Справа № 556/838/15-к

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.06.2015 року. Володимирецький районний суд Рівненської області під головуванням судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5
законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 ,
представника служби у справах дітей Володимирецької РДА- ОСОБА_8
за ч.1 ст. 121 КК України,-
в с т а н о в и в:
29 грудня 2014 року, біля 16 год. , в с. Антонівка Володимирецького району, біля кафе «Зустріч», що на вул.. Ю.Хмельницького, неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умисно наніс один удар ногою в область голови потерпілому ОСОБА_5 , заподіявши останньому тяжкі тілесні ушкодження, як небезпечні для життя в момент заподіяння.
Таким чоном, ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України.
У судовому засіданні, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав і суду пояснив, що 29.12.2014року, біля 16 год. він разом з ОСОБА_9 пішли в центр села Антонівка. Коли проходили біля бару «Зустріч», ОСОБА_9 зупинився і почав розмовляти із двома чоловіками. Як потім стало відомо , один з них був потерпілий. Між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, почали шарпатися. І тоді ОСОБА_10 підійшов до потерпілого і вдарив коліном ноги в живіт. ОСОБА_5 впав, а вони пішли далі. Потерпілого раніше не знав, чому його вдарив пояснити не може.
Потерпілий ОСОБА_5 ствердив, що 29.12.2014 року біля 16 год., він разом із своїм колегою по роботі ОСОБА_11 , стояли на зупинці біля кафе «Зустріч» в с. Антонівка, де чекали автомобіль, щоб поїхати додому. В цей час до них підійшов ОСОБА_12 з обвинуваченим. Між ОСОБА_5 і ОСОБА_9 виник словесний конфлікт, коли раптово до них наблизився обвинувачений і вдарив потерпілого ногою в область голови, від чого він впав на землю і втратив свідомість.
Раніше ОСОБА_4 не знав. Шкода завдана злочином, частково відшкодована, просить обвинуваченого суворо не карати.
В даний час потерпілий погано себе почуває, не працює, потрібне ще лікування, операція. На ліве вухо не чує, запаморочення в голові. А тому просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду та матеріальні збитки за лікування.
Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що 29.12.2014 р., біля 16 год., йому зателефонували і сказали, що зятя потерпілого ОСОБА_5 побили і він потрапив у лікарню. У останнього було розбите вухо, текла кров і його відвезли в смт. Володимирець, в лікарню.
Свідок ОСОБА_11 ствердив, що 29.12.2014р., біля 16 год., вони з потерпілим стояли біля кафе «Зустріч», що в с. Антонівка, чекали машину, щоб їхати додому. До них підійшли ОСОБА_12 і ОСОБА_4 . Між ОСОБА_5 і ОСОБА_12 виникла якась суперечка. І в цей час обвинувачений вдарив потерпілого ногою в ліве вухо, від чого той впав на землю.
Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 29.12.2014 року, біля 16 год. вони з ОСОБА_10 пішли в центр села Антонівка. Біля кафе «Зустріч» стояли два чоловіки, один з яких потерпілий. Він зупинявся, під час розмови з ОСОБА_5 виникла суперечка. І в цей час ОСОБА_4 наніс удар потерпілому верхню частину тіла, можливо в голову. Від даного удару ОСОБА_5 впав. Обвинувачений вдарив потерпілого рукою чи ногою, точно сказати не може, тому що все відбулося дуже швидко і він стояв до обвинуваченого спиною. У живіт ударів обвинувачений не наносив.
Крім визнання свєї вини самим обвинуваченим, показів потерпілого, свідків, винність ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину стверджується також: висновком експерта №23 від 17.02.2015 р. з якого вбачається , що у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження в вигляді відкритої черепно-мозкової травми, лінійного перелому скроневої кістки зліва з переходом на основу, забою головного мозку легкого ступеня, гострої субдуральної гематоми справа, судомного синдрому, посттравматичного невриту слухового нерва зліва. Вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупого предмету, можливо, внаслідок ударів рукою, ногою або іншим стороннім предметом при обставинах та в термін вказаних в постанові і відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень як небезпечних для життя на момент їх заподіяння. Виникнення даних тілесних ушкоджень внаслідок самопадіння з висоти власного росту не характерно.
Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №131/15 від 20.04.2015 р., неповнолітній ОСОБА_4 на час вчинення інкримінованого йому злочину будь-яким психічним захворюванням не страждав, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
Протоколом проведення слідчого експерименту від 25.04.2015 р., де свідок ОСОБА_11 показав, як саме ОСОБА_4 наніс удар ногою в область голови потерпілому.
Даними доказами, які є належними і допустимими, показаннями потерпілого, свідків, допитаних у судовому засідання, спростовується, твердження обвинуваченого, що він наніс удар коліном ноги в живіт потерпілому, від чого той впав на землю.
Таким чином, проаналізувавши і оцінивши всі досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела винуватість неповнолітнього ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і вірно кваліфікувала його дії.
При обранні міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання , що вчинив тяжкий злочин.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є вчинення злочину неповнолітнім, часткове відшкодування завданого збитку.
Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого судом не здобуто.
ОСОБА_4 16.06.2014 року був засуджений Сарненським районним судом за ч.2 ст. 296, ч.1 ст. 186 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі, на підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців. Відповідно до п. «а» ст.. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» звільнений від відбування покарання.
ОСОБА_4 вину визнав, посередньо характеризується, збитки частково відшкодовано, потерпілий просить суворо не карати.
Згідно звіту служби у справах дітей Володимирецької РДА про неповнолітнього обвинуваченого у кримінальному провадженні щодо неповнолітнього, найбільш доцільними заходами щодо неповнолітнього ОСОБА_4 є призначення покарання за вчинене кримінальне правопорушення не пов`язаного з позбавленням волі.
Враховуючи вище викладене, конкретні обставини справи, тяжкість злочину, особу винного, суд приходить до висновку про можливість виправлення неповнолітнього обвинуваченого без відбування покарання, з вирпробуванням, застосувавши ст.. 75, 104 КК України.
Цивільний позов прокурора Володимирецького району про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину підлягає до задоволення, відповідно до ст.. 1206 ЦК України.
Що стосується цивільного позову потерпілого ОСОБА_5 , про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, суд констатує слідуюче:
Як зазначено в ч.1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
В обґрунтування матеріальних збитків позивачем не надано належних і допустимих доказів (які саме ліки призначались ОСОБА_5 і були куплені ним за власні кошти), а тому в цій частині позов ОСОБА_5 не підлягає до задоволення.
Що стосується моральної шкоди, то як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних та фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала , за наявності її вини. Статею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань,ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Згідно ст.. 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.
Обвинувачений ОСОБА_4 неповнолітній, майна достатнього для відшкодування завданої ним шкоди не має, а тому ця шкода відшкодовується матір`ю обвинуваченого відповідно до ч.2 ст. 1179 ЦК України.
Керуючись ст.ст. 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого за ч.1 ст. 121 КК України і призначити покарання: - 5 років позбавлення волі.
На підставі ст..ст. 75, 104 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з двохрічним іспитовим строком.
Покласти на засудженого такі обов"язки, згідно ст.76 КК України: повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, навчання; періодично з"являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу залишити особисте зобов`язання.
Цивільний позов прокурора про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину задовольнити.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 про стягнення матеріальних збитків, моральної шкоди задоволити частково.
В решті позовних вимог відмовити за недоведеністю.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд Рівненської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору, законному представнику неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_4 копію вироку вручити негайно після його проголошення.

СУДДЯ: ОСОБА_1