Справа № 335/9241/13-к 1-кп/335/394/2013
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2013 року

м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м.
Запоріжжя в складі:

головуючого судді:
Геєць Ю.В.,

при секретарі судового засідання
Замуруєвій А.В.,

за участю прокурора
Савченко О.В.,

обвинуваченої
ОСОБА_1,

захисника
ОСОБА_2,

потерпілої
ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Запоріжжя
матеріали кримінального провадження
по обвинуваченню:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, українки,
уродженки м. Запоріжжя, освіта вища, не
одруженої, працюючої на посаді
інструктора індивідуального навчання
водінню Запорізького обласного
навчально-курсового комбінату,
проживаючої за адресою: АДРЕСА_1, раніше
не судимої,

у вчиненні кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15,
ч. 2 ст. 369 Кримінального кодексу
України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, працюючи на посаді інструктора
індивідуального навчання водінню
Запорізького обласного
навчально-курсового комбінату, діючи
умисно, з метою заволодіння коштами
ОСОБА_3 шляхом обману та зловживання
довірою останньої, 26.06.2013 року
приблизно о 18-00 годині, знаходячись
біля кафе „Акваріум", розташованого на
Набережній магістралі в м. Запоріжжя у
власному автомобілі „Mitsubishi", державний
номер НОМЕР_1, отримала від ОСОБА_3
грошові кошти в розмірі 6400 гривень,
частину з яких, а саме у розмірі 1000
гривень, начебто, для передачі
відповідним службовим особам МРЕВ за
отримання в подальшому водійського
посвідчення без відвідування
автомобільних курсів і гарантованої
здачі ОСОБА_3 іспиту в МРЕВ, не маючи при
цьому можливості та наміру виконати
таке зобов'язання. Отриманими коштами
ОСОБА_1 заволодіти не змогла, оскільки
відразу була затримана працівниками
міліції, тобто не довела цей злочин до
кінця з причин, що не залежали від її
волі.

В судовому засіданні обвинувачена
ОСОБА_1 свою вину у вчиненні злочину за
викладених у обвинувальному акті
обставин не визнала, при цьому
пояснила, що умислу на давання хабара
службовим особам МРЕВ за отримання в
подальшому ОСОБА_3 водійського
посвідчення без відвідування
автомобільних курсів і гарантованої
здачі іспиту в МРЕВ не мала. Не
заперечувала, що дійсно отримала від
ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 6400 грн., але
діяла по-людськи хотіла допомогти
ОСОБА_3 отримати посвідчення водія.

По суті обвинувачення ОСОБА_1 пояснила,
що на весні 2013 року їй на мобільний
телефон зателефонував раніше
невідомий, ОСОБА_10, з проханням
допомогти отримати посвідчення водія
категорії „В" та „С" його знайомій
ОСОБА_3

У червні 2013 року їй на мобільний
телефон зателефонувала раніше
невідома їй, ОСОБА_3, та в ході розмови з
останньою вони домовились зустрітися
на проспекті Металургів. 25.06.2013 року
вони зустрілися в раніше обумовленому
місці. ОСОБА_3 звернулася до неї за
допомогою в отриманні водійського
посвідчення, пояснивши, що має навики
та опит водіння, однак водійське
посвідчення у неї відсутнє. В свою
чергу вона назвала їй суму в межах від
6000 грн. до 7000 грн. та повідомила ОСОБА_3,
що в дану суму будуть входить
обов'язкові платежі за проходження
курсів навчання, отримання медичних
довідок та сертифікатів, а також для
вирішення питань в ДАІ. Однак
конкретних посадових осіб вона не знає,
тому наміру та можливості передавати
грошові кошти працівникам МРЕВ вона не
мала, а суму 1000 грн. зазначила, оскільки
зі слів своїх учнів їй відомо, що за 1000
грн. можливо вирішити питання щодо
сдачі іспитів в ДАІ. Данні умови ОСОБА_3
влаштували, а тому вони домовились
зустрітися наступного дня для передачі
необхідної грошової суми.

