Справа № 1-96/11
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2011 року Городищенський районний суд

Черкаської області

у складі :

головуючого суддіПодороги Л.В.

при секретаріГудзь І.І.

з участю прокурорівКлимюк Я.В., ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_2 Едьдар огли, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, українця, ІНФОРМАЦІЯ_3, не одруженого, не працюючого, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, засудженого вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 28.04.2011 року, до 3-х років позбавлення волі, з дворічним іспитовим строком,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 Ельдар огли, в ніч з 25 на 26 лютого 2011 року, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, діючи умисно та цілеспрямовано, з метою скоєння крадіжки чужого майна, зайшов на подвіря помешкання ОСОБА_3, що по вул. Братів Соловйових, 90, с. Вербівка, Городищенського району Черкаської області, де умисно, таємно, повторно, з корисливою метою, заволодів автомобільним причепом марки ММЗ моделі-81024, 1999 року випуску. При цьому, його дії були помічені власником, який намагався перешкодити заволодінню його майном, однак ОСОБА_2, довів свої злочинні дії до кінця, завдавши власнику причепа матеріальних збитків на суму 3000 гривень.

Він же, 27.04.2011 року, близько 18 год. 00 хв., у с. Вербівка, Городищенського району Черкаської області, шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_4, умисно, повторно, з корисливою метою, заволодів металевим човном типу «Прогрес», що належав останньому, чим завдав потерпілому матеріальних збитків на суму 360 гривень.

Будучи допитаним в судовому засіданні, підсудний ОСОБА_2 свою вину у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно та шахрайстві, вчиненому повторно, визнав повністю, однак від дачі пояснень суду відмовився.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2, його вина, у скоєнні відкритого викрадення чужого майна (грабежу), вчиненого повторно, повністю доведена:

- показами потерпілого ОСОБА_3 про те, що 26.02.2011 року, близько 21 год. 00 хв., він ліг відпочивати. Через сон почув, як у вікно будинку хтось постукав. Вставши з ліжка, він поглянув на годинник та помітив що на ньому було 23 год. 30 хв., після чого, підійшов до вікна та помітив, що біля подвіря стоїть автомобіль. Дивлячись у вікно, він помітив невідомого чоловіка, високого зросту, який виходив у хвіртку. Хто то був за чоловік, йому не відомо. Після того, як автомобіль відїхав від подвіря, він знову ліг відпочивати. Через 15-20 хвилин, він знову почув звук автомобіля. Вставши з ліжка, він підійшов до вікна з боку воріт та помітив, що на його подвірї знаходяться двоє невідомих чоловіків, які намагаються відкрити ворота. Помітивши це, його дружина швидко увімкнула світло на подвіря і він помітив, що двоє чоловіків витягують з подвіря причеп та чіпляють до автомобіля. Окрім того, він чув їх нечітку розмову, з якої зрозумів, що дані особи знаходилися в стані алкогольного спяніння. Помітивши це, він швидко одягнувся та вибіг на вулицю, а саме підбіг до автомобіля з правої сторони автомобіля. Підбігши, він постукав у вікно автомобіля та розпочав світити ліхтариком у вікно, при цьому наказував повернути автомобільний причеп на своє місце. Однак, його вимогу пасажири автомобіля проігнорували та автомобіль поїхав. Як тільки автомобіль відїхав від подвіря, він швидко завів свій автомобіль та поїхав за автомобілем вище вказаних осіб. Відїхавши від свого подвіря близько 1,5 кілометра, він помітив, що автомобіль, який стояв біля його подвіря, стоїть на місці та не рухається. Підїхавши до нього, він, відчинивши вікно автомобіля, звернувся до осіб, що знаходилися в ньому з проханням повернути причеп на своє місце. З автомобіля він не виходив, оскільки боявся за своє здоровя та життя. Разом з ним в автомобілі також знаходилася дружина. Не помітивши будь-яких рухів з боку осіб, що знаходилися в автомобілі, він, записавши номерний знак автомобіля, повернувся до свого будинку, де зателефонував до райвідділу міліції та повідомив про дану подію.;

