного суду
Київської області від 18 лютого 2014 року
щодо ОСОБА_1 - без зміни.

Судді:

Франтовська Т.І. Квасневська
Н.Д.
Кульбаба В.М.