АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 липня 2015 р. м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_5
обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7
захисник ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із неповною середньою освітою, раніше неодноразово судимого;

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця та мешканця АДРЕСА_2 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, із середньо-спеціальною освітою, раніше не судимого, -
В С Т А Н О В И Л А:

Провадження №11-кп/794/249/15 Колегія суддів в І інстанції: ОСОБА_9
ОСОБА_10
ОСОБА_11
Категорія: ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289,
п.6 ч.2. ст.. 115, ч.3 ст. 136 КК України Суддя - доповідач: ОСОБА_1

На вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 травня 2015 року обвинуваченим ОСОБА_6 та в його інтересах адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.

Цим вироком ОСОБА_7 обвинувачено:

-за п. 6 ч.2 ст. 115 КК України та призначено покарання у вигляді 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна, крім житла;

-за ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 289 КК України та призначено покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна, крім житла.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань призначено покарання у вигляді 12 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна крім житла.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом частково складання призначеного покарання та невідбутого покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 04.02.2014 р. остаточно призначено ОСОБА_7 до відбуття покарання у вигляді 13 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві особистої власності майна крім житла.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_7 залишено утримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_7 обраховано з моменту затримання, а саме з 06.08.2014 року.

ОСОБА_6 обвинувачено:

-за ч.3 ст. 136 КК України та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу ОСОБА_6 залишено утримання під вартою. Строк покарання ОСОБА_6 обраховано з моменту затримання, а саме з 07.08.2014 року.

Цивільні позови потерпілих задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 300 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_13 50 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_14 50 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь потерпілої ОСОБА_12 3585 грн. спричиненої матеріальної шкоди .

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_12 100 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_13 30 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілого ОСОБА_14 30 000 грн. спричиненої моральної шкоди.

вирішено долю речових доказів.

Обвинувачений ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі не погоджується з вироком суду в частині призначеного йому покарання. Вважає, що призначене покарання є надто суворим та не відповідає ступеню тяжкості скоєного ним правопорушення. Посилається на те, що суд формально послався у вироку на пом`якшуючі обставини, разом з тим не врахував їх при призначенні йому покарання. Крім того, не погоджується із визначеними сумами моральної шкоди, які суд вирішив стягнути з нього на користь потерпілих.

Просить вирок суду І інстанції змінити та передати його на поруки Пат «Престиж - Інтер» або застосувати ст.ст. 69, 75 КК України.

Захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 в своїй апеляції не оспорюючи кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.3 ст. 136 КК України, а також доведеність його вини за інкримінованим йому органом досудового розслідування кримінальним правопорушенням, вважає даний вирок суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.

Посилається на те, що зазначений вирок є надто суворим в частині призначеного покарання, оскільки воно не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм видом є не справедливим і підлягає зміні.

Вказує на те, що прокурор у судових дебатах, не просила стягувати із ОСОБА_6 майнову та моральну шкоду на користь потерпілих, оскільки смерть потерпілого ОСОБА_15 настала не від протиправних дій ОСОБА_6 , а від протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_7 , що підтверджено матеріалами кримінального провадження та висновками експертиз.

Просить вирок Шевченківського районного суду від 20 травня 2015 року змінити, передати обвинуваченого ОСОБА_6 на поруки трудового колективу ПАТ "Престиж-Інтер", або ж застосувати до нього вимоги ст.ст. 69, 75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та вимоги апеляційних скарг учасників кримінального провадження, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 , які просили вирок районного змінити та пом`якшити призначене покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 , який просив задоволити апеляцію, т.я. ОСОБА_6 не знав о його намірах застосувати ніж, а потім налякався та збежав з місця злочину, міркування прокурора, який просив вирок суду І інстанції залишити без змін, а апеляції без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та з`ясувавши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до наступного.
Судом І інстанції встановлено, що 12.07.2014 року о 20 год. 00 хв. ОСОБА_7 , діючи повторно, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись за адресою: м. Чернівці, вул. Хотинська, 43 (поблизу ТЦ "Караван") реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я потерпілого спільно з ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_7 , близько 20 год. 05 хв. пройшли в приміщення ТЦ "Караван", де придбали ніж господарського призначення фірми «MARTEX», який в подальшому ОСОБА_7 сховав під своїм одягом.

