Справа № 1-76/2008 р.
М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2008 року Гайсинський районний суд Вінницької
складі: головуючого-судді С.К.Медвецького
при секретарях А.А.Сегеді, У.Ю.Ратушняк
за участю захисників ОСОБА_1
розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Гайсині справу про обвинувачення ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженки с. Куна, жительки АДРЕСА_1, українки,
громадянки України, з середньою освітою,
неодруженої, на утриманні неповнолітня дитина, непрацюючої, раніше несудимої; в
скоєнні злочину, передбаченого ст.125 ч.1 КК України;
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2року народження, уродженки і жительки
м. Гайсин, українки, громадянки України, з вищою освітою, неодруженої, на
утриманні неповнолітня дитина, працюючої директором Гайсинського районного
Будинку культури, раніше несудимої; в скоєнні злочину, передбаченого ст.126 ч.1
07.10.2007 року близько 15 год. в під'їзді будинку АДРЕСА_2
між ОСОБА_3 і ОСОБА_4. виникла суперечка, за якої ОСОБА_3 на ґрунті неприязних
стосунків умисно нанесла множинні удари руками по різним частинам тіла
потерпілої, заподіявши їй тілесні ушкодження у виді синців в ділянці голови,
правого стегна, забійної рани, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи,
які згідно висновку судово-медичної експертизи № 127 від 21.04.2008 року
відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
В судовому засіданні ОСОБА_3 вини не визнала зовсім, пояснила,
що 07.10.2007 року в обідній час з вулиці прийшов її син і повідомив, що
ОСОБА_4 била його по сідницях. З приводу цього вона пішла до неї, і в під'їзді
між ними виникла суперечка, за якої потерпіла почала трясти за плечі її сина.
Реагуючи на такі дії ОСОБА_4, вона її відштовхнула, а потім прижала до стіни і
тримала. Умисно будь-яких тілесних ушкоджень потерпілій вона не наносила.
Можливо, коли відштовхувала потерпілу, то ненавмисно її ударила. Навпаки,
потерпіла наносила їй удари по різним частинам тіла, дряпала обличчя та шию.
заперечення вини підсудною ОСОБА_3, її вина у вчиненні злочину повністю
підтверджується такими доказами.
пояснила, що на протязі тривалого часу між нею і підсудною склалися неприязні
стосунки з приводу поведінки її сина. 07.10.2007 року між ними виникла чергова
суперечка з приводу поведінки сина підсудної, за якої остання нанесла їй
множинні удари по різним частинам тіла. Будь-яких ударів ОСОБА_3 вона не
наносила, так як від отриманих ударів не могла чинити опір.
судово-медичної експертизи № 127 від 21.04.2008 року у ОСОБА_4 мали місце
тілесні ушкодження у виді синців в ділянці голови, правого стегна, забійної
рани, крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи, які відносяться до категорії
легких тілесних ушкоджень; ушкодження виявлені у потерпілої виникли від дії
тупих предметів, можливо 07.10.2007 року (а.с.38).
Дії підсудної
ОСОБА_3 суд кваліфікує за ст.125 ч.1 КК України, як умисне легке тілесне
підсудною суд визнає правомірною позицією захисту власних інтересів і до уваги
не приймає, оскільки така позиція ОСОБА_3 спростовується її показаннями і
наведеними вище переконливим доказами, які беззаперечно підтверджують, що вона
на ґрунті неприязних стосунків нанесла ОСОБА_4 легкі тілесні ушкодження.
ОСОБА_4 в тому, що 07.10.2007 року близько 14 год. в під'їзді будинку
АДРЕСА_2на ґрунті неприязних стосунків остання нанесла удари руками по плечах,
шиї та сідницях її малолітньому синуОСОБА_5, а коли вона намагалась припинити
протиправні дії, то ОСОБА_4 нанесла їй удари руками по всьому тілу, завдавши
фізичного болю їй та її сину.