- показами свідка ОСОБА_5 про те, що 25.02.2011 року, близько 23 год. 30 хв., крізь сон, вона почула, що по всіх вікнах хтось стукає. Про це вона сказала своєму чоловіку. Коли її чоловік поглянув у вікно, то повідомив, що від подвіря відїжджає якийсь автомобіль. Після цього, вони знову лягли відпочивати. Через 15-20 хвилин, вони знову почули звук двигуна автомобіля, який лунав біля їхнього подвіря. Її чоловік встав з ліжка та, поглянувши у вікно, сказав їй, що двоє чоловіків намагаються відкрити вїзні ворота. Помітивши це, він швидко накинув на себе спортивні штани та побіг на вулицю, при цьому, включив на подвірї світло. Вона стояла в будинку та спостерігала за тим, як її чоловік підбіг до автомобіля з правої сторони та ліхтариком світив до салону автомобіля, при цьому кричав, щоб причеп повернули на своє місце. Але особи, що знаходилися в салоні автомобіля не відреагували та автомобіль поїхав від подвіря. Чоловік швидко забіг до будинку та сказав їй, щоб вона взяла ключі від гаражу та автомобіля. Вона швидко вибігла на вулицю та вони, сівши до власного автомобіля, поїхали іншою дорогою, на зустріч даному автомобілю. Через деякий час, вони помітили, що автомобіль викрадачів стоїть на узбіччі дороги. Підїхавши до нього, вони записали номерний знак даного автомобіля та повернулися додому, де чоловік зателефонував до райвідділу міліції та повідомив про подію.;

- показами свідка ОСОБА_6, про те, що 25.02.2011 року, він, протягом дня, вживав алкогольні напої та, деякий час відпочивши, близько 22 год. 30 хв., пішов до бару «Лілея», що в с. Вербівка Городищенського району. Прийшовши до бару, він випив пляшку пива та вийшов з приміщення, де помітив ОСОБА_7 і ОСОБА_2, які стояли біля автомобіля ОСОБА_8. Під час розмови, хтось із хлопців запропонував проїхати разом з ними. ОСОБА_2 пояснив, що потрібно проїхати до ОСОБА_3 з наміром забрати кошти, які, зі слів ОСОБА_2, винен йому ОСОБА_3. Отримавши дане запрошення, він погодився та, сівши до салону автомобіля, поїхав разом з ними. Підїхавши до подвіря ОСОБА_3 та зупинивши автомобіль, з нього вийшли ОСОБА_2 та ОСОБА_7, а він, разом з ОСОБА_8, залишилися в автомобілі. Про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_7 робили на вулиці, йому не відомо. Близько через 5 хвилин, він почув, що позаду автомобіля хтось чіпляє причеп. Після чого, до салону автомобіля сів ОСОБА_2 та ОСОБА_7. У цей час, він помітив, що у заднє вікно автомобіля хтось посвітив ліхтариком. Після цього, вони поїхали від подвіря ОСОБА_3. Відїхавши на незначну відстань, ОСОБА_8 Ю зупинив автомобіль. У цей час, біля них зупинився інший автомобіль. Постоявши, даний автомобіль поїхав, а ОСОБА_8 Ю скерував свій автомобіль до іншого подвіря, де, залишили причеп та повернулися до бару «Лілея».;