26.06.2013 року вони здзвонилися з ОСОБА_3 та
домовились про зустріч на Набережній
магістралі біля кафе „Акваріум". На
зустріч вона приїхала зі своїм
знайомим ОСОБА_4, якого того дня
підвозила у його справах. На зустрічі в
обумовленому місці ОСОБА_3 сіла в її
автомобіль на заднє сидіння, в цей час
ОСОБА_4 вийшов з автомобілю. В ході
зустрічі вона з ОСОБА_3 обговорила
подробиці, що стосуються проходження
водійських курсів, отримання ОСОБА_3
сертифікату про закінчення водійських
курсів та водійського посвідчення, та
вона уточнила, що це буде коштувати 6400
грн. Після цього, ОСОБА_3 зазначила, що
ця сума для неї є значною, тому на
прохання ОСОБА_3 вона написала на її
ім'я розписку про отримання від неї
коштів в сумі 6400 грн. Після чого, ОСОБА_3
вийшла з її автомобілю, а через
декілька хвилин до її автомобілю
підійшли працівники міліції.

Зазначила, що розцінює дії ОСОБА_3 як
провокацію хабара, оскільки впевнена,
що посвідчення водія останній потрібно
не було.

Оцінивши досліджені у судовому
засіданні докази, суд вважає, що вина
ОСОБА_1 у скоєнні кримінального
правопорушення, за обставин
встановлених судом, доведена повністю,
відповідає фактичним обставинам
справи і підтверджується доказами
дослідженими в судовому засіданні.

Незважаючи на невизнання вини з боку
обвинуваченої, її вина в скоєнні
злочину доведена показами потерпілої,
свідків, протоколами слідчих дій,
речовими доказами по справі.

Згідно довідки Запорізького
державного обласного
навчально-курсового комбінату від
28.11.2013 року № 13-06-418 ОСОБА_1 працює у
Запорізькому державному обласному
навчально-курсовому комбінаті на
посаді інструктора індивідуального
навчання водінню з 09.04.2012 року
(матеріали провадження а.с. 102).

Потерпіла ОСОБА_3 в судовому засіданні
дала покази, що вона вирішила отримати
посвідчення водія, однак на навчання та
на здачу екзаменів не мала часу,
оскільки мала намір виїхати за межі
України працювати. Її знайомий по імені
ОСОБА_10, прізвища якого вона не
пам'ятає, порекомендував їй звернутися
до ОСОБА_1, яка працює на посаді
інструктора індивідуального навчання
водінню. За його рекомендацією вона
звернулася до останньої та по телефону
пояснила, що їй потрібно отримати
посвідчення водія категорії „В" та „С"
без відвідування автомобільних курсів
та здачі екзаменів, остання на її
запитання повідомила, що це буде їй
коштувати близько 7000 грн. та водійське
посвідчення вона отримає на протязі
одної - двох тижнів. Після цієї розмови,
вона запідозрила, що ОСОБА_1 її обманює,
оскільки з розмов з іншими їй відомо, що
отримати водійське посвідчення без
відвідування водійських курсів не
можливо, тому у червні 2013 року вона
звернулася із заявою до працівників
СДСБЕЗ Заводського РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області із
заявою про те, що ОСОБА_1 вимагає у неї
грошову плату у розмірі 7000 грн. за
отримання нею водійського посвідчення
категорії „В" та „С" без відвідування
автомобільних курсів.

25.06.2013 року по телефону вона домовилася
про зустріч з ОСОБА_1 на проспекті
Металургів, про що вона повідомила
працівникам міліції. В цей же день під
контролем працівників міліції вона
зустрілася з ОСОБА_1 в обумовленому
місці. Розмова з ОСОБА_1 відбувалася в
автомобілі останньої, в ході розмови
вона сказала ОСОБА_1, що їй потрібна
допомога в отриманні водійського
посвідчення, пояснивши, що має навики
та опит водіння, однак водійське
посвідчення у неї відсутнє. В свою
чергу ОСОБА_1 назвала їй суму в межах
від 6000 грн. до 7000 грн. та повідомила, що в
дану суму будуть входить обов'язкові
платежі за проходження курсів
навчання, отримання медичних довідок
та сертифікатів, а також включено
вирішення питань в ДАІ.