Далі, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинний умисел ОСОБА_7 , на автомобільній стоянці поблизу ТЦ "Караван" підійшли до автомобіля марки "Volkswagen", моделі "Passat В3", д.н.з.: " НОМЕР_1 ", що належить ОСОБА_12 (на підставі довіреності серії ВМР № 339142 від 22.03.2010), під керуванням потерпілого ОСОБА_15 , 1966 року народження. З останнім, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 домовились про їх перевезення до місця, яке ними буде вказано по ходу руху автомобіля. Не припиняючи свого злочинного умислу, по ходу руху автомобіля, ОСОБА_7 вказав ОСОБА_15 про необхідність проїзду на кінцеву зупинку маршрутного автобусу №8, в район вул. Балтійської, що в м. Чернівці.

Знаходячись на проїжджій частині за адресою: вул. Балтійська, неподалік від житлового будинку №15, ОСОБА_7 з метою реалізації злочинного умислу, направленого на незаконне заволодіння транспортним засобом, наказав ОСОБА_15 зупинити транспортний засіб. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_7 , наказав ОСОБА_15 вийти з салону автомобіля, на що отримав відмову.

Після чого, ОСОБА_7 з метою подальшого заволодіння транспортним засобом, переслідуючи мету, направлену на протиправне заподіяння смерті водію автомобіля ОСОБА_15 , з корисливих мотивів, діючи умисно та протиправно, бажаючи довести свій злочинний намір до кінця та позбавити його життя, наніс ОСОБА_15 3 (три) цілеспрямовані удари заздалегідь придбаним ножем господарського призначення фірми «MARTEX» в ділянки розташування життєво-важливих органів, а саме - в ділянки грудної клітини, тулуба та спини, внаслідок чого заподіяв потерпілому ОСОБА_15 тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості. У цей час, ОСОБА_6 вийшов з салону автомобіля. При цьому, після отриманих тілесних ушкоджень, ОСОБА_15 , намагаючись втекти, відчинив передні водійські двері автомобіля та попрямував поповзом в бік житлового будинку АДРЕСА_3 , кличучи на допомогу.

Після чого, ОСОБА_7 вважаючи свої дії достатніми та необхідними для настання смерті потерпілого ОСОБА_15 , з корисливих мотивів, почав вчиняти дії, направлені на незаконне заволодіння транспортним засобом, що належить ОСОБА_12 (на підставі довіреності серії ВМР № 339142 від 22.03.2010), марки "Volkswagen", моделі "Passat В3", д.н.з.: " НОМЕР_1 ", вартістю 38 (тридцять вісім) тисяч 368 (триста шістдесят вісім) гривень 11 (одинадцять) копійок, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але будучи необізнаним з технічними характеристиками автомобіля, а саме будучи необізнаним про зміну в схемі системи запалювання двигуна, яка полягала у наявності додаткової кнопки запуску, у зв`язку з чим не зміг завести двигун, що стало перешкодою довести ОСОБА_7 свій злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, до кінця з причин, що не залежали від його волі.

У результаті вищевказаних дій ОСОБА_7 , направлених на умисне, протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_15 , вчинених з корисливих мотивів, останньому згідно висновку судово-медичної експертизи №475

від 01.09.2014 були спричинені тілесні ушкодження, які відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень які в будь-якому причинному зв`язку з фактом настання смерті не перебувають; також ЛЕГКІ тілесні ушкодження з короткотривалим розладом здоров`я які в будь-якому причинному зв`язку з фактом настання смерті не знаходиться та ТЯЖКИ тілесні ушкодження, за ознакою «небезпеки для життя» які перебувають в безпосередньому причинному зв`язку з фактом настання смерті.

Вважаючи, що на допомогу потерпілому ОСОБА_15 можуть прибути сторонні особи, так як пройшов певний період часу, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втекли.

Однак, ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що потерпілий ОСОБА_15 отримав тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ножових поранень, які призвели до його безпорадного стану, тобто коли без сторонньої допомоги він не мав можливості вжити ефективних заходів для самозбереження, маючи при собі мобільний телефон, не повідомив про такий стан ОСОБА_15 належним установам та особам, зокрема, не викликав швидку медичну допомогу, що призвело до настання смерті останнього.

