Справа № 569/8477/13-к
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2013 року
Рівненський міський суд
Рівненської області

в особі судді - Музичук Н.Ю.

при секретарі - Швець А.Л.

з участю потерпілого - ОСОБА_1

захисника підсудного - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Рівне кримінальну
справу по обвинуваченню ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Рівне,
громадянина України,
невійськовозобов'язаного, із середньою
спеціальною освітою, одруженого, на
утриманні двоє неповнолітніх дітей, не
працюючого, проживаючого в АДРЕСА_1,
раніше не судимого, у вчиненні злочину,
передбаченого ст.ст. 125 ч.2 КК України,

встановив:

22 Грудня 2011 року приблизно в 16 годин 30
хвилин на АДРЕСА_1, навпроти будинку
№НОМЕР_2, коли потерпілий ОСОБА_1 разом
зі своєю дружиною ОСОБА_4 на власному
автомобілі «Мерседес-Віто 109» д/н
НОМЕР_1 поверталися до місця свого
проживання, зупинилися, чекали та
подали звуковий сигнал з метою
роз»їхатися із автомобілем
«Форд-Транзит» під керуванням ОСОБА_3,
який розвантажувався, був відігнаний в
сторону, далі став рухатися заднім
ходом в бік його автомобіля. ОСОБА_3
вийшов із його автомобіля, підбіг до
автомобіля ОСОБА_1 та заявив
необґрунтовані претензії. Після чого
ОСОБА_3, діючи умисно, на грунті
особистих неприязних відносин з
ОСОБА_1, відчинив дверцята автомобіля
останнього зі сторони водія, за кермом
якого знаходився ОСОБА_1, став на
підніжку автомобіля і, тримаючись
руками за виступи на криші автомобіля,
став умисно наносити ОСОБА_1 удари
ногою в область голови та тулуба з
лівої сторони, спричинивши тим самим
потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження
у вигляді перелому кісток носа з садном
на переніссі зліва, крововиливу в
ділянці носо-губної складки зліва,
крововиливу на червоній каймі нижньої
губи зліва, садна на слизовій оболонці
верхньої губи зліва, які відносяться до
легких тілесних ушкоджень із
короткочасним розладом здоров'я.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_3,
в інкримінованому йому злочині,
передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України,
винним себе не визнав, цивільний позов
потерпілого не визнав. Суду показав, що
22.12.2011 року приблизно в 16.30 годині він на
АДРЕСА_1 розвантажив свій автомобіль і
від'їхав в праву сторону, даючи дорогу
автомобілю «Мерседес-Віто 109» д/н
НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 В
дзеркало заднього виду визначив, що для
проїзду мало місця, включив задню
передачу і проїхав 1 метр назад.
Побачив, що автомобіль «Мерседес-Віто
109» не рухався, відчинив двері, вийшов
із автомобіля і став переходити дорогу.
Саме в цей час автомобіль
«Мерседес-Віто 109» почав рух та,
проїжджаючи повз нього, зачепив його за
плече дзеркалом заднього вигляду
автомобіля, після чого загальмував.
ОСОБА_1 відчинив двері свого
автомобіля. Він підійшов до автомобіля
ОСОБА_1 і зробив йому зауваження за
щоденну подачу звукових сигналів
зранку, коли той їде на базар, чим не дає
відпочивати. Після чого ОСОБА_1
відповів нецензурною лайкою та образив
його. Далі ОСОБА_1, знаходячись за
кермом автомобіля, схопив його спереду
в районі грудей руками за одежу, став
його шарпати на себе і штовхати від
себе, при цьому ударяючи його об праву
стойку дверей автомобіля. Він же тримав
руками ОСОБА_1 за руки і відпирався.
Дружина ОСОБА_1 просила останнього, щоб
його відпустити. Він почав втрачати
свідомість. Коли ОСОБА_1 його відпустив,
він присів на коліна, далі встав і
пішов до дружини в сторону свого дому.
При цьому ОСОБА_1 ударів він не наносив,
умисних тілесних ушкоджень заподіяти
не міг. Звідки в потерпілого тілесні
ушкодження він не знає, допускає
можливість їх утворення від ударів
його головою в обличчя потерпілого, при
тому як потерпілий його штовхав і
шарпав. В результаті конфлікту йому
спричинені тілесні ушкодження на
голові у вигляді припухлості. В лікарню
за медичною допомогою особисто він не
звертався. Він знає, що ОСОБА_1 дуже
конфліктна людина по місцю свого
проживання, посварений зі всіма
сусідами. Просить його виправдати.

