Справа № 1-167/2011р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2011 року Святошинський районний суд міста Києва

в складі: головуючого -судді Почупайло А.В.

при секретарі Мікулінській Н.М.

за участю прокурора Шаповалова І.В.

адвоката Балухатого О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що народився в с. Стара Гута Старовижівського району, Волинської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, розлученого, працюючого охоронцем ринку "Роздол", проживаючого в АДРЕСА_1, зареєстрованого в АДРЕСА_2, в силу ст. 89 ККУкраїни не судимого,

у скоєні злочину передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України, -

в с т а н о в и в:

Органами досудового слідства ОСОБА_2 пред'явлено обвинувачення за ч. 2 ст. 186 України у тому що він, 09 вересня 2010 року, приблизно в 04.00 годин, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись в підземному переході по пр-ту Перемоги, 100 в м. Києві, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, відкрито викрав чуже майно, яке належить ОСОБА_3.

Так, ОСОБА_2 09 вересня 2010 року, приблизно в 04.00 годин, після вживання спиртних напоїв, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проходячи в підземному переході по пр-ту Перемоги, 100 в м. Києві, побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_3, який перебував в стані алкогольного сп'яніння, майно якого він вирішив відкрито викрасти. З метою виконання свого злочинного умислу, ОСОБА_2 підійшов до ОСОБА_3 та, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, рукою, стиснутою в кулак, наніс йому два удари в обличчя. Подолавши таким чином у ОСОБА_3 намір чинити опір, ОСОБА_2, продовжуючи далі свої злочинні дії, став обшукувати кишені одягу ОСОБА_3 та в кишені штанів останнього виявив гроші в сумі 3000 гривень. В цей час ОСОБА_3 спробував завадити ОСОБА_2 забрати в нього зазначені гроші, на що останній, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, вдарив ОСОБА_3 ногою по його руці, заподіявши йому фізичний біль. З метою обернення на свою користь та особистого збагачення, ОСОБА_2, відкрито викравши чуже майно, яке належить ОСОБА_3, а саме: гроші в сумі 3000 гривень, шкіряний піджак, ціною 500 гривень, в якому знаходився мобільний телефон "Сіменс", ціною 150 гривень із сім-карткою оператора мобільного зв'язку "Київстар", ціною 25 гривень, на рахунку якої знаходились гроші в сумі 10 гривень, та не представляючий для потерпілого матеріальної цінності паспорт громадянина України, виданий на прізвище ОСОБА_3, а всього майна на загальну суму 3685 гривень, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на свій розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_2 заподіяв ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: синців в лівій тім??яно-скроневій, правій потиличній, в лівій нижньощелепній ділянках, на спинці та скатах носу з переходом на повіки обох очей, в лівій виличній ділянці, долонній та тильній поверхнях лівої кисті та 2-4 пальців її, в ділянці лівого коліннього суглобу; садна - в лівій тім?яно-потиличній, лівій виличній, правій надбрівній та брівній ділянках, на спинці носу, передній поверхні правої гомілки, на нижній губі в центрі та справа; крововиливи на слизовій оболонці нижньої губи справа, які згідно висновку судово-медичної експертизи №1781/Е від 12 листопада 2010 року відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров?я).

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 та адвокат Балухатий О.П. заявили клопотання про повернення даної кримінальної справи органу досудового слідства, для проведення додаткового розслідування та зміну підсудному міри запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд, посилаючись на неповноту досудового слідства, а саме наявність протиріч у показаннях потерпілого ОСОБА_3 щодо викрадення у нього паспорта громадянина України на його ім'я, які суперечать показанням свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, запису в акті судово-медичного дослідження ОСОБА_3. Крім того, під час дізнання та досудового слідства не були втановлені та допитані працівники кафе де у вечірній час 08 вересня 2010 року перебував потерпілий, працівники розважального закладу де був затриманий ОСОБА_2, продавець кіоску до якої звернувся потерпілий ОСОБА_3 після побиття, яка викликала працівників міліції. Також не встановлена та не допитана особа з якою потерпілий приїхав в район метро "Святошин"та яку назвав на прізвище ОСОБА_6. Крім того, в справі відсутній протокол огляду місця пригоди, не проведено відтворення обстановки та обставин подій що мали місце 09 вересня 2010 року та не встановлено походження грошей, викрадених у потерпілого ОСОБА_3, розмір викрадених грошей та чи були вказані гроші у потерпілого взагалі, на ранок 09 вересня 2010 року, враховуючи показання потерпілого про втрату ним свідомості о 23.00 годин 08 вересня 2010 року та час коли він прийшов до тями -04.00 години 09 вересня 2010 року, коли його били. У ході досудового слідства речі потерпілого шкіряний піджак, мобільний телефон "Сіменс"та гроші в сумі близько 3000 гривень досудовим слідством не встановлені та не вилучались.

