ЄУН 331/8082/13-к
Провадження № 1-кп/331/24/15
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
«19» лютого 2015 року Жовтневий районний суд м. Запорожжя в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю: прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
обвинувачених: ОСОБА_5
ОСОБА_6
захисників адвокатів: ОСОБА_7
ОСОБА_8
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта повна загальна середня, який зареєстрований фізичною особою підприємцем, сімейний стан одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Просторівка Чернігівського району Запорізької області, громадянина України, пенсіонера, освіта вища, який зареєстрований фізичною особою підприємцем, сімейний стан одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_4 , який не має судимості,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
30 квітня 2013 року, приблизно о 09 годині 00 хвилин, громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , маючи умисел на грубе порушення громадського порядку, діючи з мотивів явної неповаги до суспільства, знаходячись на території пивного кафе, що розташоване за адресою АДРЕСА_5 , вчинили відносно ОСОБА_4 хуліганські дії, що супроводжувались особливою зухвалістю.
Так, знаходячись у вищевказаному громадському місці, зневажаючи існуючі в суспільстві правила та норми поведінки, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 безпідставно образили ОСОБА_4 , та не реагуючи на зауваження останнього, продовжували ображати його, використовуючи нецензурну лексику.
Під час конфлікту ОСОБА_5 та ОСОБА_6 наблизились до потерпілого ОСОБА_4 , після чого, продовжуючи порушувати громадський порядок та, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, протиставити себе ОСОБА_4 , спричинили потерпілому тілесні ушкодження.
Так, незважаючи на неодноразові вимоги ОСОБА_4 припинити у відношенні нього образливі дії, ОСОБА_6 , який мав при собі газовий балончик, діючи умисно, з особливою зухвалістю, несподівано, бризнув в очі ОСОБА_4 хімічну речовину, після чого разом із ОСОБА_5 почали наносити потерпілому удари кулаками рук по тулубу, завдавши ОСОБА_4 фізичного болю та, припинивши свої злочинні дії після втручання у дану сварку брата потерпілого - ОСОБА_10 .
В результаті своїх злочинних дій громадяни ОСОБА_5 та ОСОБА_6 заподіяли ОСОБА_4 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 1131 від 22.05.2013 року, хімічний опік кон`юнктиви і рогівки 1 ст. обох очей, який кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило за собою короткочасний розлад здоров`я, а також крововилив та садна в проекції крила правої клубової кістки, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.
Застосувавши насилля до потерпілого ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 через деякий час зникли з місця вчинення злочину.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, просив суд виправдати його, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено вчинення кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується та пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_6 вони сумісно здійснюють підприємницьку діяльність в пивному кафе, розташованому по АДРЕСА_5 . На одній території з їх кафе, знаходиться кафе, власником якого є потерпілий ОСОБА_4 . З вказаною особою у нього та ОСОБА_6 неодноразово виникали словесні конфлікти з приводу поділу сумісної території для здійснення бізнесу. Так, вранці 30.04.2013 року від їх бармена - ОСОБА_11 поступив телефонний дзвоник, в ході якого, вона повідомила, що ОСОБА_4 разом зі своїм братом ОСОБА_10 зламали дерев`яну огорожу, що