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_1
суду показав, що 22 грудня 2011 року
приблизно в 16.30 годині, він своїм
автомобілем «Мерседес-Віто 109» д/н
НОМЕР_1, який має високу посадку, разом
зі своєю дружиною ОСОБА_4 по вулиці
Радивилівській м. Рівне поверталися по
місцю свого проживання. Побачили, що
навпроти будинку АДРЕСА_1 стояв
належний ОСОБА_3 автомобіль, з якого
підсудний розвантажував дошки.
Оскільки вулиця вузька і він не міг
проїхати, став чекати. Коли ОСОБА_3
від'їхав в сторону, він почав рух, в цей
момент побачив, що автомобіль ОСОБА_3
рухається заднім ходом на його
автомобіль, тоді він подав звуковий
сигнал. ОСОБА_3 заглушив свій
автомобіль, відкривши його двері, тим
самим знову перегородив йому дорогу.
Далі ОСОБА_3 вийшов на проїзну частину і
підійшов зі сторони водія до його
автомобіля, за кермом якого він
знаходився, став наносити удари по
корпусу та дзеркалу автомобіля. Далі
ОСОБА_3 різко відкрив двері водія його
автомобіля, став на підніжку і,
тримаючись за виступи на даху
автомобіля, став колінами бити його по
тулубу. Він не очікував таких дій
підсудного, тримав ногами гальма,
оскільки працював двигун, одною рукою
тримав кермо, а другою стримував
ОСОБА_3. В результаті ударів підсудного
він впав на пасажирське сидіння, до ніг
дружини. Далі ОСОБА_3, стоячи одною
ногою на підніжці, другою ногою у
взутті наніс йому не менше двох ударів
по обличчю та голові, від чого він
втратив свідомість. Все це бачила
дружина, яка стала кричати і боронити
його. Коли він отямився та загальмував
на ручні гальма, так як автомобіль став
рухатись, відчув, що дуже пече обличчя,
яке було в крові, був сильний головний
біль. Він побачив транспортний засіб
ОСОБА_3 та підсудного, якого попередив
про виклик міліції, але той посадив
двох молодих жінок, що вийшли із його
подвір»я, та поїхав. Після цього він
викликав швидку і міліцію, із прибуттям
швидкої допомоги він і дружина поїхали
в лікарню. Наступного дня він звернувся
в міліцію із заявою на дії ОСОБА_3,
отримав направлення на СМЕ, де були
встановлені вказані вироком легкі
тілесні ушкодження із короткочасним
розладом здоров»я, із висновком СМЕ він
погоджується. Від отриманих тілесних
ушкоджень лікувався два тижні.
Цивільний позов підтримує, просить суд
стягнути з ОСОБА_3 на його користь
завдану йому матеріальну шкоду в
розмірі 1 548,75 грн., яка складається з
понесених ним витрат на лікування,
моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн., яка
виражається в спричиненні йому
фізичних і моральних страждань, що
виразилися в його болях, переживаннях,
у необхідності зміни звичного способу
життя, та понесені ним витрати по
оплаті правової допомоги в розмірі 4000,00
грн. Просить суд притягнути ОСОБА_3 до
кримінальної відповідальності за ч. 2
ст. 125 КК України і засудити до
покарання на розсуд суду.

Допитана в якості свідка ОСОБА_4 суду
показала, що є дружиною потерпілого
ОСОБА_1 і що 22 грудня 2011 року після 16.00
годин, вона на автомобілі з своїм
чоловіком поверталися по місцю свого
проживання по АДРЕСА_1. Побачили, що
навпроти будинку №НОМЕР_2 ОСОБА_3
розвантажував свій автомобіль, вони не
могли проїхати і стали чекати. Коли
ОСОБА_3 від'їхав вперед в праву сторону,
ніби в карман, а вони стали рухатися
своїм автомобілем, то автомобіль
ОСОБА_3 став різко здавати назад.
Чоловік подав звуковий сигнал.
Автомобіль ОСОБА_3 зупинився, підсудний
вийшов, перебіг перед ними дорогу на
сторону водія. Вона почула звуки ударів
по автомашині та боковому дзеркалу.
Далі ОСОБА_3 відкрив двері автомобіля
зі сторони водія, сказав чоловіку чого
він сигналить, схватившись і
тримаючись руками за «поручні» на даху
автомобіля над дверцями, підтягнувся і
став бити чоловіка ногою, ступневою
частиною в кросівках, в груди і обличчя.
Так ОСОБА_3 наніс декілька, не менше
двох ударів, в обличчя чоловіку. Вона
схватилась і стала боронити чоловіка.
Від нанесених ударів чоловік
відкинувся на правий бік, на якусь мить
/менше хвилини/ знепритомнів, обличчя
його пошкоджене, була кров з носа,
пошкоджена губа, виник синець,
розпухало. Потім ОСОБА_3 перестав бити
чоловіка, пішов від них, сів в свій
автомобіль і поїхав. Вони викликали
швидку допомогу і міліцію. Міліції не
дочекались, зі швидкою допомогою
чоловіка доправили в лікарню. Біля них
більше нікого не було, місце було мало
освітлене. Стверджує, що її чоловік
ОСОБА_3 не бив, він сидів за кермом
автомобіля, і йому було не зручно.
Показувала, що на подвір»ї ОСОБА_3 вона
бачила двох жінок, не знає кого саме.