Після чого, 26.06.2013 року вони повторно
домовились зустрітися з ОСОБА_1 на
Набережній магістралі біля кафе
„Акваріум" для передачі грошових
коштів останній. В ході зустрічі вона з
ОСОБА_1 обговорила подробиці, що
стосуються отримання сертифікату про
закінчення водійських курсів та
водійського посвідчення, ОСОБА_1
уточнила, що це буде коштувати 6400 грн.,
частину з яких, а саме у розмірі 1000
гривень - це неофіційний платіж за
гарантовану здачу іспиту в МРЕВ. Після
цього, вона передала ОСОБА_1 кошти в
сумі 6400 грн. та на її прохання, остання
написала їй розписку про отримання цих
коштів. Після чого, вона вийшла з
автомобілю ОСОБА_1, а через декілька
хвилин до автомобілю обвинуваченої
підійшли працівники міліції. В свою
чергу вона передала розписку ОСОБА_1
про отримання грошових коштів
правникам міліції.

Крім того, ОСОБА_3 зазначила, що зустріч
з ОСОБА_1 26.06.2013 року також проходила під
контролем працівників міліції та
передані ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 6400
грн. раніше були позначені спеціальним
засобом працівниками міліції.

Такі показання потерпілої ОСОБА_3 в
частині повідомлення обвинуваченою
про необхідність передачі їй грошових
коштів у розмірі 6400 грн., з яких, а саме
1000 грн. необхідно передати
обвинуваченій неофіційно для
гарантованої здачі ОСОБА_3 іспиту в
МРЕВ, а також отримання цих грошових
коштів обвинуваченою від неї, в цілому
відповідають повідомленому нею та
об'єктивно підтверджуються іншими
дослідженими судом доказами.

Так, з протоколу про результати аудіо
та відео контролю особи від 26.06.2013 року
та матеріалу відео зйомки до нього на
оптичному диску „DVD+R DL 4.7 GB 8х" з написом
на поверхні нанесеним чорним маркером
„таємно не таємно акт-15 12.07.2013 3/92 т, нт
від 22.06.2013 року" встановлено, що на
підставі ухвали апеляційного суду
Запорізької області № 08/2660т від 21.06.2013
року було здійснено аудіо та відео
контроль за громадянко ОСОБА_1, в ході
якого була зафіксована її бесіда з
ОСОБА_3 В ході бесіди ОСОБА_1 та ОСОБА_3,
обговорюють подробиці, які стосуються
отримання останньою сертифікату про
закінчення водійських курсів та
водійського посвідчення, ОСОБА_1 обіцяє
уладнати всі питання, які стосуються
сертифікату про закінчення водійських
курсів та отримання посвідчення водія,
за що ОСОБА_3 слід сплатити 6000-7000 грн.
(матеріали провадження а.с. 38, 95).

З протоколу про результати аудіо та
відео контролю особи від 01.07.2013 року та
матеріалу відео зйомки до нього на
оптичному диску „DVD+R DL 4.7 GB 8х" з написом
на поверхні нанесеним чорним маркером
„таємно не таємно акт-15 12.07.2013 3/93 т, нт
від 22.06.2013 року" встановлено, що на
підставі ухвали слідчого судді
апеляційного суду Запорізької області
№ 08/2660т від 21.06.2013 року було здійснено
аудіо та відео контроль за громадянко
ОСОБА_1, в ході якого була зафіксована
зустріч останньої в належному їй
автомобілі з громадянкою ОСОБА_3 В ході
зустрічі останні обговорюють
подробиці, що стосуються отримання
ОСОБА_3 сертифікату про закінчення
водійських курсів та водійського
посвідчення, ОСОБА_1 обіцяє уладнати
всі питання з цього приладу, за що
ОСОБА_3 потрібно сплатити 6400 грн., з яких
1000 грн. неофіційно за здачу іспиту.
Також в ході цієї зустрічі ОСОБА_3
передає ОСОБА_1 6400 грн., яка в свою чергу
їх перераховує та на прохання ОСОБА_3
складає розписку, що отримала ці
грошові кошти (матеріали провадження
а.с. 37, 95).