В результаті домагань на стадії дізнання, ОСОБА_2 була написана, продиктована йому явка з повинною та підписано фіктивний протокол вилучення в нього паспорта ОСОБА_3

Виявлені в судовому слідстві суперечності свідчать про непричетність ОСОБА_2 до відкритого заволодіння майном потерпілого ОСОБА_3.

На момент затримання підсудний ОСОБА_2 працював, виплачує аліменти на двох малолітніх дітей, має матір пенсійного віку, згідно договору оренди жилого приміщення, має постійне місце проживання, проживає разом з цивільною дружиною та її донькою.

Заслухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення заявленого клопотання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи захисника Балухатого О.П. та підсудного ОСОБА_2, суд вважає заявлене клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 22 КПК України, прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного і об'єктивного дослідження обставин справи, виявити, як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, а також обставини, що пом'якшують і обтяжують його відповідальність. При цьому зазначені посадові особи й суд не вправі перекладати обов'язок доказування на обвинуваченого.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 11 лютого 2005 року "Про практику застосування судами України законодавства, що регулює повернення кримінальних справ на додаткове розслідування", повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду справи допускається лише з мотивів неповноти або неправильності досудового слідства.

Досудове слідство визнається неповним, якщо під час його провадження всупереч вимогам статей 22 і 64 КПК України не були досліджені або були поверхово чи однобічно досліджені обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, повернення справи на додаткове розслідування зі стадії судового розгляду допускається лише тоді, коли неповнота або неправильність досудового слідства не може бути усунута в судовому засіданні.

Допущені при вчиненні окремих слідчих чи процесуальних дій порушення закону, що призвели до ущемлення прав та інтересів учасників процесу, поновити які неможливо, не можуть бути підставою для повернення справи на додаткове розслідування.

Зазначена адвокатом Балухатим О.П. та підсудним ОСОБА_2 неповнота досудового слідства на думку суду може бути усунута в судовому засіданні шляхом більш ретельного допиту зазначених адвокатом осіб, давання судових доручень у порядку, передбаченому ст. 315-1 КПК України, а також встановлених діючим кримінально-процесуальним законодавством вимог.

З огляду на викладене, зазначені адвокатом Балухатим О.П. та підсудним ОСОБА_2 підстави повернення справи на додаткове розслідування не є підставами істотної неповноти проведеного досудового слідства, а тому підстав для повернення кримінальної справи на додаткове досудове слідство не вбачається.

Як вбачається з постанови Святошинського районного суду м. Києва від 17 вересня 2010 року, ОСОБА_2, що обвинувачується за ст. 186 ч. 2 КК України обрано міру запобіжного заходу взяття під варту й утримання його в Київському СІЗО Державного Департаменту України з питань виконання покарань. Обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, суд обґрунтовував тим, що наведенні в поданні слідчого СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Лісовського Б.Ф. від 17 вересня 2010 року обставини, свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_2 перебуваючи на волі, може ухилитись від слідства й суду, а також від виконання процесуальних рішень.

Відповідно до вимог ст. 155 КПК України взяття під варту як запобіжний захід застосовується в справах про злочини, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад три роки.

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_2 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, перебуваючи на волі, може ухилитись від слідства й суду, а також від виконання процесуальних рішень, підстав для змінити йому міри запобіжного заходу судом не вбачається.

Керуючись ст.ст. 165,273, 274, 281 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання адвоката Балухатого О.П. та підсудного ОСОБА_2 про направлення кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_2 за ч. 2 ст. 186 КК України для проведення додаткового розслідування та зміни підсудному ОСОБА_2 запобіжного заходу у вигляді взяття під варту на підписку про невиїзд - відмовити.

Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя: