Дата документу Справа № 317/3098/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 317/3098/14-к Головуючий у 1-й інстанції
Провадження № 11-кп/778/234/15 ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 125 КК України Доповідач в апел. інстанції
ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі апеляційну скаргу апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 (в інтересах потерпілого ОСОБА_10 ) на вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженка і житель АДРЕСА_1 , раніше не судима, визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України і призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних доходів громадян в сумі 510 гривень.

Постановлено стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 93,24 гривень та моральної шкоди - 500 гривень.

В апеляційній скарзі, поданій адвокатом від імені потерпілого ОСОБА_10 , посилаючись на немотивоване відхилення судом вимог про стягнення з обвинуваченої понесених потерпілим витрат на стаціонарне лікування, транспортні витрати та на правову допомогу, вказує на незаконність вироку суду в частині вирішення цивільного позову і просить повністю задовольнити його позовні вимоги.

У вироку суд встановив вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за наступних обставин.

17 травня 2014 року, приблизно 11-30 годині ОСОБА_8 , на території СТ Рощиця, розташованого поблизу с. Канівське Запорізького району Запорізької області, на грунті раптово виниклих неприязних стосунків, вчепившись руками в обличчя ОСОБА_10 , спричинила йому легкі тілесні ушкодження у вигляді садна в правій щічній області, верхній губі у лівого кутка рота, в проекції лівого кутка нижньої щелепи, в області шиї, правого і лівого плечей, в області лівого передпліччя.

Свій висновок про доведеність вини ОСОБА_8 у вчинені кримінального правопорушення суд обґрунтував показами обвинуваченої в судовому засіданні, яка повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення і детально розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення.

Інші докази відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення судом не досліджувались у зв`язку з тим, що вони ніким не оспорювались.

В суді апеляційної інстанції:

обвинувачена ОСОБА_8 і її захисник заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають вирок суду законним і обґрунтованим, просять залишити його без змін;

прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає їх доводи і вимоги потерпілого в цивільному позові такими, що суперечать вимогам процесуального закону.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши сторони у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Кримінальне провадження розглянуте судом відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України з огляду на що, а також з урахуванням вимог апеляційної скарги, вирок суду в частині фактичних обставин справи судом апеляційної інстанції не переглядається.

Висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, правильності кваліфікації її дій і призначення покарання ніким не оскаржуються.

Частково задовольняючи цивільний позов потерпілого, суд прийшов до обгрунтованого висновку про відсутність підстав для повного задоволення позовних вимог.

Висновок суду про відсутність причинно-наслідкового зв`язку дій обвинуваченої з загостренням у потерпілого хронічного захворювання передміхурової залози і невротичним розладом відповідає матеріалам кримінального провадження, і не спростовується і долученим до позовної заяви епікризом із історії хвороби № 4031.

Таким чином, заявлені ОСОБА_10 вимоги про стягнення з обвинуваченої витрат на лікування та транспортних витрат у зв`язку з відвідуванням лікарні задоволенню не підлягають.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода може полягати у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір моральної шкоди, стягнений на користь потерпілого, визначений судом виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, з урахуванням конкретних обставин справи, і вважати його необґрунтовано заниженим, підстав не має, зазначені в апеляційній скарзі потерпілого доводи не спростовують зазначений висновок суду першої інстанції, обставини, а на які посилається в апеляційній скарзі потерпілий, не випливають із пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення.

Колегія суддів вважає правильним рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог позивача про стягнення з обвинуваченої на його користь 1 200 гривень за надання правової допомоги.

Відповідно до ч.2 ст. 120 КПК України витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно ч.1 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Як вбачається із матеріалів справи 25 червня 2014 року, потерпілим ОСОБА_10 з адвокатом ОСОБА_11 укладено угоду про надання правової допомоги у кримінальному провадженні на платній основі (а.с. 40 ).

Разом з тим, квитанція про оплату вказаних послуг ні адвокатом ні потерпілим не надана, відсутня вона і в матеріалах кримінального провадження, як і будь-які інші докази, якими б підтверджувалась витрати на оплату послу адвоката за надання правової допомоги. Складений потерпілим і адвокатом акт виконаних робіт і розрахунок судових витрат (а.с.50, 51) не доводять обґрунтованість цих витрат і їх фактичну сплату потерпілим, а тому суд обгрунтовано вказав на відсутність належних і допустимих доказів, якими б підтверджувались вимоги потерпілого про стягнення на його користь 1 200 грн. за надання правової допомоги.

Таким чином, колегія суддів вважає належним чином обґрунтованим рішення суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову, підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_9 в інтересах потерпілого ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Запорізького районного суду Запорізької області від 19 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4