- показами свідка ОСОБА_7 про те, що 25 лютого 2011 року, він, протягом вечора, вживав алкогольні напої та, близько 22 год. 00 хв., спільно із ОСОБА_2 та ОСОБА_9 приїхали до бару «Лілея». Приїхавши до бару, вони помітили ОСОБА_6. Підійшовши до нього, вони почали розмову, в ході якої, ОСОБА_2 повідомив, що ОСОБА_3 винен йому гроші. Після цього, ОСОБА_2, разом з ОСОБА_9, поїхали в напрямку помешкання ОСОБА_3 та, повернувшись через 15-20 хвилин, ОСОБА_2 повідомив, що він має намір забрати у ОСОБА_3 причеп, який він йому позичав для користування. Після цих пояснень, ОСОБА_2 підійшов до невідомого йому чоловіка, який був на автомобілі марки ВАЗ -2108 чорного кольору. Повернувшись до них, ОСОБА_2 запропонував поїхати разом з ним. На дану пропозицію вони погодилися. Після чого він, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 поїхали до помешкання ОСОБА_3, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5. Близько 23 год. 30 хв., підїхавши до подвіря, водій зупинив автомобіль. Після зупинки автомобіля, ОСОБА_2 вийшов з нього. Зразу за ними вийшов і він. Вийшовши, він помітив, що ОСОБА_2 відкрив ворота розпочав витягувати причеп. Помітивши це, він запропонував ОСОБА_2 свою допомогу, але ОСОБА_2 сказав, що він сам все зробить. Однак, він все ж таки підійшов до нього та допоміг підтягнути та причепити причеп до автомобіля. Після цього, вони сіли до автомобіля та розпочали відїжджати від подвіря. Коли сідали до салону автомобіля, на подвірї ОСОБА_3 загорілося світло. Про те, чи світили в салон автомобіля ліхтарем він сказати не може, оскільки не памятає. Сівши до автомобіля, вони поїхали в напрямку виїзду із вулиці Братів Соловйових в напрямку вулиці Братів Зуєнків. Відїхавши від помешкання ОСОБА_3 на відстань близько 1 кілометра, вони зупинилися. Майже відразу, до них підїхав автомобіль ОСОБА_3, який призупинився та знову продовжив свій рух. Помітивши автомобіль ОСОБА_3, він зрозумів, що ОСОБА_2 обманув їх і те, що вказаний причеп викрадений. Зрозумівши це, він та водій розпочали розмову з ОСОБА_2 про те, що потрібно повернути даний причеп назад, але на ці слова ОСОБА_2 відповів, що він сам розбереться в даній обстановці. Після чого, вони поїхали до невідомого йому подвіря де ОСОБА_2 залишив причеп та вони повернулися до бару.;

- показами свідка ОСОБА_8 про те, що він, 25 лютого 2011 року, близько 19 год., на власному автомобілі НОМЕР_1 поїхав до приміщення бару «Лілія», що в с. Вербівка. Коли підїхав до бару, до нього підійшов ОСОБА_2 та попрохав проїхати з ним до подвіря ОСОБА_3 щоб забрати причеп, пояснивши, що коли він працював у ОСОБА_3, то використовував власний причеп і тепер бажає його забрати. На дану пропозицію він погодився, оскільки, за дану поїздку, ОСОБА_2 пообіцяв заплатити кошти в сумі 100 гривень. Після цього, ОСОБА_2, разом з двома хлопцями, сіли до салону автомобіля. Коли вони сіли до салону автомобіля, він помітив, що вони знаходилися в стані алкогольного спяніння. Підїхавши до подвіря ОСОБА_3, він заглушив двигун, але світло фар не виключав. Після зупинки, з автомобіля вийшов ОСОБА_2 та невідомий йому чоловік. Про те, чим вони займалися коли вийшли із автомобіля, йому не відомо, оскільки він залишився в автомобілі. Через 5 хвилин, він почув як до мого автомобіля приєднали причеп. Коли хлопці сідали до салону автомобіля, він помітив, що на подвірї ОСОБА_3 загорілося світло. Про те, чи світили у салон автомобіля ліхтарем він сказати не може, оскільки не памятає. Коли хлопці сіли до автомобіля, ОСОБА_2 повідомив, що можемо їхати. Після цього, він завів двигун автомобіля та поїхав по дорозі, яку йому вказував ОСОБА_2 Відїхавши від подвіря ОСОБА_3 на відстань близько 1,5-2 кілометра, він помітив, що в їх сторону їде автомобіль ОСОБА_3 Помітивши даний автомобіль, він запитав у ОСОБА_2 про те, чому ОСОБА_3 їде до них. На його запитання, ОСОБА_2 пояснив, що він сам розбереться в даній обстановці. Коли автомобіль ОСОБА_3 підїхав до них, з автомобіля висунувся ОСОБА_2 та щось крикнув у бік автомобіля ОСОБА_3, що саме, він не розібрав. Після цього, вони приїхали до іншого двору, де залишили причеп та повернулися до бару. За поїздку, ОСОБА_2 заплатив йому гроші в сумі 60 гривень.;

