справа №1-42/2008
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2008 року
Знам”янський міськрайонний суд

Кіровоградської
області в складі :

головуючого
судді
Проценко О.М.

при
секретарі
Тумановій С.В.

з участю
прокурора
Щербина С.А.

захисника
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні
суду міста Знам”янка Кіровоградської області кримінальну справу по
обвинуваченню

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,народилася в селі Трепівка Знам»янського
району Кіровоградської області,українка,громадянка України,розлучена,на
утриманні одна особа,освіта вища, не працює,пенсіонер,проживає в селі Іванківці
Знам»янського району Кіровоградської області,АДРЕСА_1,раніше не судима, -

за ч.1 ст.364,ч.1 ст.366 КК України, -

В С Т
А Н О
В И В :

ОСОБА_1, будучи з 01.04.1989 року по
04.04.2006 депутатом Іванковецької сільської ради Знам”янського району
Кіровоградської області та перебуваючи протягом цього періоду на посаді
секретаря Іванковецької сільради та виконавчого комітету сільради, повноваження
якої востаннє визнані рішенням установочної сесії Іванковецької сільради
четвертого скликання від 12.04.2002 року, тобто будучи згідно ст. 1 Закону
України „Про місцеве самоврядування в Україні” службовою особою місцевого
самоврядування, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні
посадові повноваження у здійсненні організаційно-розпорядчих та
консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого
бюджету,маючи,як посадова особа,5 категорію та 10 ранг,скоїла зловживання
владою, а саме умисно, в інтересах третіх осіб,використала надану їй владу
всупереч інтересам служби та охоронюваним законом правам, свободам та інтересам
окремих громадян, а також скоїла службове підроблення, тобто склала і видала
завідомо неправдивий документ за наступних обставин.

Так,
відповідно до ст. 2 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”
місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна
здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об'єднання у
сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під
відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати
питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве
самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл як безпосередньо, так
і через сільські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні
ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ,
міст.

Відповідно
до ст. 2 Закону України „Про статус депутатів місцевих рад”, депутат сільської
ради є представником інтересів територіальної громади села і як представник

2

зобов'язаний виражати і захищати інтереси відповідної
територіальної громади та її частини - виборців свого виборчого округу,
виконувати їх доручення в межах своїх повноважень, наданих законом, брати
активну участь у здійсненні місцевого самоврядування.

П. 1 ч.
1 ст. 18 Закону України „Про статус депутатів місцевих рад”, передбачено, що
депутат сільської ради зобов'язаний додержуватися Конституції та законів
України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, регламенту ради
та інших нормативно-правових актів, що визначають порядок діяльності ради та її
органів.

Згідно
ст. 4 Закону України „Про місцеве самоврядування в Україні”, ст. 4 Закону
України „Про службу в органах місцевого самоврядування”, місцеве самоврядування
в Україні та служба в органах місцевого самоврядування здійснюється на
принципах законності, верховенства права, професіоналізму, компетентності,
ініціативності, чесності, відданості справі тощо.

Відповідно
до ст. 7 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування”,
посадові особи місцевого самоврядування діють лише на підставі, в межах
повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються
у своїй діяльності Конституцією України і законами України, актами Президента
України і Кабінету Міністрів України, актами органів місцевого самоврядування.

Згідно
ч. 1 ст. 8 Закону України „Про службу в органах місцевого самоврядування”
основними обов'язками посадових осіб місцевого самоврядування є додержання
Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів
місцевого самоврядування; забезпечення відповідно до їх повноважень ефективної
діяльності органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і
громадянина; сумлінне ставлення до виконання службових обов'язків.

Відповідно
до п.п. 5 п. „б” ч. 1 ст. 38 Закону України „Про місцеве самоврядування в
Україні”, до відання виконавчих органів сільських рад належать повноваження в
частині вчинення нотаріальних дій з питань, віднесених законом до їх відання.

