Провадження № 1-кп/200/593/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 серпня 2015 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпропетровську обвинувальний акт у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0001765, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
27 квітня 2015 року близько о 09 годині, ОСОБА_5 знаходячись на першому поверсі будівлі КЗ «Дніпропетровська міська клінічна лікарня №16» Дніпропетровської обласної ради, розташованої по вул.Героїв Сталінграду, 19 у м.Дніпропетровську, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, діючи з корисливих мотивів, під вигаданим приводом зателефонувати, попрохав у потерпілої ОСОБА_4 мобільний телефон «Nokia 202 RM-834», при цьому не маючи наміру в подальшому його повернути.

ОСОБА_4 , будучи введеною в оману, не підозрюючи про злочинний намір ОСОБА_5 , довіряючи останньому, погодилась на прохання і передала ОСОБА_5 мобільний телефон «Nokia 202 RM-834». Після чого ОСОБА_5 , вважаючи, що своєю поведінкою він не викличе підозри з боку потерпілої ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, утримуючи при собі майно, яке належить ОСОБА_4 , зник з місця скоєння злочину й таким чином спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 375 грн., викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Вищезазначені умисні дії ОСОБА_5 , які виразилися у заволодінні чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), органом досудового розслідування кваліфікуються за ч.1 ст. 190 КК України.
31 липня 2015 року між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 була укладена угода про примирення, так як обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, відшкодував завдану потерпілій шкоду.

В угоді сторони погодилися на призначення покарання за ч.1 ст.190 КК України у вигляді 150 годин громадських робіт.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України визнав повністю та пояснив, що він дійсно скоїв зазначений злочин при обставинах, встановлених в ході досудового розслідування та викладених у обвинувальному акті. Також ним повністю відшкодовано завдану шкоду потерпілій.

Йому цілком зрозумілі права, передбачені ч.4 ст. 474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст. 394, 424 КПК України.

Крім того, він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом.

Угоду про примирення з потерпілою він заключив добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та потерпілою угоду про примирення.

Потерпіла ОСОБА_4 підтвердила обставини скоєння злочину, викладені в обвинувальному акті, та просила суд затвердили укладену угоду про примирення з обвинуваченим ОСОБА_5 .

Їй цілком зрозуміло, що внаслідок укладення та затвердження угоди про примирення вона буде обмежена в праві оскарження вироку згідно з положеннями ст. ст.394, 424 КПК України та позбавлена права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за дане кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Угоду про примирення з обвинуваченим вона заключила добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді.

Прокурор ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження укладеної між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угоди про примирення.

Вислухавши обвинуваченого, потерпілу й прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що укладена між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 угода про примирення підлягає затвердженню з наступних підстав.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у заволодінні чужим майно, шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), його дії кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України.
Умови укладеної угоди не суперечать вимогам КПК та КК України, відповідають інтересам суспільства, не порушують прав, свобод та інтересів сторін по справі та інших осіб. Судом не встановлено обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Обвинувачений ОСОБА_5 провину в скоєнні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та підтвердив обставини його скоєння, викладені в обвинувальному акті. Дані обставини об`єктивно підтверджуються його показами та матеріалами кримінального провадження.

З таких підстав, суд вважає повністю доведеним дане обвинувачення ОСОБА_5 , оскільки вищезазначені докази, які є в матеріалах кримінального провадження, отримані у передбаченому кримінально-процесуальному порядку, є допустимими, належними та достовірними, взаємно узгодженими, підтверджуючими один одного, які мають значення для кримінального провадження та такими, що відповідають фактичним обставинам справи.

Таким чином, суд визнає обвинуваченого ОСОБА_5 винним у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, а його умисні дії, що виразилися, у заволодінні чужим майно шляхом обману та зловживання довірою (шахрайство), вірно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України.
Враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорій невеликої тяжкості, особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю відшкодував потерпілій завдану шкоду, суд вважає, що узгоджена міра покарання буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст.314, 368, 370, 371, 474, 475 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Затвердити укладену 31 липня 2015 року угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та призначити узгоджену сторонами міру покарання у вигляді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №2817-15 від 16.06.2015 року в сумі 123 грн. ( а.с.19).
Речовий доказ мобільний телефон марки «Nokia 202 RM-834» ІМЕІ НОМЕР_1 , ІМЕІ НОМЕР_2 , вважати повернутими власнику ОСОБА_4 ( а.с.26-27).

На вирок суду, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області, через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі невиконання угоди про примирення потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1