Свідок ОСОБА_7, яка є дружиною
підсудного ОСОБА_3 показала суду, що
22.12.2011 року приблизно в 16.00 годині по
АДРЕСА_1, вона з чоловіком
розвантажували дошки з автомобіля.
Коли розвантажили, чоловік від'їхав в
сторону, а сусід ОСОБА_1 став рухатися
своїм автомобілем, сигналити та
зачепив чоловіка дзеркалом. Чоловік,
будучи біля дверей водія на вулиці,
запитав у ОСОБА_1 чому той сигналить
кожний ранок, проїжджаючи мимо їхнього
будинку, не дає спати. Тоді ОСОБА_1, який
сидів в кабіні свого автомобіля, взяв
її чоловіка за курточку, став
«штурхати» і «трясти», чоловік
стукався головою об двері збоку. Чула,
що кричала дружина ОСОБА_1, «не чіпай»,
«відпусти». Було слизько, чоловік не
втримався, коли той відпихнув його від
своєї машини, і впав. Після чого
піднявся, підійшов до неї і вони пішли
до хати. На час інциденту вони стояли
неподалік біля своєї калитки з боку
водія із сусідкою ОСОБА_8, що підійшла,
коли чоловіки «штурхались», ніщо не
перешкоджало їх огляду на місце події.
Освітлення було від ліхтаря на стовпі.
Стверджує, що її чоловік не ставав на
підніжку автомобіля ОСОБА_1 і не бив
останнього. За медичною допомогою та в
міліцію її чоловік не звертався.

Свідок ОСОБА_8, показала суду, що 22.12.2011
року приблизно в 16.00 годин вона пішла в
лісопосадку палити сміття, почула
крики та нецензурну лайку, підійшла до
дружини ОСОБА_7 і побачила, як ОСОБА_1
тримав ОСОБА_3 за одяг, що ОСОБА_3
вдарився лобом в верхню стійку кабіни
над дверцями. При цьому голова ОСОБА_3
була вище автомобіля і обличчя ОСОБА_1,
коли ОСОБА_1 його тріпав «туди-сюди»,
потім той швирнув ОСОБА_3 і ОСОБА_3 впав
на коліна. Після цього вони розійшлися,
вона пішла до свого будинку. Місце
події освітлювалось фонарем, який був
неподалік. Стояли вони на відстані
приблизно за 10 метрів від місця події,
зліва, трохи ззаду. Вона не бачила, щоб
ОСОБА_3 наносив удари потерпілому,
походження тілесних ушкоджень
потерпілого в тій ситуації пояснити не
може.

Свідок ОСОБА_9, показав суду, що знає
підсудного протягом чотирьох років,
проживаючи по сусідству, позитивно
його характеризує, як врівноважену не
конфліктну людину, хорошого сім»янина.
В той час, як потерпілий сам чіпляється
до людей, створює конфлікти із всіма
сусідами, провокує людей. Він має
конфліктні відносини із потерпілим
через його заяви, скарги і образи з
приводу собаки. Вважає, що ОСОБА_3 не міг
нанести тілесні ушкодження
потерпілому.

Свідок ОСОБА_10, дав аналогічні покази
суду, що знає підсудного приблизно три
роки тільки з позитивного боку, який
добре живе із сусідами завжди
приходить на допомогу. Водночас
показав, що потерпілий перебуває в
конфліктних стосунках із ним та іншими
сусідами. Вважає неможливим нанесення
тілесних ушкоджень потерпілому з боку
підсудного, природа походження
тілесних ушкоджень потерпілого йому
невідома.