8 червня
2005 року, секретар Іванковецької сільської ради Знам”янського району
Кіровоградської області ОСОБА_1, на яку покладені функції щодо вчинення нотаріальних
дій, достовірно знаючи про те, що мешканець с. Іванківці Знам”янського району
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться в результаті хвороби - інсульту, прикутим до
ліжка, що викликало в свою чергу ускладнення у вигляді паралічу та нестабільно
тяжкого (критичного) стану здоров'я, і що він не може самостійно і свідомо
керувати своїми діями і виражати свою волю, внаслідок сильного викликаного
хворобою фізичного болю, порушуючи положення чинного законодавства України, а
саме ч. 3 ст. 1, ч. 1 ст. 37, п. 1 ч. 2
ст. 37 Закону України „Про нотаріат”, відповідно до яких, у населених пунктах,
де немає нотаріусів, нотаріальні дії, в тому числі посвідчення заповітів,
вчиняються уповноваженими на це посадовими особами виконавчих комітетів
сільських Рад депутатів, про які вона достеменно знала внаслідок тривалого часу
знаходження на посаді секретаря, зловживаючи наданою їй владою, надала сусідці
ОСОБА_3 - ОСОБА_4, на усне прохання останньої, яка в свою чергу діяла на
прохання ОСОБА_5, співмешканки ОСОБА_3, надруковані від імені ОСОБА_3 бланки
заповітів, з метою завірення їх посвідчувальним написом заповідача.

Грубо
порушуючи також імперативні вимоги ч. 4 ст. 207 Цивільного кодексу України, ч.
3 ст. 45 Закону України „Про нотаріат”, відповідно до якої, якщо громадянин внаслідок
фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно
підписати угоду, заяву чи інший документ, за його дорученням і в його
присутності та в присутності посадової особи, яка вчиняє нотаріальні дії,
угоду, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин, при цьому про
причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг
підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі, секретар
Іванковецької сільської ради ОСОБА_1, працююча на посаді з 01.04.1989 року,
мотивувала свою відмову бути присутньою при виконанні своїх службових
обов'язків - посвідченні заповіту, великою завантаженістю в роботі.

3

10
червня 2005 року ОСОБА_4 надала ОСОБА_1, завірений та підписаний заповіт,
згідно якого ОСОБА_3 все своє майно заповідав ОСОБА_6, при цьому волевиявлення
тяжко хворого заповідача, яке відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України має бути
вільним і відповідати його внутрішній волі, секретарем ОСОБА_1 не
з'ясовувалось, а посвідчувальний напис та підпис від імені ОСОБА_3, виконала на
прохання ОСОБА_5, ОСОБА_4.

Відповідно
до ч. 2 ст. 41 Закону України „Про нотаріат”, нотаріальні дії повинні вчинятись
в приміщенні виконавчого комітету сільської Ради народних депутатів, або ж в
окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення,
нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями.

Згідно
ст. 56 Закону України „Про нотаріат” посадові особи, які вчиняють нотаріальні
дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог
законодавства України і особисто подані ними посадовій особі, яка вчиняє
нотаріальні дії. Посвідчення заповіту через представника не допускається.

Відповідно
до ч.ч. 2, 3 ст. 1248 ЦК України, нотаріус, на прохання особи, може записати
заповіт з її слів, в тому числі за допомогою загальноприйнятих технічних
засобів, однак у цьому разі заповіт має бути прочитаний заповідачем вголос і
ним підписаний. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати
заповіт, посвідчення заповіту має відбуватись при свідках.

Частиною
2 ст. 45 Закону України „Про нотаріат” передбачено, що нотаріально посвідчувані
угоди, а також заяви та інші документи підписуються у присутності посадової особи,
яка вчиняє нотаріальну дію. Якщо угода, заява чи інший документ підписано за
відсутності посадової особи, громадянин повинен особисто підтвердити, що
документ підписаний ним.

Незважаючи на
допущенні чисельні порушення вищезазначеного чинного законодавства України,
секретар Іванковецької сільської ради ОСОБА_1, діючи умисно і в інтересах
третіх осіб, а саме в інтересах ОСОБА_6, склала і видала завідомо неправдивий
документ - посвідчила зазначений вище заповіт від імені ОСОБА_3, поставивши
свій підпис на круглу мокру гербову печатку сільської ради, при цьому в
заповіті вказала відомості, які не відповідають дійсності в частині того, що
нею з'ясовувалось у заповідача питання щодо його волевиявлення, а також те, що
заповіт підписаний ним в її присутності.