Диск „DVD+R DL 4.7 GB 8х" з написом на поверхні
нанесеним чорним маркером „таємно не
таємно акт-15 12.07.2013 3/92 т, нт від 22.06.2013
року" та диск „DVD+R DL 4.7 GB 8х" з написом на
поверхні нанесеним чорним маркером
„таємно не таємно акт-15 12.07.2013 3/93 т, нт
від 22.06.2013 року" визнані речовими
доказами по кримінальному провадженню
№ 0001185 від 16.06.2013 року (матеріали
провадження а.с. 67).

Із протоколу контролю за вчиненням
злочину від 01.07.2013 року встановлено, що
26.06.2013 року о 18-30 год. біля кафе
„Акваріум", що розташоване на
Набережній магістралі була затримана
ОСОБА_1, яка вимагала та отримала від
ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 6400 грн. В
результаті затримання були вилучені
грошові кошти в розмірі 6400 грн., два
ватних тампони зі змивами з долонею
ОСОБА_1, один ватно-марлевий тампон
„контрольний", блокнот із записами
(матеріали провадження а.с. 36).

Вилучені грошові кошти в розмірі 6400
грн., визнані речовими доказами по
кримінальному провадженню № 0001185
від 16.06.2013 року та передані на
відповідальне зберігання власнику
ОСОБА_3, про що останньою складена
власноручна розписка (матеріали
провадження а.с. 56-57, 68).

Блокнот в обкладинці фіолетового
кольору з рукописними записами, 1
вологий змив з лівої руки ОСОБА_1, 1
вологий змив з правої руки ОСОБА_1, 1
контрольний сухий зразок марлевої
серветки - визнані речовими доказами по
кримінальному провадженню № 0001185
від 16.06.2013 року (матеріали провадження
а.с. 67).

Згідно протоколу огляду від 26.06.2013 року
ОСОБА_3 добровільно видала працівникам
міліції аркуш з рукописним текстом:
„Расписка. Я, ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_2,
выдан 21 сентября 1995 года Ленинским РО
УМВД Укр. в Запор. обл., взяла у ОСОБА_3
паспорт НОМЕР_3 сумму в размере 6400
(шесть тысяч четыреста гривен), сроком
на 1 месяц" (матеріали провадження а.с.
33-35).

Вилучена в ході проведеного огляду
26.06.2013 року розписка від імені ОСОБА_1
про отримання грошових коштів в сумі 6400
грн. - визнана речовим доказом по
кримінальному провадженню № 0001185
від 16.06.2013 року (матеріали провадження
а.с. 58).

З показів свідка ОСОБА_10 даних в суді
встановлено, що він був присутній в
якості понятого під час проведення
огляду 26.06.2013 року місця події, який
проводився біля кафе „Акваріум",
розташованого на Набережній
магістралі в м. Запоріжжя. В ході якого
був оглянутий автомобіль „Mitsubishi", який
належить ОСОБА_1 На водійському сидінні
вказаного автомобілю сиділа жінка, яка
представилася ОСОБА_1, в ході огляду у
останньої були вилучені грошові кошти
в сумі 6400 грн. Працівники міліції
просвітили спеціальною лампою руки
обвинуваченої, а також гроші та вони
всі світилися зеленим світінням. Після
проведеного огляду вилучені у ОСОБА_1
грошові кошти та зроблені змиви з її
рук були упаковані та опечатані, після
чого він та інший понятий поставив свій
підпис на опечатаних вилучених речах.

Аналогічні покази надав суду свідок
ОСОБА_8, який був присутній в якості
понятого під час проведення огляду
26.06.2013 року місця події.