- показами свідка ОСОБА_10 про те, що в кінці лютого 2011 року, близько 23 години 50 хвилин, вона, перебуваючи на власному подвірї помітила, що біля її подвіря зупинився автомобіль, що належить ОСОБА_8. З даного автомобіля вийшов ОСОБА_8 та ОСОБА_2. Вийшовши з автомобіля, вони підійшли до неї та запропонували придбати у них металобрухт. Почувши дану пропозицію, вона спочатку не погоджувалася, але, в подальшому, вирішила оглянути той металобрухт, що вони привезли. Після цього, хлопці затягнули на її подвіря автомобільний причіп. Помітивши даний причіп, який був в доброму стані, вона спочатку не бажала його придбати, але, в подальшому, покликала свого чоловіка. Коли з будинку вийшов чоловік то хлопці запропонували придбати даний причіп за вагу в 250 кілограмів. Після цих слів, вона вирішила все ж таки придбати причеп та заплатила кошти в сумі 580 гривень. Отримавши дані гроші, хлопці поїхали в невідомому їй напрямку.

Як пояснював ОСОБА_8, даний причеп належить ОСОБА_2. Про те, що даний причеп був викрадений, вона не здогадувалася. Причеп придбала для власних потреб.;

- дослідженими в судовому засіданні показами свідка ОСОБА_9 про те, що в кінці лютого 2011 року, близько 23 год. 30 хв., він знаходився біля приміщення бару «Лілея», що в с. Вербівка Городищенського району. Біля приміщення бару, він перебував на власному автомобілі марки ВАЗ-2105. У цей час, до нього підійшов місцевий житель ОСОБА_2, який попросив відвести його до помешкання ОСОБА_3, на що він погодився, оскільки ОСОБА_2 пообіцяв заплатити йому з тих коштів, які забере в ОСОБА_3 Після цього, він, з ОСОБА_2 та ОСОБА_7 та чоловіком на прізвисько «пожарнік», поїхали до подвіря ОСОБА_3. Коли підїхали, з автомобіля вийшов ОСОБА_2 та направився на подвіря. Вони в трьох залишилися сидіти в автомобілі. Через майже 5 хвилин, ОСОБА_2 повернувся та пояснив, що ОСОБА_3 не відчиняє йому двері та він відвіз хлопців назад до бару.;

- даними протоколу очної ставки між ОСОБА_11Е огли та ОСОБА_7 від 11.03.2011 року, в ході якої, ОСОБА_7 підтвердив свої покази.;

- даними протоколу очної ставки між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 від 11.03.2011 року, в ході якої, ОСОБА_6 підтвердив свої покази.

- даними протоколу огляду місця події від 26.02.2011 року, відповідно до якого, було оглянуто будинок ОСОБА_3 по вул. Б. Соловйових, 90, с. Вербівка Городищенського район Черкаської області та виявлено відсутність причепа.;

- даними протоколу огляду місця події від 26.02.2011 року відповідно до якого було оглянуто територію будинковолодіння ОСОБА_10, що по вул. Коцюбинського, 42, смт. Вільшана, Городищенського району Черкаської області, в якому виявлено та вилучено автомобільний причеп.;

- даними протоколу огляду предметів від 16.03.2011 року, відповідно до якого було оглянуто металевий автомобільний причіп, що був викрадений у ОСОБА_3, в ніч з 25 на 26 лютого 2011 року.;

- даними свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серії РКС № 174031 від 22.04.2000 року, яким підтверджується належність ОСОБА_3 легкового причепу, марки ММЗ-81024.;

- даними товарного чеку б/н від 04.03.2011 року, яким підтверджується, що вартість автомобільного причепу становить 3000 грн.

