Справа: № 11-639/07
Головуючий у першій інстанції: Придачук О.А.
Доповідач: Вотьканич Ф.А.
номер рядка статистичного звіту: 18
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2007 року м.
Ужгород

Апеляційний
суд Закарпатської області в складі суддів:

головуючого
- Крегула М.М.,

суддів -
Вотьканича Ф.А. і Стана І.в.,

за
участю прокурора - Фрицюк В.В.,

розглянув у
відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляцією засудженого
ОСОБА_1. на вирок Ужгородського міськрайонного суду, яким ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1народження,
уродженець і мешканець АДРЕСА_1, громадянин України, судимий 4 квітня 1997 року
Берегівським районним судом

за ч.1 ст.229-1,
ч.3 ст.229-1 KK України на 8 років
позбавлення волі, -

засуджений за
ст.395 КК України на 5 місяців арешту.

На підставі ч.4 ст.70,
72 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке
призначене за вироком апеляційного суду Тернопільської області від 22 січня
2007 року, згідно якого ОСОБА_1 засуджено на 15 років позбавлення волі,
остаточно до відбуття вароді призначено 15 років позбавлення волі .

Строк відбуття
покарання ОСОБА_1. постановлено розпочати обчислювати з 26 вересня 2006 року, а
запобіжний захід щодо нього до вступу вироку в законну силу постановлено
залишити попередній - взяття під варту.

Як визнав
доведеним суд першої інстанції, 26 жовтня 2004 року Сарнецьким районним судом
Рівненської області ОСОБА_1. було встановлено адміннагляд строком на 1 рік б
місяців з обмеженням у вигляді реєстрації в міліції двічі на місяць. 24
листопада 2004 року ОСОБА_1. по відбуттю покарання звільнився з місць
позбавлення волі і прибув по місцю свого проживання в с. Руські Комарівці
Ужгородського району, де проходив реєстрацію в Ужгородському PB УМВС
України в Закарпатській області.

2

20 січня
2005 року ОСОБА_1. без дозволу покинув своє місце проживання і виїхав за межі
населеного пункту, не повідомивши про це органи кримінально-виконавчої системи,
внаслідок чого було складено протокол про адміністративне правопорушення,
передбачене ч.1 ст.187 КУпАП і постановою Ужгородського міськрайонного суду від
17 лютого 2005 року ОСОБА_1притягнуто до адміністративної відповідальності за
порушення ним правил амін нагляду.

25
квітня 2005 року ОСОБА_1. знову покинув своє місце проживання та виїхав за межі
області.

В
апеляції засуджений ОСОБА_1. порушує питання про скасування вироку щодо нього.

В
обґрунтування апеляції апелянт посилається на те, що висновки суду, викладені у
вироку, не відповідають фактичним обставинам справи, окрім того, на думку
апелянта, судом порушено вимоги ст.299 КПК України щодо обсягу доказів, що
підлягають дослідженню та про порядок їх дослідження судовому засіданні, що
суперечить вимогам про повне, всебічне і об'єктивне дослідження всіх обставин
справи.

Заслухавши
доповідь судді, промову прокурора про залишення апеляції засудженого без
задоволення, а вироку - без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши
доводи апеляції колегія суддів вважає, що апеляція не підлягає до задоволення з
наступних підстав.

Судом з
дотриманням вимог ч.3 ст.299 КПК України визнано недоцільним дослідження
доказів стосовно фактичних обставин справи, які засудженим ОСОБА_1. не
оспорювались у зв'язку з повним визнанням ним своєї вини.

При
цьому, судом дотримано вимоги про роз'яснення ОСОБА_1. правових наслідків
обмеження дослідження доказів його допитом і позбавлення його права оспорювати
в апеляційному порядку фактичні обставини справи.

Тому,
відповідно до вимог частини першої статті 365 Кримінально-процесуального
кодексу України, висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи
апеляційним судом не перевірялись.

Винність
ОСОБА_1. у вчиненні злочину, за який його засуджено, підтверджується зібраними
у справі доказами.

Суд
першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про винність ОСОБА_1. в
самовільному залишенні ним місця проживання з метою ухилення від
адміністративного нагляду і правильно кваліфікував ці його дії за ст.395 КК
України.

Призначаючи
покарання засудженому ОСОБА_1., суд в повній мірі врахував обставини справи та
дані про його особу.

Твердження
засудженого у апеляції на порушення вимог ст.299 КПК України при визначенні
обсягу доказів, що підлягають дослідженню та про порядок їх дослідження
судовому засіданні, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки в судовому
засіданні

3

засудженому було
роз'яснено правові наслідки вказаної норми кримінально-процесуального закону.

Необгрунтованими
є і посилання засудженого у апеляції на те, що він не порушував правил
адміністративного нагляду, оскільки, згідно матеріалів справи, ОСОБА_1.
звільнившись з місць позбавлення волі 24 листопада 2004 року, перебуваючи під
адміністративним наглядом, вчинив новий злочин, за який був засуджений вироком
апеляційного суду Тернопільської області від 22 січня 2007 року.

Покарання
засудженому ОСОБА_1. призначено у відповідності до вимог закону і є
справедливим, підстав для скасування вироку, судова колегія не вбачає.

Керуючись
ст.ст.365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

Ухвалив :

Вирок
Ужгородського міськрайонного суду від 10 липня 2007 року відносно
ОСОБА_1залишити без зміни, а апеляцію засудженого ОСОБА_1. - без задоволення.