Допитаний в судовому засіданні свідок
ОСОБА_4 суду пояснив, що 26.06.2013 року
після 17-00 годин він по телефону
домовився про зустріч зі своєю
знайомою ОСОБА_1 у своїх справах. При
зустрічі ОСОБА_1 йому повідомила, що їй
потрібно зустрітися з дівчиною, та
попросила його зачекати на протязі
деякого часу. Біля кафе „Акваріум",
розташованого на Набережній
магістралі в м. Запоріжжя, в автомобіль
ОСОБА_1 сіла раніше невода дівчина, яку
ОСОБА_1 називала на ім'я ОСОБА_3 та
останні почали обговорювати умови
проходження ОСОБА_3 водійських курсів
та подальше отримання водійського
посвідчення категорії „В" та „С". В
ході розмови ОСОБА_1 назвала загальну
суму, яку ОСОБА_3 повинна заплатити за
її послуги. Після чого, на прохання
ОСОБА_3 ОСОБА_1 почала писати розписку
про отримання нею грошових коштів.
Після того, як розмова пішла за гроші
він в цей час вийшов з автомобілю
прогулятися. Через декілька хвилин
ОСОБА_3 вийшла з автомобілю, при цьому
ОСОБА_1 залишалася на водійському
сидінні, далі до автомобіля підійшли
невідомі чоловіки та представилися
працівниками міліції. Після цього
проводились слідчі дії.

Показання, надані свідками ОСОБА_10,
ОСОБА_8 та ОСОБА_4 під час судового
провадження є логічними та такими, що
не суперечать зібраним по справі
доказам та фактичним обставинам
справи.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка ОСОБА_9 - слідчий
Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області, суду
підтвердив факт передачі ним грошових
коштів у розмірі 6400 гривень, на
відповідальне зберігання потерпілій
ОСОБА_3, які були вилучені у ОСОБА_1 та
визнані речовим доказом по цій справі,
про що ОСОБА_3 особисто написала йому
відповідну розписку про отримання
речових доказів на відповідальне
зберігання.

В свою чергу потерпіла ОСОБА_3 надала
суду речові докази грошові кошти в сумі
6400 гривень, які були оглянуті судом та
учасниками судового провадження в
судовому засіданні.

Згідно висновку експерта № 176 від 31.07.2013
року на наданих грошових коштах в сумі
6400 грн. встановлена присутність
спеціальної хімічної речовини -
люмінофору, що люмінесцює
зелено-жовтим кольором. На двох
фрагментах марлі білого кольру, якими
проводились змиви з рук ОСОБА_1,
встановлено присутність спеціальної
хімічної речовини - люмінофору, що
люмінесцює зелено-жовтим кольором. На
наданому контрольному фрагменті марлі
білого кольору спеціальних хімічних
речовин не виявлено. Вказані вище
виявлені на грошових коштах та змивах з
рук ОСОБА_1 спеціальна хімічна речовина
- люмінофор, що люмінесцює
зелено-жовтим кольором, має загальну
родову належність та могла складати
раніше єдину масу (матеріали
провадження а.с. 44-53).

В той же час судом не приймається як
допустимий доказ протокол огляду місця
події від 26.06.2013 року, в ході якого
безпосереднім місцем огляду є легковий
автомобіль „Mitsubishi", державний номер
НОМЕР_1, оскільки він отриманий без
дозволу суду, отриманого в порядку, що
передбачений ч. 2 ст. 237, ч. 3 ст. 233 КПК
України, а за змістом ч. 3 ст. 62
Конституції України обвинувачення не
може ґрунтуватися на доказах,
одержаних незаконним шляхом (матеріали
провадження а.с. 31-32).

Разом із цим, суд зазначає, що протокол
огляду місця події від 26.06.2013 року, а
саме огляду транспортного засобу
легкового автомобіля „Mitsubishi",
державний номер НОМЕР_1, який належить
обвинуваченій ОСОБА_1, не є єдиним
безперечним доказом документування
факту протиправних дій обвинуваченої,
оскільки досліджені в судовому
засіданні вище перелічені докази, які є
допустимими та належними, вказують, що
обвинувачена шляхом обману та
зловживання довірою потерпілої ОСОБА_3,
отримала від останньої грошові кошти в
розмірі 6400 гривень, частину з яких, а
саме у розмірі 1000 гривень, начебто, для
передачі відповідним службовим особам
МРЕВ за отримання в подальшому
водійського посвідчення без
відвідування автомобільних курсів і
гарантованої здачі ОСОБА_3 іспиту в
МРЕВ, при цьому не маючи можливості та
наміру виконати таке зобов'язання.

