Справа №
11-319/07 Головуючий
Категорія ст. 186 ч.2, по 1
інстанції Мачула О.М.
304 КК України Доповідач Салтовська І. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2007 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах
Апеляційного суду Миколаївської області в складі

головуючого Ржепецького
О.П.

суддів Куценко
О.В., Салтовської І.Б.

за
участю прокурора БрекГ.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві кримінальну справу
за апеляцією засудженого ОСОБА_1 на вирок Заводського районного суду м.
Миколаєва від 21 лютого 2007 року, яким

ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженець м. Миколаєва, раніше судимий вироком
Заводського районного суду м. Миколаєва від 5 лютого 2002 року за ч. 3 ст. 101
КК України (1960 р.) до 5 років позбавлення волі, постановою Вознесенського
міськрайонного суду Миколаївської області від 9 грудня 2004 року звільнений
умовно-достроково на 2 роки 5 міс. 4 доби

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 міс. позбавлення волі

за ст.
304 КК України до 2 років позбавлення волі

2

Відповідно до ч. 1 ст.
70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим
остаточно призначено за сукупністю злочинів 4 роки 6 міс. позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного
покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Заводського
районного суду м. Миколаєва від 5 лютого 2002 року за ч. 3 ст. 101 КК України
(1960 р.) і остаточно призначено за сукупністю вироків 5 років 6 міс.
позбавлення волі.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 року народження, уродженець м. Миколаєва, не судимий

засуджений
за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. ст. 75, 104 КК України ОСОБА_2 звільнений від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Згідно зі ст. 76 КК України на нього покладені обов'язки
періодично з'являтися до органу кримінально-виконавчої системи для реєстрації.

Згідно з вироком, 23 вересня 2006 року близько 22 год. 30 хв. біля
магазину "Одеса", розташованого по пр. Леніна в м. Миколаєві ОСОБА_1
запропонував неповнолітньомуОСОБА_2 пограбувати перехожих ОСОБА_3 і ОСОБА_4

На
виконання досягнутої домовленості ОСОБА_1
та ОСОБА_2, які перебували в стані алкогольного сп'яніння, біля будинку
АДРЕСА_1 наздогнали потерпілих, нанесли декілька ударів ОСОБА_4 кулаками в
тулуб, що подолати опір, ОСОБА_2 вирвав із рук ОСОБА_3 сумку, в якій
знаходились мобільний телефон, гаманець з грошима, окуляри, косметичка, всього
на суму 725 грн. Заволодівши майном потерпілої, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зникли з
місця події, але були невдовзі затримані працівниками міліції.

3

Засуджений ОСОБА_1
в апеляції просить вирок відносно нього змінити. Він вказує на те, що не
знав про неповнолітній вік ОСОБА_2 та вважає себе невинним за ст. 304 КК
України. Вказує, що суд при призначенні йому покарання в недостатній мірі
врахував його позитивні характеристики.

В доповненні до апеляції ОСОБА_1 вказує, що визнає себе винним за всіма статтями
обвинувачення. Визнає, що саме ОСОБА_2 запропонував йому
"розібратися" з потерпілими. При цьому ОСОБА_2 наносив удари
потерпілому чоловіку, а він вирвав сумку з рук потерпілої. Просить направити
справу на додаткове розслідування, або знизити призначене йому покарання,
врахувавши, що він доглядає стару бабусю та характеризується позитивно.

Вирок
стосовно ОСОБА_2 не оскаржується.

Заслухавши доповідача, думку прокурора про законність та обґрунтованість
вироку, вивчивши матеріли кримінальної справи та обговоривши доводи апеляції,
колегія суддів вважає, що апеляція засудженого підлягає частковому задоволенню.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_1 в скоєнні пограбування
потерпілої з застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя і здоров'я
потерпілих, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні
злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України доведена в судовому засіданні і
не оскаржується апелянтом.

Щодо обвинувачення ОСОБА_1 у втягненні неповнолітнього ОСОБА_2 в злочинну
діяльність, то його вина не знайшла свого підтвердження в процесі розгляду
справи.

Так, ОСОБА_1 в судовому
засіданні вказував, що був знайомий з ОСОБА_2 нетривалий час. Не знав про
неповнолітній вік останнього.

4

Засуджений ОСОБА_2 в судовому засіданні також пояснював,
що ОСОБА_1 не був
обізнаний про його вік.

З протоколу судового засідання видно, що в судовому засіданні
суд не досліджував покази засуджених, даних ними в ході досудового слідства,
однак у вироку послався на них, як на докази вини ОСОБА_1 у втягненні
неповнолітнього ОСОБА_2 у злочинну діяльність.

Інших доказів за цим обвинуваченням в судовому засіданні не наведено і не
досліджувалось, тому вирок в частині засудження ОСОБА_1 за ст. 304 КК України
підлягає скасуванню, кримінальна справа в цій частині підлягає закриттю на
підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України за відсутністю в його діях складу злочину.

Що стосується призначеної ОСОБА_1 судом міри покарання за ч. 2 ст. 186 КК
України, то вона є справедливою, відповідає вимогам ст. 65 КК України. Суд
першої інстанції врахував як ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, так і дані
про особу винного - ОСОБА_1 раніше судимий, злочин скоїв в період
умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за попереднім вироком,
за місцем проживання характеризується посередньо, прийняв участь у
відшкодуванні потерпілій шкоди. Як обтяжуючу покарання обставину суд врахував
скоєння ОСОБА_1 злочину в стані алкогольного сп'яніння.

Керуючись
ст. ст. 365, 366 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА

Апеляцію
засудженого ОСОБА_1 задовольнити частково.

5

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 21
лютого 2007 року в частині засудження ОСОБА_1 за ст. 304 КК України скасувати,
кримінальну справу в цій частині закрити на підставі п.2 ч. 1 ст. 6 КПК України
за відсутністю в його діях складу злочину.

Вважати ОСОБА_1 засудженим за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 міс.
позбавлення волі, а на підставі ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати не
відбуте покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 5
лютого 2002 року за ч. 3 ст. 101 КК України (1960 р.) та остаточно
визначитиОСОБА_1 за сукупністю вироків 5 років позбавлення волі.

В решті
вказаний вирок залишити без змін.