У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати Верховного Суду України

у кримінальних справах у складі:

головуючого

Кравченка К.Т.,

суддів за участю прокурора

Кривенди О.В., Мороза М.А.
Морозової С.Ю.

розглянула
у судовому засіданні у м. Києві 9 жовтня 2008 року кримінальну справу за
касаційним поданням заступника прокурора Донецької області на вирок Совєтського
районного суду м. Макіївка Донецької області від 11 січня 2008 року щодо ОСОБА_1

Вироком місцевого суду

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
року народження,

уродженця та жителя м. Макіївка

Донецької області,

такого, що не має судимості

в силу ст.89 КК України,

засуджено за ч.1 ст.309 КК України до
позбавлення волі на два роки.

Відповідно до ст.75 КК України ОСОБА_1.
звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком два
роки.

На підставі ст.76 КК України на
ОСОБА_1. покладено обов´язки повідомляти орган кримінально-виконавчої системи про зміну місця
проживання та роботи і періодично з´являтися для реєстрації.

В апеляційній інстанції вирок щодо
ОСОБА_1 не переглядався.

Як визнав суд, 17 вересня 2007 року,
ОСОБА_1, на території лісосмуги біля залізничної колії у с. Ханженково
Совєтського району м. Макіївка Донецької області, незаконно придбав (зірвав) рослини
коноплі та виготовив наркотичний засіб - канабіс. Вказаний наркотичний засіб
засуджений незаконно зберігав без мети збуту за місцем свого проживання у
будинку АДРЕСА_1.

21 вересня 2007 року, приблизно о 16
годині, під час огляду помешкання ОСОБА_1, співробітники міліції виявили
канабіс, вага якого у висушеному стані становить 488,91г.

У касаційному поданні прокурор, не
оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин справи та кваліфікацію
дій ОСОБА_1 за ч.1 с.309 КК України, просить вирок щодо нього скасувати у зв´язку із невідповідність
призначеного покарання даним про особу засудженого та тяжкості вчиненого ним
злочину, через м´якість.

На думку прокурора, суд безпідставно звільнив винного від відбування
покарання з випробуванням.

Прокурор вважає, що суд неправильно застосував кримінальний закон, вказавши
у вироку, що ОСОБА_1 незаконно виготовив, а не виробив наркотичний засіб.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора, яка
підтримала подання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи
прокурора, колегія суддів вважає, що подання прокурора підлягає частковому
задоволенню.

Висновок суду щодо винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину за який його
засуджено, стверджується сукупністю зібраних у справі доказів, яким суд дав
належну оцінку і прокурором не оспорюється.

Суд кваліфікував злочинні дії ОСОБА_1 за кваліфікуючими ознаками ч.1 ст.309
КК України - незаконне придбання, виготовлення та зберігання

наркотичного засобу без мети збуту.

З
доводами прокурора про те, що суд повинен був кваліфікувати дії винного як
виробництво наркотичного засобу без мети збуту, колегія суддів не може
погодитися з таких підстав.

Зі змісту законів України «Про обіг в
Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів»
від 15 лютого 1995 р. та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних
засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого
19995 р., а також із роз'яснень, що містяться у п.3 постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику в
справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх
аналогів або прекурсорів» убачається, що під незаконним виробництвом
наркотичних засобів слід розуміти промисловий спосіб виготовлення наркотичних
засобів тобто виготовлення цих засобів із застосуванням спеціального або
спеціально пристосованого обладнання, тощо.

Як убачається зі справи, ОСОБА_1, зірвавши рослини коноплі, поклав їх на
столі для сушіння. Пізніше засуджений вибрав частину листя рослин коноплі, які
внаслідок висушування подрібнилися, та помістив окремо. ОСОБА_1 пояснив, що у такий спосіб він
приготував канабіс для власного вживання шляхом паління (а.с 44).

За таких обставин, висновок суду про
те, що ОСОБА_1 вчинив саме незаконне виготовлення наркотичного засобу без мети
збуту є правильним і не викликає сумніву.

Призначаючи ОСОБА_1 покарання, суд,
відповідно до вимог ст.65 КК України, урахував тяжкість вчиненого злочину, дані
про його особу, а саме те, що він працює та характеризується посередньо.

Разом із тим, рішення суду про
звільнення ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням, не можна визнати
обґрунтованим.

Як убачається зі справи, ОСОБА_1 раніше
двічі був засуджений за вчинення умисних злочинів (крадіжок), за які судимість
погашена в силу ст.89 КК України, перебуває на обліку у наркологічному
диспансері з діагнозом психічних поведінкових розладів внаслідок вживання
опіатів із синдромом залежності.

Поза увагою суду залишилося й те, що постановою Совєтського районного суду
м. Макіївка від 31 травня 2003 року ОСОБА_1 скасовано звільнення від відбування
покарання з випробуванням, призначеного вироком цього суду від 2 жовтня 2002
року, оскільки засуджений злісно ухилявся від покладених судом на нього обов'язків
(а.с.52).

ОСОБА_1 притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочину у
сфері обігу наркотичних засобів та через незначний проміжок часу після
звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ч.4 ст.309 КК
України, належних висновків не зробив та знову вчинив аналогічний злочин.

З огляду на наведене, рішення суду про можливість виправлення ОСОБА_1 без ізоляції його від суспільства, є
сумнівним.

Колегія суддів вважає, що судове рішення у даній справі не відповідає
вимогам закону, а тому підлягає скасуванню, а справа - направленню на новий
судовий розгляд.

При новому розгляді справи суду слід
урахувати наведене, перевірити як зібрані матеріали, так і доводи наведені у
касаційному поданні прокурора та прийняти законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст. 395, 396 КПК України,
колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання заступника прокурора
Донецької області задовольнити частково.

Вирок Совєтського районного суду м. Макіївка Донецької області від 11 січня
2008 року щодо ОСОБА_1 скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд.

С у д д і:

Кравченко К.Т. Кривенда О.В. Мороз
М.А.