Крім повного визнання своєї вини підсудним ОСОБА_2, його вина, у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, повністю доведена:

- показами потерпілого ОСОБА_4 про те, що 27 квітня 2011 року, близько 18 години, до нього підійшов місцевий житель ОСОБА_2, який попросив у нього човен з наміром половити рибу, терміном на пів години. На прохання він погодився та надав ОСОБА_2 ключі від замка, яким привязано човен. Взявши ключ, ОСОБА_2 направився в сторону ставка. Через деякий час, під час розмови із співмешканкою ОСОБА_12, остання повідомила, що ОСОБА_2 може не повернути даний човен. Почувши дані слова, він, відразу, направився в сторону ставка, де знаходився його човен. Не дійшовши до причалу, він помітив, що від ставка, в сторону центру села, поїхав автомобіль з причепом, на якому знаходився човен, схожий на його. Помітивши це, він швидко пішов до причалу та, не помітивши човна, зателефонував до дільничного інспектора міліції та повідомив про дану подію.

По закінченню розмови з дільничним інспектором міліції, він, відразу, направився в сторону руху автомобіля з човном. Дійшовши до вул. Гагаріна, що в с. Вербівка, він помітив, що на подвірї ОСОБА_13, знаходиться його човен. Зайшовши на дане подвіря, під час розмови з ОСОБА_13, остання повідомила, що човен їй привіз ОСОБА_2, який пояснив, що він, працюючи на ставку в с. Товсті, отримав човен у рахунок заробітної плати та запропонував його придбати. На пропозицію вона погодилася та заплатила йому кошти в сумі 150 гривень. Під час розмови, він повідомив, що човен належить йому та запропонував ОСОБА_13 повернути йому човен, а він поверне гроші в сумі 150 гривень. В чому сторони дійшли згоди.;

- показами свідка ОСОБА_14 про те, що 30 квітня 2011 року, близько 09 год. 45 хв., працівниками міліції, вона була запрошена в якості понятої при проведенні огляду прибережної смуги ставка «Заводський», що розташований в с. Вербівка, Городищенського району. Дана смуга розташована напроти жомової ями колишнього Вільшанського цукрового комбінату. При огляді прибережної смуги, виявлено причал, де знаходиться човен зеленого кольору. Зі слів ОСОБА_4, його човном, шляхом обману, заволодів ОСОБА_2 та продав його ОСОБА_13 за 150 гривень. Після цього, він відкупив даний човен та повернув собі.;

- показами свідка ОСОБА_12 про те, що 30 квітня 2011 року, близько 9 год. 45 хв., працівниками міліції її було запрошено в якості понятої при проведенні огляду прибережної смуги ставку «Заводський», який розташований в с. Вербівка, Городищенського району. При огляді прибережної смуги, виявлено причал, де знаходиться човен зеленого кольору. Зі слів ОСОБА_4, його човном, шляхом обману, заволодів ОСОБА_2 та продав його ОСОБА_13 за 150 гривень. Після цього, він відкупив даний човен та повернув собі.;

- показами свідка ОСОБА_15 про те, що 27 квітня 2011 року, близько 18 год., до нього, на мобільний телефон, зателефонував ОСОБА_2 та попросив перевезти човен, який належить йому особисто. На прохання він погодився та, домовившись про зустріч, поїхав до приміщення магазину «Марія», що по вул. Братів Соловйових. Приїхавши до магазину, він забрав ОСОБА_2, який заправив його автомобіль пальним, а також забрали жителя ІНФОРМАЦІЯ_6 - ОСОБА_16, та поїхали в напрямку виїзду з села. Зупинивши автомобіль на відстані майже 300-350 метрів від знаку «с. Вербівка», що зі сторони смт. Вільшана, з нього вийшов ОСОБА_2, пояснивши, що піде забрати ключі від човна. Через 5 хв. Рустам повернувся та вони поїхали на берег ставка. Зупинивши автомобіль, вони трьох, підійшли до човна, де ОСОБА_2 дістав ключ та відчинив замок. Після чого, вони в трьох погрузили човен на автомобільний причіп та поїхали до помешкання ОСОБА_13, що проживає в с. Вербівка. Підїхавши до вказаного помешкання, ОСОБА_2 вийшов з автомобіля та, зайшовши на подвіря, відчинив ворота, через які він заїхав. Перебуваючи на подвірї, ОСОБА_2 підійшовши до ОСОБА_13 та розпочав з нею розмову, після чого, вони згрузили човен та, сівши до салону автомобіля, поїхали в сторону розташування магазину «Марія», де він висадив ОСОБА_2 та ОСОБА_16 і поїхав у власних справах.;