відділяла їх торгівельне вікно від торгівельного вікна потерпілого. Вказана огорожа була встановлена напередодні на вимогу відвідувачів, з метою наочного розмежування території двох різних пивних кафе. Також, ОСОБА_11 повідомила, що потерпілий разом із братом перекрили доступ до їх торгівельного вікна за допомогою пнів, що використовуються останніми як столи для відвідувачів. Прибувши разом з ОСОБА_6 до кафе, вони почали зсовувати вищевказані пні, з метою розблокування підходу до їх торгівельного вікна. В цей момент, зі свого кіоску вискочив ОСОБА_4 та з лайкою кинувся до них. ОСОБА_6 , намагаючись мирно вирішити ситуацію, звернувся до ОСОБА_4 з проханням заспокоїтись. На що останній продовжив виражатися на їх адресу грубою нецензурною лексикою з погрозами. Таким чином, між ними зав`язалася словесна перебрана, що переросла у невелику товкотнечу. Так, ОСОБА_4 спробував штовхнути ОСОБА_6 , на що останній, надаючи опір, взяв потерпілого руками за плечі та відштовхнув від себе. В цей момент на територію кафе, з боку вулиці, зайшов брат потерпілого ОСОБА_10 та одразу ж кинувся до них. Отже, фактично колотнеча відбувалася між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також між ним та ОСОБА_10 . При чому, під час вказаних дій, нікому з учасників конфлікту не було завдано тілесних ушкоджень, будь-яких сторонніх предметів в руках конфліктуючих не було. Яким чином після конфлікту в потерпілого ОСОБА_4 з`явилися тілесні ушкодження, йому не відомо. Окрім вищевказаного, додав, що під час сварки, окрім її учасників, на території кафе перебували та безпосередньо спостерігали за її перебігом ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні не визнав, просив суд ухвалити виправдувальний вирок через недоведеність вчинення саме ним кримінального правопорушення та не встановлення факту його вчинення, та пояснив суду, що з обвинуваченим ОСОБА_5 вони сумісно здійснюють підприємницьку діяльність в пивному кафе, що розташоване по АДРЕСА_5 . Потерпілого ОСОБА_4 він знає протягом тривалого часу, раніше вони, навіть, підтримували дружні стосунки. На теперішній час між ними тривають неприязні відносини з приводу поділу сумісної території для здійснення підприємницької діяльності. Так, 30.04.2013 року, приблизно о 08-30 годині, від ОСОБА_11 , яка працює барменом у їх сумісному з ОСОБА_5 кафе, поступив телефонний дзвоник, в ході якого остання повідомила, що ОСОБА_4 разом зі своїм братом ОСОБА_10 пошкодили дерев`яну огорожу, що поділяла їх торгівельне вікно від торгівельного вікна потерпілого. Крім того, ОСОБА_11 повідомила, що потерпілий разом з братом перекрили доступ до їх торгівельного вікна за допомогою великих пнів, що виконують функцію столів для відвідувачів. Коли він разом з ОСОБА_5 прибули на місце, зі свого торгівельного кіоску вискочив потерпілий, утримуючи в руці певний предмет, схожий чи то на швабру, чи то на держак лопати, після чого між ними виникла перебрана. Через хвилину до кафе прибіг брат потерпілого ОСОБА_10 і між ними зав`язалася колотнеча, в ході якої нікому з її учасників тілесних ушкоджень завдано не було. Окрім цього додав, що очевидцями вказаних подій, окрім нього, ОСОБА_5 та братів ОСОБА_14 , були ОСОБА_13 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .
Не зважаючи на невизнання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вини в інкримінованих їм кримінальних правопорушеннях, доведеність їх винуватості та причетності до вчинення вказаного правопорушення, повністю підтверджується доказами, наданими стороною обвинувачення та дослідженими безпосередньо в судовому засіданні.
Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він знає давно, оскільки, як приватний підприємець, співпрацював із заводом, на якому раніше працював ОСОБА_6 . Крім того, приблизно 7 років тому, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відкрили на одній території з його пивним двориком, своє пивне кафе та стали займатися підприємницькою діяльністю. Таким чином, його кафе та кафе обвинувачених знаходяться на одній території, яка навіть умовно не поділена. На протязі такого сусідства, обвинувачені неодноразово навмисно шкодили його майно, зокрема, торгівельне обладнання, а також провокували його на конфлікти, з приводу чого він звертався до правоохоронних органів. Так, 30.04.2013 року він прийшов на роботу до свого кафе, що розташоване сумісно з кафе обвинувачених по АДРЕСА_5 . Приблизно о 08-30 годині цього ж дня, на територію пивного дворику зайшли ОСОБА_5 з ОСОБА_6 та стали перевертати величезні пні, що виконували в його кафе функцію столів для відвідувачів. Він вийшов до них з приміщення свого кафе, та поцікавився, що вони роблять, на що почув грубу нецензурну лексику на свою адресу та погрози. З цими словами ОСОБА_6 дістав з кишені своїх брюк невеликий балончик чорного кольору, направив його струмінь йому в обличчя та натиснув на клапан чотири рази. Так, з балончику йому в очі виприснулася рідина, що викликала рясну сльозотечу, після чого він на декілька хвилин втратив географічну та часову орієнтацію. Одночасно з цим, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 почали наносити йому удари по різних частинах тіла. При чому, ОСОБА_6 , затиснувши в руці вищевказаний балончик, бив його по голові згори донизу, а ОСОБА_5 , в свою чергу, наносив удари ногами по тулубу, в тому числі у пах. Під час його побиття обвинуваченими, до дворику зайшов його брат ОСОБА_10 , та кинувся їх розбороняти. Коли ОСОБА_10 відтягнув його від ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , він промив очі молоком, яке на його прохання придбав ОСОБА_13 , після чого, з метою отримання медичної допомоги, ОСОБА_10 відвіз його до лікарні, де від лікаря він дізнався, що в балончику ОСОБА_6 знаходилася хімічна речовина, яка завдала опіку його очам. Після лікарні вони направилися до ОСОБА_15 , де він написав заяву на протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вчинені щодо нього. Крім того додав, що наступного дня до його кафе зайшов ОСОБА_16 та вказав на те, що напередодні бачив, як обвинувачені завдали йому тілесних ушкоджень, на що він попросив його засвідчити свої покази в Жовтневому РВ. Таким чином, їх конфлікт з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 безпосередньо бачили: його брат ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , який працює барменом в кафе та випадковий свідок ОСОБА_16 . Окрім вказаних осіб на території пивного дворику під час бійки нікого не було, в тому числі свідка ОСОБА_12 , який в той день з`явився в кафе вже ввечері.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив суду, що приблизно 8 років він працює барменом в кафе у потерпілого ОСОБА_4 та підтримує з ним нормальні стосунки. З обвинуваченими він ніяких стосунків не має, знає їх візуально, як приватних підприємців, що сумісно здійснюють підприємницьку діяльність по сусідству з пивним кафе, в якому він працює. Так, 30.04.2013 року о 08-30 годині, він прийшов на своє робоче місце в пивний дворик, що розташований за адресою: АДРЕСА_5 , де одразу ж став займатися робочими справами. В цей час на територію кафе прийшли ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і стали розкидати стільці та столи для відвідувачів. До них підійшов ОСОБА_4 та поцікавився, що означають їх дії. У відповідь обвинувачені почали висловлюватися в бік ОСОБА_4 нецензурною лайкою, після чого стали наносити останньому удари руками та ногами в область голови та тулуба. Одночасно з цим, він відчув різкий запах газу та побачив в руках ОСОБА_6 газовий балончик. Звернувши увагу на потерпілого, він помітив, що в нього почервоніло обличчя та очі. В цей момент з вулиці на територію кафе забіг брат потерпілого ОСОБА_10 та став розбороняти бійку. Після цього, він на прохання ОСОБА_4 придбав молоко, яким останній вмивався, щоб нейтралізувати вплив газу на очі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що потерпілий ОСОБА_4 є його