винуватість ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ст.126 ч.1 КК України, за
наведених вище обставин, суд визнає такими, що не знайшли свого підтвердження в
судовому засіданні, оскільки беззаперечних доказів про нанесення ОСОБА_4їй та
її сину ударів, побоїв або вчинення інших насильницьких дій суду надано не
В судовому засіданні
ОСОБА_3 зазначала, що ОСОБА_4 нанесла їй ушкодження у виді синців, подряпин на
шиї та обличчі, що не узгоджується з її обвинуваченням яке вона виклала у свій
скарзі про притягнення до кримінальної відповідальності останньої. У разі, якщо
ОСОБА_4 заподіяла ті тілесні ушкодження які вона зазначала у судовому
засіданні, то її дії слід було б кваліфікувати за ст.125 КК України, а не за
ст.126 КК України, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності.
посилання ОСОБА_3 на те, що ОСОБА_4 наносила побої її малолітньому сину, так як
вони не підтверджується жодними належно допустимими доказами.
Також суд не може
прийняти до уваги показання свідка ОСОБА_6., який пояснив, що бачив у ОСОБА_3
подряпини на руках, оскільки самого конфлікту він не бачив і ці показання його
не узгоджуються з показаннями самої ОСОБА_3, яка зазначала, що подряпини у неї
були на обличчі і шиї, а синці - на руках.
дослідженні в судовому засіданні докази, суд вважає, що в судовому засіданні
було підтверджено той факт, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 знаходяться у неприязних
стосунках між собою, і що 07.10.2007 року між ними виникла суперечка під час
якої підсудна заподіяла ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Однак в судовому засіданні
не було зібрано достатніх доказів вини ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого
ст.126 ч.1 КК України.
Таким чином, аналіз зібраних в суді доказів приводить суд до
висновку про недоведеність вини ОСОБА_4 в скоєнні злочину, передбаченого ст.126
покарання, суд враховує, що вчинений за ст.125 ч.1 КК України злочин стосовно
ст.12 КК України є нетяжким, а також те, що вона несудима, позитивно
характеризується, має на утриманні малолітню дитину, - і це свідчить про
можливість її виправлення і попередження скоєння нових злочинів у разі
призначення покарання у виді штрафу.
У відповідності до ст.23, 1167 ЦК України, вирішуючи
заявлений ОСОБА_4. цивільний позов про стягнення моральної шкоди в сумі 2
тис.грн. з ОСОБА_3, суд виходить з меж заявлених вимог, змісту та обсягу
моральних страждань потерпілої, запропонованих критеріїв визначення розміру
збитків, а також відсутність в судовому засіданні доказів, що умисел
ОСОБА_7обумовив настання шкоди.
При цьому суд, з урахуванням пояснень потерпілої та обставин
справи визнає, що ОСОБА_4 зазнала моральних страждань у виді фізичного болю,
внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, що призвело до погіршення її стану
здоров'я, приниження честі і гідності внаслідок протиправних дій підсудної,
неможливості тривалий час вести звичний спосіб життя, в зв'язку з отриманими
тілесними ушкодженнями.
При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги
розумності і справедливості, необхідності забезпечення належної компенсації
моральних витрат потерпілої, а також те, що ОСОБА_3 не працює, має на утриманні
малолітню дитину, тому розмір відшкодування моральної шкоди, суд визначає в
Виправдання ОСОБА_4 за недоведеності вини у скоєнні злочину
обумовлює залишення без розгляду цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
відшкодування матеріальної і моральної шкоди.
Керуючись ст.323, 324, 333-335 КПК України, суд -
присудив:
ОСОБА_3визнати винуватою в скоєнні злочину, передбаченого
ст.125 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу в сумі 510 грн.
Цивільний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 500 грн. на
відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_4 виправдати за ст.126 ч.1 КК України за недоведеністю
вини у скоєнні злочину.
Цивільний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування
моральної шкоди залишити без розгляду.
На вирок може бути подана апеляція протягом 15 діб до
апеляційного суду Вінницької області через Гайсинський районний суд.
Суддя