Відповідно до ч.
2 п. 15 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами
виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів
України, затвердженої Наказом Міністерством юстиції України № 22/5 від
25.08.1994 року, нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням
встановлених правил, є недійсними.

Допитана в
судовому засіданні підсудна ОСОБА_1 свою вину в скоєних злочинах визнала
повністю,однак давати пояснення і відповідати на запитання
відмовилася,посилаючись на ст.63 Конституції України,вказала,що те,що викладене
в постанові про зміну пред»явленого їй обвинувачення від 1 лютого 2008 року
відповідає дійсності.

В
скоєному щиро кається,просить суд її суворо на наказувати,не заперечує,щоб
відносно неї був застосований Закон України «Про амністію» від 19 квітня 2007
року.

У
відповідності з ч.3 ст.299 КПК України докази по справі судом не
досліджувалися,за згодою підсудної та прокурора,в зв»язку з тим,що ОСОБА_1
обставини справи,викладені в постанові про зміну пред»явленого обвинувачення
від 1 лютого 2008 року - не оспорює.

Оскільки
обвинувачення ніким із учасників судового процесу не оспорюється,суд вважає
вину підсудної ОСОБА_1 в скоєнні злочинів,передбачених ч.1 ст.364,ч.1 ст.366 КК
України,за ознаками: зловживання владою,
а саме використання влади всупереч інтересам служби, що виразилось в підриві
авторитету органу місцевого самоврядування, який є представником інтересів
територіальної громади села і зобов'язаний захищати інтереси відповідної
територіальної громади та її частини, а також службове підроблення, тобто
складення і видача завідомо неправдивого документа - доведеною.

При
призначенні покарання підсудній ОСОБА_1 суд враховує характер та ступінь

4

суспільної небезпеки скоєних підсудною корисних,закінчених
злочинів,які закон класифікує як злочини невеликої тяжкості,особу ОСОБА_1,що
вона раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності,за місцем
проживання характеризується позитивно,має на утриманні матір -
ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_3.

До
обставин,які пом»якшують покарання підсудної ОСОБА_1 суд відносить визнання
своєї вини,щире каяття в скоєному.

Обставин,які
обтяжують покарання підсудної ОСОБА_1 судом не встановлено.

Враховуючи
тяжкість скоєного ОСОБА_1,особу підсудної,наявність обставин,які пом»якшують
покарання і відсутність обставин,які обтяжують її покарання,суд вважає,що
виправлення ОСОБА_1 можливе без відбування покарання,застосувавши до неї
положення ст.75 КК України.

Керуючись
ст.ст.323-324 КПК України,суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_1 визнати винною в скоєнні
злочинів,передбачених ч.1 ст.364 та ч.1 ст.366 КК України і призначити
покарання: за ч.1 ст.364 КК України у виді 3 місяців арешту,за ч.1 ст.366 КК
України в виді штрафу в сумі 510 грн.

У відповідності з ч.1ст.70 КК
України,шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим,остаточно
призначити ОСОБА_1 покарання у виді 3 місяців арешту.

У відповідності зі ст.75 КК
України,ОСОБА_1 звільнити від відбуття призначеного покарання з іспитовим
строком на 1 рік.

Відповідно до ст.76 КК
України,покласти на ОСОБА_1 обов»язок повідомляти органи кримінально-виконавчої
системи про зміну місця проживання.

ОСОБА_1,на підставі ст.1 п.»г»
Закону України «Про амністію» від 19 квітня 2007 року звільнити від
призначеного покарання.

Міру запобіжного заходу відносно
ОСОБА_1 - підписка про невиїзд - скасувати.

Речові докази по справі,які
знаходяться в матеріалах кримінальної справи - залиши на зберіганні в
матеріалах даної справи.

На вирок може бути подано апеляція
протягом 15-ти діб з моменту його проголошення до апеляційного суду
Кіровоградської області.

Суддя Знам»янського міськрайонного суду
Проценко О.М.