Отже, виходячи із встановлених судом
фактичних обставин, суд приймає до
уваги, що досліджені в судовому
засіданні вище перелічені докази є
належними, допустимими та такими, що
відповідають фактичним обставинам
встановлених судом.

Даючи оцінку наведеним доказам в їх
сукупності, суд приходить до висновку
про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_1 у
вчиненні злочину за наведених у вироку
обставин доведена у повному обсязі.

Оскільки зловживаючи довірою
потерпілої ОСОБА_3 та вводячи її в оману
обвинувачена отримала від ОСОБА_3
грошові кошти в розмірі 6400 гривень,
частину з яких, а саме у розмірі 1000
гривень, начебто, для передачі
відповідним службовим особам МРЕВ за
отримання в подальшому водійського
посвідчення без відвідування
автомобільних курсів і гарантованої
здачі ОСОБА_3 іспиту в МРЕВ, не маючи при
цьому можливості та наміру виконати
таке зобов'язання, тобто вчинила всі
дії, які вважала необхідними для
заволодіння її майном, але не довела
цей злочин до кінця з причин, що не
залежали від її волі.

Органом досудового розслідування дії
обвинуваченої ОСОБА_1 кваліфіковані за
ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 369 КК України як
закінчений замах на давання хабара.

Разом з цим, обвинувачена не є суб'єктом
службового злочину, не є службовою
особою, а тим більше не уповноважена на
видачу ані сертифікату про проходження
курсів водія, ані водійського
посвідчення.

Частина 2 ст. 369 КК України передбачає
саме давання хабара, однак із
диспозиції ст. 368 КК України вбачається,
що хабар може отримувати лише службова
особа.

Крім того, за статтею 369 КК України
карається злочин у формі давання
хабара - з моменту прийняття службовою
особою хоча б частини хабара. Якщо
запропонований хабар не був прийнятий
з причин, що не залежали від волі
хабародавця, вчинене слід
кваліфікувати як замах на давання
хабара.

В обвинуваченні зазначено, що ОСОБА_1
отримала грошові кошти для передачі
відповідним службовим особам МРЕВ за
отримання в подальшому водійського
посвідчення без відвідування
автомобільних курсів і гарантованої
здачі іспиту, однак із пояснень
потерпілої ОСОБА_3 встановлено, що
заявниця вважала обвинувачену
посадовою особою, яка уповноважена
вирішувати такі питання.

Таким чином, оскільки фактично не було
встановлено, що ОСОБА_1 мала умисел на
передачу отриманих коштів комусь із
службових осіб, такі особи не зазначені
в обвинувальному акті, то відповідно її
дії не можуть бути кваліфіковані як
закінчений замах на давання хабара
невстановленій службовій особі.

Суд, оцінюючи зібрані по справі докази
в їх сукупності, вважає, що вина
обвинуваченої у вчиненні
кримінального правопорушення при
викладених у вироку обставинах
доведена, а її дії слід
перекваліфікувати із ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 369
КК України на ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК
України, як закінчений замах на
заволодіння чужим майном шляхом обману
та зловживання довірою (шахрайство).

Невизнання обвинуваченою своєї вини,
суд розцінює як обраний нею спосіб
захисту із метою уникнення
відповідальності, доводи
обвинуваченої нічим об'єктивно не
підтверджені, а всі вищевикладені
докази в своїй сукупності навпаки
спростовують їх саме.