- показами свідка ОСОБА_13 про те, що 27 квітня 2011 року, близько 19 год., вона знаходилася на власному подвірї. У цей час, до її подвіря підїхав автомобіль ОСОБА_15 та з нього вийшов ОСОБА_2, який підійшов до неї та запропонував придбати металевий човен. Почувши дану пропозицію, вона запитала в ОСОБА_2 про те, кому належить даний човен. На її запитання, ОСОБА_2 запевняючи відповідав, що даний човен належить йому особисто. Після цього, вона оглянула човен та вирішила придбати його для власних потреб. За даний човен вона заплатила ОСОБА_2 кошти в сумі 150 гривень. Через деякий час, до її подвіря прийшов місцевий житель ОСОБА_4, який пояснив, що човен, який вона придбала у ОСОБА_2 належить йому. Після чого, ОСОБА_4 запропонував, що він поверне їй кошти, а вона щоб повернула йому човен, що і було зроблено.;

- показами свідка ОСОБА_16 про те, що 27 квітня 2011 року, близько 18 год., він перебував у с. Вербівка, Городищенського району біля приміщення магазину «Марія», що розташований по вул. Братів Соловойових. Окрім нього, біля магазину також знаходився і місцевий житель ОСОБА_2, з яким вони почали розмову. В ході розмови, ОСОБА_2 попросив його допомогти перевезти металевий човен. При цьому, ОСОБА_2 пояснив, що даний човен належить йому особисто. На дане прохання він погодився. Після того, як він дав згоду, ОСОБА_2 кудись зателефонував з мобільного телефону. Через деякий час, до приміщення магазину, на автомобілі марки ВАЗ 2105, підїхав місцевий житель ОСОБА_15. Коли ОСОБА_15 підїхав, то до нього зразу ж підійшов ОСОБА_2 та розпочав з розмовляти. Помітивши це, він також підійшов до автомобіля ОСОБА_15 та почув, що ОСОБА_15 сказав ОСОБА_2, що він поїде додому та приєднає автомобільний причіп, а він щоб шукав пальне. Почувши це, він сказав їм обом про те, що буде знаходитися біля приміщення магазину та чекати на них. Після цих слів, ОСОБА_15 поїхав в сторону розташування свого помешкання, а ОСОБА_2 пішов у невідомому йому напрямку. Через декілька хвилин, до приміщення магазину знову приїхав ОСОБА_15 на автомобілі з причепом. Рустам, який підійшов на декілька хвилин раніше, залив в бак автомобіля пальне і вони поїхали в напрямку виїзду з села, а саме в напрямку смт. Вільшана. Не доїхавши деяку відстань до виїзду із села, ОСОБА_2 попросив ОСОБА_15 зупинити автомобіль з наміром сходити та взяти ключ від човна. ОСОБА_15 зупинив автомобіль і ОСОБА_2, вийшовши з нього, направився до розташування підсобного господарства. Через декілька хвилин, ОСОБА_2 повернувся та повідомив, що потрібно їхати до причалу, що розташований напроти жомової ями колишнього Вільшанського цукрового комбінату. Після цих пояснень, вони в трьох направилися до даного місця. Підїхавши до причалу, він помітив, що біля нього знаходиться металевий човен. ОСОБА_2, вийшовши з автомобіля, підійшов до човна та, за допомогою ключа, відкрив замок, яким був привязаний човен. Помітивши це, він вирішив, що даний човен належить ОСОБА_2. Коли ОСОБА_2 відчинив замок, вони в трьох, погрузили човен на автомобільний причіп і ОСОБА_2 сказав, що потрібно їхати до помешкання ОСОБА_13. Після чого, вони направилися до даного помешкання. Приїхавши до домоволодіння ОСОБА_13 з автомобіля вийшов ОСОБА_2 та, підійшовши до господарки, почав розмову. Про що саме вони розмовляли, йому не відомо, оскільки він до них не підходив, але неодноразово чув, що ОСОБА_2 запевняв ОСОБА_13 про те, що даний човен належить йому. Потім, вони згрузили човен та ОСОБА_15 відвіз їх до розташування магазину «Марія».;

