УХВАЛА

Іменем України

„ 3 " липня 2007 року м. Житомир

Колегія суддів
судової палати в кримінальних справах апеляційного суду

Житомирської
області у складі:

головуючого -
судді Романова О.В.

суддів: Ляшука В.В.

Гузовського О.Г.

з участю: прокурора Руденка В.І.

розглянула у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1 на вирок Черняхівського районного суду Житомирської області від 11
квітня 2007 року, яким засуджено

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 народження, уродженця смт. Черняхів
Житомирської області, громадянина України, не судимого в силу ст. 55 КК України
/редакція 1960 року/

За ст. 121 ч.2 КК України на 8 років позбавлення волі;

Запобіжний захід
до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Початок строку покарання визначено рахувати з 30 жовтня
2006 року.

Застосовано
примусове лікування від алкоголізму відповідно до ст. 96 КК України.

Постановлено
стягнути з засудженого ОСОБА_1 на користь НДЕКЦ УМВС України в Житомирській
області 117 грн. 30 коп. судових витрат за проведення судово-імунологічної
експертизи.

Речовий доказ -
куртку, яка зберігається в Черняхівському РВ УМВС знищити.

Як визнав суд 22
жовтня 2006 року о 15 год.
ОСОБА_1 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння під час розпиття спиртних напоїв в ході суперечки умисно
наніс ОСОБА_2 чотири удари кулаком в обличчя, виштовхав його

Справа № 11-484 Головуючий у суді 1-ї інстанції
Васильчик С.Ф.

Категорія ст. 121 ч. 2 Суддя-доповідач
Ляшук В.В.

2 з будинку на подвір'я де знову наніс потерпілому один
удар кулаком в голову від якого останній впав на землю.

Внаслідок ударів
ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м'які тканини голови
з їх внутрішньої поверхні, в лобовій та обох тім'яних ділянках темно-червоного
кольору, масивного пластинчатого крововиливу під тверду мозкову оболонку в обох
тім'яних ділянках об'ємом до 120 мл крові та несформованих згортків,
аналогічної гематоми на основі мозку в середній черепній ямці об'ємом до 70
мл., крововиливу в шлуночки головного мозку в об'ємі до 15 мл рідкої
темно-червоної крові, що відносяться до категорії тяжких за критерієм небезпеки
для життя і знаходяться в прямому причинному зв'язку з настанням смерті
потерпілого.

В апеляції
засуджений просить пом'якшити йому міру покарання. Крім того зі змісту апеляції
вбачається, що ним оспорюються і фактичні обставини справи, а зокрема він
вказує, що наніс потерпілому лише один удар рукою в обличчя. Решту тілесних
ушкоджень він потерпілому не завдавав, зазначає, що їх ОСОБА_2 раніше заподіяли
невідомі особи, також вказує, що перед конфліктом, який виник у нього з
потерпілим той конфліктував з ОСОБА_3, при цьому він бачив як останній тримав
ОСОБА_2 за горло та погрожував йому. Вважає, що причиною смерті потерпілого могла
бути його хвороба-епілепсія.

Заслухавши
доповідача, міркування прокурора, який заперечив щодо задоволення апеляції
засудженого, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 365 КПК
України, судова колегія вважає, що апеляція засудженого не підлягає задоволенню
з наступних підстав.

Винність ОСОБА_1
у вчинені злочину, за який його засуджено, та правильність кваліфікації його
дій підтверджується дослідженими та належно оціненими судом доказами наведеними
у вироку.

На досудовому
слідстві, ОСОБА_1 визнавав себе винним в умисному спричиненні тяжкого тілесного
ушкодження ОСОБА_2 від якого настала його смерть та показав, що наносив
останньому удари кулаками в обличчя та по голові, викидав його з будинку.
Пояснював, що після нанесення останнього удару потерпілому в голову останній
впав і почав хрипіти. При цьому він стверджував, що ОСОБА_3 участі у бійці
не приймав, /а.с.55, 103/

Під час
відтворення обстановки та обставин події вчинення злочину засуджений розповів
та показав при яких обставинах він заподіяв тілесні ушкодження потерпілому,
/а.с. 57/

Його показання узгоджуються з
іншими дослідженими у суді доказами.

Показання свідка ОСОБА_3 свідчать про те, що він бачив як
засуджений під час сварки вдарив ОСОБА_2. кулаком в обличчя та витягнув його на
вулицю де перебував з ним біля 10 хвилин. Вийшовши за ними на вулицю він
побачив, що ОСОБА_2 лежав біля воріт та хропів, /а.с. 158/

3

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 повідомили, що від ОСОБА_1 їм стало відомо, що 22 жовтня
2006 р. в своєму
домоволодінні він сильно побив свого знайомого на ім'я ОСОБА_2 і від завданих
ушкоджень він може померти.

З показань
свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7
вбачається, що 22.10.2006 р. близько 18 год. вони виявили на подвір'ї труп чоловіка який лежав біля
воріт. В цей же день вони бачили цього чоловіка з засудженим. /а.с.38-39/

За висновком
судово-медичної експертизи смерть ОСОБА_2 настала від крововиливів під оболонки
та шлуночки головного мозку, в результаті закритої черепно-мозкової травми.
Враховуючи локалізацію, характер ушкоджень смерть потерпілого настала через
короткий проміжок часу після їх отримання, при цьому після їх отримання він не
міг виконувати активних, цілеспрямованих дій. /а.с.85-87/

Згідно висновку
судово-біологічної експертизи в плямах виявлених на куртці ОСОБА_1 виявлено
кров людини, походження якої можливе від потерпілого та виключається від
засудженого, /а.с. 107-110/

Вищенаведені
докази в своїй сукупності повністю спростовують твердження ОСОБА_1 про
причетність до смерті потерпілого інших осіб та настання його смерті внаслідок епілепсії.

За таких
обставин суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, про
доведеність вини ОСОБА_1 в умисному заподіянні тяжкого тілесного ушкодження
ОСОБА_2 від якого настала його смерть та вірно кваліфікував його дії за ч. 2
ст. 121 КК України, погоджується з таким висновком і колегія суддів.

Покарання
засудженому ОСОБА_1 призначено у відповідності до вимог ст. 65 КК України з
урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, особи
винного та обставин, що обтяжують його покарання. Призначене покарання за своїм
видом не є явно несправедливим внаслідок суворості, як стверджує в своїй
апеляції засуджений.

Судом враховано,
що ОСОБА_1, вчинив тяжкий злочин, перебував в стані алкогольного сп'яніння,
посередньо характеризується за місцем проживання його ставлення до вчиненого та
призначено покарання в межах ст. 121 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі
ближче до найнижчої межі.

Підстав для пом'якшення засудженому ОСОБА_1 призначеного покарання колегія суддів не
знаходить.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів,-

4 УХВАЛИЛА:

Апеляцію засудженого ОСОБА_1 залишити без задоволення, а
вирок Овруцького районного суду Житомирської області від 11 квітня 2007 року
щодо нього - без змін