Смерть ОСОБА_15 настала на місці події, після спричинених йому тілесних ушкоджень, від геморагічного шоку, який розвинувся як ускладнення отриманих при житті чисельних проникаючих, сліпих, колото-різаних поранень грудної клітини та живота з ушкодженням внутрішніх органів та розвитком гострої внутрішньої та зовнішньої кровотечі.

Згідно висновку комісійної судово-медичної експертизи №158 від 29.10.2014, не виключено збереження життя ОСОБА_15 у разі надання йому невідкладної кваліфікованої медичної допомоги в умовах стаціонару.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Колегією суддів при перевірці вироку суду І інстанції встановлено, що суд правильно встановив фактичні обставини справи і його висновок про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні інкримінованих злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115 КК України та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 289 КК України знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і його дії за даними статтями КК України органом обвинувачення кваліфіковані правильно, оскільки судом було встановлено, що ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями, направленими на незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно, поєднане з насильством, небезпечним для життя потерпілого ОСОБА_15 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 15 частиною 3 статті 289 КК України - закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом, за кваліфікуючими ознаками: вчинений повторно, поєднаний з насильством, небезпечним для життя потерпілого. А також, ОСОБА_7 своїми умисними протиправними діями направленими на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_15 та замаху на незаконне заволодіння транспортним засобом, під керуванням останнього, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене пунктом 6 частиною 2 ст.115 КК України умисне

протиправне заподіяння смерті іншій людині (умисне вбивство), за кваліфікуючою ознакою: вчинене з корисливих мотивів.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 3 статті 136 КК України неповідомлення про небезпечний для життя стан особи належним установам чи особам, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_15 , і це відповідає сукупності зібраних у справі, і досліджених у судовому засіданні, доказів, за обставин, викладених у вироку, який постановлений з урахуванням аналізу усіх зібраних у справі доказів та у відповідності до вимог закону, яким дано остаточну юридичну оцінку.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд врахував, обставиною, яка обтяжує його покарання, відповідно до п. 13 ч.1ст. 67 КК України, вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, обставини вчинення ним злочину, його зухвалу поведінку, тяжкі наслідки, що настали внаслідок вчинення злочину, а також думку потерпілих, які просили його суворо покарати.

Відповідно до характеристики особи обвинуваченого ОСОБА_6 , то він є особою раніше не судимою (т.3 а.с.209), за місцем проживання, місцем навчання та місцем утримання характеризується посередньо (т.3 а.с.212, 215); на обліку в психіатра не перебуває (т.3 а.с.217); не страждає хронічним алкоголізмом (т.3 а.с.228). З урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості злочину, який відноситься до злочину середньої тяжкості, а також того, що ним жодним чином не відшкодовано заявлені потерпілими цивільні позови, враховуючи думку потерпілих, колегія суддів погоджується з висновком суду 1 інстанції, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 слід було призначити покарання у виді позбавлення волі і підстав для застосування до обвинувачених вимог ст.ст. 69 та 75 КК України, як про це апелює ОСОБА_6 , немає.

Разом з тим, умотивувавши такє своє рішення, суд 1 інстанції вважав за доцільне призначити ОСОБА_6 максимальне покарання, передбачене санкцією ч.3 ст. 136 КК України, що не відповідає вказаним характеристикам і є явно несправедливим через його суворість, оскільки він до кримінальної відповідальності притягається уперше, щиро розкаявся у скоєному та сприяв слідству. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Тому, з огляду на обставини справи, які судом з`ясовано повно і об`єктивно та враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає можливим змінити вирок суду в частині призначеного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , як про це апелює сторона захисту.

Задоволений цивільний позов потерпілих ОСОБА_16 , який пред`явлений до ОСОБА_6 слід змінити, т.я, матеріалами кримінального провадження не доведено причетність ОСОБА_6 до позбавлення життя потерпілого ОСОБА_15 і це не встановлено досудовим і судовим слідством. Злочин вчинений ОСОБА_6 є середньої тяжкості, тому з урахуванням ступеня вини та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості слід зменшити суму стягнення завданої моральної шкоди.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 499,419, 426 КПК України, колегія суддів судової палати у кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та в його інтересах адвоката ОСОБА_8 задоволити частково.

Вирок Шевченківського районного суду м. Чернівців від 20 травня 2015 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_6 змінити.

Вважати ОСОБА_6 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст. 136 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 50 тис. грн. спричиненої моральної шкоди.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими в той же строк і порядок з дня отримання копії Ухвали суду.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3