Крім того вина підсудного ОСОБА_3 в
умисному нанесенні легких тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом
здоров'я потерпілому ОСОБА_1
підтверджується дослідженими в
судовому засіданні письмовими
доказами по справі, а саме:

-висновком судово-медичної експертизи
№ 733 від 17 травня 2012 року з якого слідує,
що потерпілий ОСОБА_1 22.12.2011 року о 18.10.
години був оглянутий
лікарем-нейрохірургом, який встановив
йому діагноз, забій мяких тканин
голови, забої, крововиливи обличчя.
Підсумками експертизи встановлено, що
у ОСОБА_1 виявлені тілесні ушкодження у
вигляді перелому кісток носа з садном
на переніссі зліва, крововиливу в
ділянці носо-губної складки зліва,
крововиливу на червоній каймі нижньої
губи зліва, садна на слизовій оболонці
верхньої губи зліва, які виникли від
дії тупого/их/ предмета/ів/, могли
утворитися у вказаний в обставинах
термін, тобто 22 грудня 2011 року в 16 годин
30 хвилин, і відносяться до легких
тілесних ушкоджень з короткочасним
розладом здоров'я, з чого слідує, що всі
тілесні ушкодження у потерпілого
ОСОБА_1 виявлені з лівої сторони, що
повністю підтверджує покази
потерпілого і свідка ОСОБА_4 про
обставини і механізм заподіяння
тілесних ушкоджень
потерпілому-підсудним. /а.с.37-38/.

- відповідно до оглянутої в судовому
засіданні постанови Рівненського МВ
УМВС України в Рівненській області, від
23 червня 2012 року, про відмову в
порушенні кримінальної справи по факту
спричинення легких тілесних ушкоджень
ОСОБА_1, яка знаходиться в справі №15118-11
про відмову в порушення кримінальної
справи, під час конфлікту між ОСОБА_1 та
ОСОБА_3, ОСОБА_1 отримав легкі тілесні
ушкодження з короткочасним розладом
здоров'я.

-з оглянутих в судовому засіданні
фотознімків автомобіля потерпілого
ОСОБА_1 слідує, що автомобіль має
підніжку зі сторони водія і виступ на
даху автомобіля.

Згідно висновку додаткової експертизи
в суді № Д-1338 від 11 грудня 2013 року,
підтверджується, що судово-медичні
дані встановлені при судово-медичній
експертизи ОСОБА_1 в частині механізму
отримання ним тілесних ушкоджень в
цілому не суперечать показам, даним
потерпілим та свідком ОСОБА_4 при
допиті в судовому засіданні. В показах
підсудного ОСОБА_3та свідків ОСОБА_7 і
ОСОБА_8, даних в судовому засіданні, не
міститься повноцінних об'єктивних
даних щодо механізму заподіяння
тілесних ушкоджень потерпілому.
Встановлені в потерпілого тілесні
ушкодження могли виникнути не менше, як
від двох травматичних дій. Локалізація
та характер ушкоджень в сукупності не
властиві для нанесення власною рукою
чи падіння на площину.

Оцінюючи досліджені докази в
сукупності, суд оцінює критично покази
підсудного ОСОБА_3, як такі, що
спростовуються сукупністю об'єктивних
доказів в справі, дані ним з метою
уникнення покарання за вчинений ним
злочин, свідчення дружини підсудного
ОСОБА_7 викликають сумнів в їх
об'єктивності, як близького родича
підсудного, свідчення ОСОБА_8 є не
повними, не відображають об'єктивну
картину події, оскільки вона не була
очевидцем всього конфлікту.

Таким чином суд вважає, що винність
підсудного ОСОБА_3 у вчиненні умисного
злочину повністю доведена сукупністю
досліджених в справі доказів, його дії
судом кваліфіковані вірно за ч.2 ст. 125
КК України, як умисне легке тілесне
ушкодження, що спричинило
короткочасний розлад здоров'я.