рідним братом. Обвинуваченого ОСОБА_6 він знає приблизно 20 років, з тих часів, коли вони разом працювали. На теперішній час обвинувачені ОСОБА_5 та ОСОБА_6 здійснюють підприємницьку діяльність в пивному кафе, що розташоване на одній території з пивним кафе його брата - ОСОБА_4 . Так, 30.04.2013 року о 08-00 годині він та потерпілий ОСОБА_4 прийшли на роботу до пивного кафе. ОСОБА_4 пішов відчиняти бар, а він направився відчиняти пивний кіоск, що знаходиться поза територією кафе. Через деякий час він почув гучні крики, що роздавалися з боку кафе та направився туди, з метою з`ясування їх походження. Прибігши до кафе, він побачив розкидані столи, а також обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в цей момент били його брата ОСОБА_4 . Так, ОСОБА_5 кулаком вдарив потерпілого в область голови, після чого вдарив лівою ногою по нозі та, коли замахнувся ногою в область паху ОСОБА_4 , він підскочив до них та відвів цей удар, після чого відтягнув ОСОБА_5 від брата. Крім того показав, що в той момент, коли він забіг на територію кафе, одночасно з ОСОБА_5 потерпілого по голові рукою бив ОСОБА_6 , при чому, в руці останнього був затиснутий чорний балончик розміром приблизно 10 см. ОСОБА_6 він також відштовхнув від ОСОБА_4 . В цей момент його брат ОСОБА_4 став кричати: «Очі! Очі!». Тоді він зрозумів, що в балончику, який тримав в руці ОСОБА_6 знаходиться газ, і цей засіб був використаний проти ОСОБА_4 . Після припинення бійки, він побачив, що в потерпілого почервоніло обличчя та очі, після чого, вони промили його очі водою та молоком, яке придбав ОСОБА_13 на їх прохання, з метою нейтралізації дії газу на очі потерпілого. Також вони викликали співробітників міліції, але наряд не приїхав, тому вони направилися до лікарні для надання ОСОБА_4 медичної допомоги, після чого поїхали до Жовтневого РВ, де останній написав заяву про протиправні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 щодо нього.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив суду, що очевидцем подій, які мали місце 30.04.2013 року він став випадково, обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 бачив, проте, ніяких відносин з ними не мав, потерпілого ОСОБА_4 він знає як власника пивного кафе, розташованого по АДРЕСА_5 , постійним клієнтом якого він є. Так, 30.04.2013 року приблизно о 08-30 годині, він прямував по особистих справах вздовж вищевказаного пивного дворику, коли почув нецензурну лексику, що роздавалася з його території. Зупинившись біля відкритих воріт, він побачив потерпілого ОСОБА_4 і обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які стояли на відстані приблизно пів метри один від одного. Далі він побачив, як ОСОБА_6 направив в обличчя потерпілого ОСОБА_4 свою руку, в якій знаходився певний предмет, після чого, останній вхопився за свої очі, а ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вдвох стали наносити йому удари по корпусу тіла. Ці дії супроводжувалися нецензурною лексикою з боку обвинувачених. В цей момент до них підбіг чоловік, яким виявився брат потерпілого ОСОБА_10 та став їх розбороняти. Закінчення конфлікту він не спостерігав, оскільки поспішав по особистим справам. Наступного дня, він прийшов до кафе ОСОБА_4 щоб купити пива, де останній, дізнавшись, що він був очевидцем його конфлікту з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , звернувся до нього з проханням надати свідчення співробітникам міліції.
Згідно з висновком експерта № 1131 від 20.05.2013 року, хімічний опік кон`юнктиви і рогівки 1 ст. обох очей у гр. ОСОБА_4 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я; крововилив та садно в проекції крила правої клубової кістки у гр. ОСОБА_4 кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження; ушкодження очей є наслідком місцевої дії хімічно активної аерозольної речовини, інші ушкодження утворилися від дії тупих предметів, давність утворення вищевказаних тілесних ушкоджень, не суперечить строку, зазначеному в обставинах справи; для утворення ушкоджень в проекції крила правої клубової кістки достатньо одного ударно-травматичного впливу; не виключається можливість утворення даних ушкоджень (крововиливу та садна) при падінні; характерні властивості травмуючих предметів на наявних ушкодженнях (крововиливах та саднах) у гр. ОСОБА_4 не відобразилися (т. 2, а.п. 54-55).
