У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 22 липня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: ОСОБА_5., ОСОБА_6 ОСОБА_7., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного казначейства України, прокуратури Сумської області про відшкодування майнової та моральної шкоди за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з Державного бюджету України на його користь 200 тис. грн майнової шкоди та 500 тис. грн для відшкодування моральної шкоди. Вимоги мотивував тим, що постановою прокурора м. Суми від 3 вересня 2010 року відносно нього було порушено кримінальну справу за ч. 3 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, у зв'язку із чим він перебував під вартою з 8 вересня 2010 року по 19 серпня 2011 року. Крмінальна справа відносно нього неодноразово розглядалася судами різних інстанцій. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року провадження по кримінальній справі закрито, його звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Не дивлячись на те, що Законом України від 21 лютого 2014 року № 746-УІІ ч. 3 ст. 364 КК України було вилучено, прокуратурою м. Суми продовжувалось підтримання обвинувачення за цією статтею. Вважав, що йому незаконно пред'явлено обвинувачення та арешт за ч. 3 ст. 364 КК України, внаслідок чого завдано майнову та моральну шкоду. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки провадження у кримінальній справі по обвинуваченню позивача за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України закрито з нереабілітуючих підстав. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 18 грудня 2014 року ОСОБА_4, обвинуваченого за ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 358, ч. 1 ст. 364 КК України, за його клопотанням звільнено від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строків давності. Отже, повної реабілітації ОСОБА_4 за всіма інкримінованими йому злочинами не відбулося, а тому, суди дійшли обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для відшкодування майнової та моральної шкоди на користь позивача за рахунок Державного бюджету. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 26 березня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7
й