- даними протоколу огляду місця події від 30.04.2011 року в ході якого було проведено огляд прибережної ділянки ставка «Заводський», що розташований в с. Вербівка Городищенського району;

- даними звіту № 04/1-03 «Про незалежну оцінку човна», згідно якого, вартість металевого човна типу «Прогрес», станом на 05.05.2011 року, становить 360 гривень.;

- даними огляду предметів від 10.05.2011 року, відповідно до якого було оглянуто металевий човен.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_2 у відкритому викраденні чужого майна, вчиненому повторно та заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненому повторно, доведена повністю.

Оскільки, ОСОБА_2, скоїв відкрите викраденні чужого майна (грабіж), вчинене повторно, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Оскільки, ОСОБА_2, також скоїв заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, його дії слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного, його негативну характеристику за місцем проживання, обставини справи, обставини, що помякшують і обтяжують його покарання.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд враховує, що підсудний вчинив грабіж, перебуваючи у стані алкогольного спяніння.

Обставин, що помякшуючих покарання підсудного ОСОБА_2, судом не виявлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_2, будучи підсудним по кримінальній справі по його обвинуваченню за ч. 3 ст. 185 КК України, за те, що 23.01.2011 року, вчинив крадіжку, поєднану із проникненням у житло, та за що, в подальшому, був засуджений до трьох років позбавлення волі з дворічним іспитовим строком, знову вчинив корисливий злочин проти власності, та вважає, що його виправлення можливе лише при ізоляції від суспільства, шляхом призначення покарання у вигляді реального позбавлення волі.

У звязку з цим, суд також вважає за необхідне змінити міру запобіжного заходу, застосовану відносно ОСОБА_2, у вигляді підписки про невиїзд, на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду, оскільки вважає, що знаходячись на волі, він може продовжувати злочинну діяльність.

Речові докази по справі: автомобільний причіп, що зданий на зберігання ОСОБА_3, слід повернути йому ж за належністю, звільнивши від зобовязань по зберігальній розписці; металевий човен, що зданий на зберігання ОСОБА_4, слід повернути йому ж за належністю, звільнивши від зобовязань по зберігальній розписці.

Судові витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_2 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України і призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточну міру покарання ОСОБА_2, за скоєння злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України, призначити 4 (чотири) роки позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, до вказаного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначену вироком Городищенського районного суду від 28.04.2011 року та остаточну міру покарання ОСОБА_2 призначити у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі.

Змінити міру запобіжного заходу, застосовану відносно ОСОБА_2, у вигляді підписки про невиїзд, на тримання під вартою, взявши його під варту в залі суду.

Повідомити родичів ОСОБА_2, про зміну йому міри запобіжного заходу на тримання під вартою, виконання якого, покласти на Городищенський РВ УМВС України в Черкаській області.

Речові докази по справі: автомобільний причіп, що зданий на зберігання ОСОБА_3 - повернути йому ж за належністю, звільнивши від зобовязань по зберігальній розписці; металевий човен, що зданий на зберігання ОСОБА_4 - повернути йому ж за належністю, звільнивши від зобовязань по зберігальній розписці.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Черкаської області через Городищенський районний суд протягом 15 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_17