Оголошеними в судовому засіданні наступними доказами:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 30.04.2013 року, відповідно до змісту якого, потерпілий ОСОБА_4 повідомив про те, що на територію кафе, що розташоване за адресою вул. Дзержинського/Пролетарська, 57 прийшов співвласник даної території - ОСОБА_6 , 1949 року народження, вчинив безлад та бризнув йому в обличчя невідомою речовиною з балончику, який мав при собі (т. 2, а.п. 51);
- рапортом оперативного чергового від 30.04.2013 року, яким прийнято повідомлення через оператор «102» про звернення до Запорізької міської лікарні громадянина ОСОБА_4 , 1957 року народження, з діагнозом хімічний опік кон`юнктиви 1 ст. обох очей (т. 2, а.п. 52);
- висновком додаткової судово-медичної експертизи № 1806-д від 05.07.2013 року, за результатами проведення якої, експерт підтвердив висновки, викладені в експертному висновку № 1131 від 20.05.2013 року (т. 2, а.п. 56-57).
Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні підтвердила наявність конфлікту між ОСОБА_4 та її роботодавцями ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , що мав місце 30.04.2013 року, який супроводжувався нецензурною лайкою та штовханням. Проте, до показань даного свідка в частині заперечення факту нанесення будь-кому з конфліктуючих тілесних ушкоджень, а так само і наявності сторонніх предметів в руках останніх, суд ставиться критично, оскільки вони спростовуються показаннями, допитаних в ході судового розгляду потерпілого ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_16 , які є послідовними, не суперечливими та узгоджуються між собою.
Разом з цим, суд не бере до уваги і не вважає допустимим доказом показання свідка ОСОБА_12 , який в судовому засіданні показав, що конфлікт між обвинуваченими та потерпілим мав виключно словесну форму з використанням нецензурної лексики з боку всіх його учасників, а також зазначив, що під час конфлікту нікому з його учасників тілесних ушкоджень завдано не було. Вказані пояснення суперечать іншим доказам, дослідженим в ході судового розгляду, в тому числі, і показанням самих обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які в судовому засіданні підтвердили, що між ними та потерпілим ОСОБА_4 зав`язалася колотнеча.
Таким чином, правдивість показань потерпілого ОСОБА_4 про розвиток подій, що мали місце 30.04.2013 року, механізм та спосіб отримання ним тілесних ушкоджень, об`єктивно узгоджується з показаннями допитаних в ході судового розгляду свідків та дослідженими доказами.
Так, свідок ОСОБА_13 показав, що після того, як потерпілий звернувся до обвинувачених, які розкидали стільці та столи для відвідувачів на території кафе, з вимогою пояснити їх дії, останні почали висловлюватися в його бік нецензурною лайкою та наносити удари руками та ногами в область голови і тулуба. Коли, він відчув запах газу та побачив в руках ОСОБА_6 газовий балончик, тоді звернув увагу, що у потерпілого почервоніло обличчя та очі.
З показань свідка ОСОБА_10 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 наносив удари потерпілому руками в область голови та ногами в нижню частину тулуба, а в цей момент, обвинувачений ОСОБА_6 , затиснувши в руці чорний балончик, наносив нею удари в область голови потерпілого. Під час бійки до потерпілого з боку ОСОБА_6 було використано хімічну речовину, наслідком дії якої, стало почервоніння обличчя та очей потерпілого, а також його скарги на біль в очах.
Відповідно до показань свідка ОСОБА_16 , конфлікт між потерпілим та обвинуваченими супроводжувався нецензурною лексикою та завданням ударів по корпусу тіла потерпілого з боку обвинувачених. Після того, як ОСОБА_6 направив в обличчя потерпілого руку, в якій знаходився певний предмет, останній вхопився за очі.
Свідок ОСОБА_11 підтвердила наявність конфлікту між потерпілим та обвинуваченими, який супроводжувався нецензурною лайкою та штовханням.
Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1131 від 20.05.2013 року, виявлені у ОСОБА_4 при огляді та зверненні за медичною допомогою, тілесні ушкодження, а саме: хімічний опік кон`юнктиви і рогівки 1 ст. обох очей, який є наслідком місцевої дії хімічно активної аерозольної речовини, та крововилив і садно в проекції крила правої клубової кістки, які утворилися від дії тупих предметів, не суперечать строку та обставинам, на які посилається потерпілий.
Оцінивши в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 носили умисний характер, були вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства з метою досягнення єдиного злочинного результату узгоджено з ОСОБА_6 та спрямовані на грубе порушення громадського порядку, а саме: самоутвердження за рахунок приниження потерпілого ОСОБА_4 , протиставлення себе останньому, спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, що, в свою чергу, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_5 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажав їх настання.
Дії обвинуваченого ОСОБА_6 носили умисний характер, були вчинені з мотивів явної неповаги до суспільства з метою досягнення єдиного злочинного результату узгоджено з ОСОБА_5 та спрямовані на грубе порушення громадського порядку, а саме: самоутвердження за рахунок приниження потерпілого ОСОБА_4 , протиставлення себе останньому, спричинення потерпілому тілесних ушкоджень із застосуванням газового балончику, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, що, в свою чергу, свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачав їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, заздалегідь заготовив вказану речовину для спричинення потерпілому тілесних ушкоджень.
З огляду на викладене, заперечення ОСОБА_5 та ОСОБА_6 доведеності пред`явленого обвинувачення, суд розцінює як намагання уникнути передбаченої законом відповідальності, а позицію невизнання вини як форму захисту.
За таких обставин, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене групою осіб, а дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.
При призначенні виду та розміру покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, його наслідки, дані про осіб обвинувачених, їх відношення до скоєного, пом`якшуючі та обтяжуючі покарання, обставини.
Обвинувачений ОСОБА_5 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив злочин середньої тяжкості, має постійне місце проживання, зареєстрований фізичною особою підприємцем у зв`язку із чим має стабільне джерело доходу, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обвинувачений ОСОБА_6 не має судимості і раніше до кримінальної відповідальності не притягався, вчинив тяжкий злочин, має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується з позитивного боку, є пенсіонером, має статус учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, зареєстрований фізичною особою підприємцем у зв`язку із чим має стабільне джерело доходу, одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, страждає на ряд хронічних захворювань, на диспансерному обліку в спеціальних медичних лікувальних закладах не перебуває.
Обставин, які пом`якшують, або обтяжують покарання обвинуваченим, суд не вбачає.
На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що вчинене обвинуваченими суспільно небезпечне діяння не потягло тяжких наслідків, проте, завдало моральних страждань потерпілому, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 можливе без ізоляції їх від суспільства, та за цих підстав вважає за можливе призначити їм покарання в межах санкції статті, за якою кваліфікуються їх діяння, із застосуванням положень ст. 75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним та достатнім для їх виправлення та запобігання вчиненню ними нових кримінальних правопорушень.
Вирішуючи питання стосовно позовних вимог потерпілого ОСОБА_4 щодо стягнення з обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_6 солідарно на його користь моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 3 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації.
Як на спричинення обвинуваченими потерпілому моральної шкоди, останній посилається на те, що в результаті протиправних дій обвинувачених він зазнав сильних страждань, які полягають у фізичному болю, що став наслідком ушкодження здоров`я, а також у переживаннях, порушенні душевної рівноваги, незручності, хвилюваннях за свій авторитет в очах підлеглих працівників, в присутності яких відбувалися злочинні дії обвинувачених відносно нього.
За таких обставин, з врахуванням розумності, достатності та співмірності, суд находить вимоги потерпілого ОСОБА_4 обґрунтованими та такими, що в повній мірі відповідають глибині його фізичних та душевних страждань, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.
Речові докази по даному кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування, призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (одного) року не вчинить нового злочину і виконає, покладені на нього обов`язки згідно п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України.
На підставі п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання або роботи, періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції.
Стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) гривень.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1