Заявлений у кримінальній справі
потерпілим ОСОБА_1 цивільний позов по
відшкодуванню матеріальної шкоди в
розмірі 1 548,75 грн., яка складається з
понесених ним витрат на лікування,
моральної шкоди в розмірі 15000,00 грн., яка
виражається в спричиненні йому
підсудним тілесних ушкоджень, у його
переживаннях, у необхідності зміни
звичного способу життя, та понесені ним
витрати по оплаті правової допомоги в
розмірі 4000,00 грн. підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобовязана
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень, крім випадків,
встановлених ст. 61 ЦПК України. Таким
чином, надані потерпілим квитанції по
оплаті витрат на лікування за період
лютого 2012 року та оплату благодійних
внесків на загальну суму 1512,52 грн. не
мають доказів щодо причинного зв'язку
із отриманими потерпілим тілесними
ушкодженнями 22.12.2011 року і не
приймаються належними доказами. Касові
та товарні чеки, досліджені на а.с.86, на
загальну суму 36,23 грн. за період 23-27
грудня 2011 року приймаються судом до
уваги, як належний доказ майнової
шкоди, завданої по вині підсудного. За
таких обставин позовна вимога в
частині відшкодування матеріальної
шкоди є доведеною та підлягає до
задоволення, і стягненню з підсудного
на користь потерпілого на суму 36,23 грн.

Розглядаючи позовні вимоги по
відшкодуванню моральної шкоди, суд
приходить до наступних висновків:

За змістом частини першої статті 1167 ЦК
України моральна шкода, завдана
фізичній або юридичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини.
Вина підсудного ОСОБА_3 в заподіянні
тілесних ушкоджень, що тягне за собою
заподіяння моральної шкоди
потерпілому ОСОБА_1 доведена, під час
розгляду кримінальної справи.
Оцінюючи докази, надані
потерпілим-позивачем в частині
заподіяної моральної шкоди, яка
полягає у заподіянні йому фізичних та
моральних страждань, зважаючи на
наявність тілесних ушкоджень з
переломом кісток носа у потерпілого,
суд приходить до переконання про
доцільність стягнення з підсудного
ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_1
коштів в сумі 1500 гривень на
відшкодування моральної шкоди, та
вважає таку суму, з урахуванням
встановлених обставин справи,
достатнім та справедливим
відшкодуванням для відновлення
попереднього стану.

Відшкодування витрат на правову
допомогу в розмірі 4000,00 грн. до
задоволення не підлягає, оскільки
ОСОБА_11 в кримінальній справі був
представником потерпілого, не особою,
яка надає правову допомогу, а
відшкодування витрат понесених
потерпілим на представника, чинним
законодавством не передбачено. В
судовому розгляді справи після
скасованого вироку правовою допомогою
потерпілий не користувався.

При обранні міри покарання підсудному
суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпечності вчиненого
злочину, який є злочином невеликої
тяжкості, обставини вчинення злочину,
його наслідки.

Суд враховує особу підсудного, який
характеризується позитивно, має
постійне місце проживання, одружений,
має на утриманні двох малолітніх дітей,
раніше не судимий і до кримінальної
відповідальності не притягувався, на
„Д" обліку у лікарів нарколога та
психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом'якшують
покарання підсудного ОСОБА_3,
відповідно до ст. 66 КК України, суд
вважає вчинення злочину вперше,
перебування на утриманні двох
неповнолітніх дітей.

Обставини, які обтяжують
покарання підсудного ОСОБА_3,
відповідно до ст. 67 КК України, судом не
встановлені.

Враховуючи обставини справи,
особу підсудного, суд приходить до
переконання, що достатнім для
виправлення та попередження нових його
злочинів буде призначення покарання у
вигляді штрафу в межах санкції статті
обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст.49 КК України,особа
звільняється від кримінальної
відповідальності, якщо з дня вчинення
нею злочину і до набрання вироком
законної сили минули такі строки: два
роки - у разі вчинення злочину не
великої тяжкості, за який передбачене
менш суворе покарання, ніж обмеження
волі. Таким чином, станом на час
ухвалення вироку підсудний ОСОБА_3
підлягає звільненню від кримінальної
відповідальності за вчинений 22.12.2011
року злочин невеликої тяжкості за ч.2
ст.125 КК України, за який передбачене
покарання менш суворе покарання, ніж
обмеження волі.

Речові докази і судові витрати
по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 323-324 КПК України, суд-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК
України, та призначити покарання у
вигляді штрафу в розмірі 850 грн. в дохід
держави.

На підставі ст. 49 ч.1 КК України ОСОБА_3
звільнити від покарання за вчинений
злочин за ч. 2 ст. 125 КК України, у зв'язку
із закінченням строку давності.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
потерпілого ОСОБА_1 кошти в сумі 36,23 грн.
на відшкодування завданої йому
матеріальної шкоди та кошти в сумі 1 500
грн. на відшкодування завданої йому
моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до
Апеляційного суду Рівненської області
через Рівненський міський суд протягом
15 діб з моменту його проголошення.

Суддя Рівненського міського суду
Н.Ю.Музичук