При призначенні покарання
обвинуваченій, суд згідно із вимогами
ст. 65 КК України враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу
винної, обставини справи, що
пом'якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_1 вчинила злочин невеликої
тяжкості. Обвинувачена має постійне
місце проживання, працює, до
кримінальної відповідальності не
притягалася, на обліку у лікаря -
психіатра та лікаря - нарколога не
перебуває.

Обставин, які пом'якшують та обтяжують
покарання обвинуваченої, судом не
встановлено.

На підставі вищевикладеного,
враховуючи особу обвинуваченої,
позицію потерпілої, суд вважає, що
виправлення та перевиховання ОСОБА_1
можливе з призначенням покарання в
межах санкції статті у вигляді штрафу,
яке буде достатнім для її
перевиховання та попередження скоєння
нових злочинів.

Питання речових доказів суд вирішує у
відповідності зі ст. 100 КПК України.

Вирішуючи питання про відшкодування
процесуальних витрат, суд виходить з
наступного:

Відповідно до ст. 118 КПК України
процесуальні витрати складаються із
витрат на правову допомогу; витрат,
пов'язаних із прибуттям до місця
досудового розслідування або судового
провадження; витрат, пов'язаних із
залученням потерпілих, свідків,
спеціалістів, перекладачів та
експертів; витрат, пов'язаних із
зберіганням і пересиланням речей і
документів.

В обвинувальному акті зазначено про
розмір витрат на залучення експерта
для проведення експертиз під час
досудового розслідування, які за
переліченим змістом є вартістю
проведених по справі під час
досудового розслідування експертиз на
загальну суму 735,60 грн.

Разом з тим, ч. 2 ст. 124 КПК України
передбачає стягнення з обвинуваченого,
в разі ухвалення обвинувального
вироку, на користь держави лише
документально підтверджених витрат на
залучення експертів, а не вартості
проведення експертиз, яку ст. 118 КПК
України не віднесено до процесуальних
витрат.

Оскільки дані про розмір витрат на
залучення експертів, та виконану
роботу експертів, що не є їх службовим
обов'язком, відсутні, питання про
процесуальні витрати судом не
вирішується.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 371, 373-374 Кримінального
процесуального кодексу України (в
редакції 2012 року), суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК
України і призначити їй покарання у
вигляді штрафу в розмірі тридцяти
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян, що становить 510 (п'ятсот
десять) гривень.

До набрання вироком законної сили
залишити ОСОБА_1 запобіжний захід -
особисте зобов'язання.

Речові докази по даному провадженню:

грошові кошти в сумі 6 400 гривень,
купюрами: грошова купюра номіналом 500
гривень серія ЛГ № 7424762; грошова купюра
номіналом 500 гривень серія ВЗ № 9121928:
грошова купюра номіналом 500 гривень
серія ВГ № 7371211; грошова купюра
номіналом 500 гривень серія ВБ № 7297237;
грошова купюра номіналом 500 гривень
серія ЛА № 5240982; грошова купюра
номіналом 500 гривень серія ВХ № 9794156;
грошова купюра номіналом 500 гривень
серія ВГ № 8399687; грошова купюра
номіналом 500 гривень серія ВГ № 7119577;
грошова купюра номіналом 500 гривень
серія ВИ № 6438317; грошова купюра
номіналом 500 гривень серія ЗГ № 4118897;
грошова купюра номіналом 200 гривень
серія ЄП № 0915492; грошова купюра
номіналом 200 гривень серія ЗЄ № 0939664;
грошова купюра номіналом 200 гривень
серія ВЧ № 1680362; грошова купюра
номіналом 200 гривень серія ЗА № 9288844;
грошова купюра номіналом 200 гривень
серія КГ № 3151155, грошова купюра
номіналом 200 гривень серія ЕЩ № 4937750;
грошова купюра номіналом 200 гривень
серія ЕЦ № 9191451, передані на
відповідальне зберігання потерпілій
ОСОБА_3 - залишити останій за
належністю;

диск «з написом на поверхні нанесеним
чорним маркером «таємно не таємно акт-15
12.07.2013 3/93 т, нт від 22,06.2013» та з підписом
інспектора РС, диск «з написом на
поверхні нанесеним чорним маркером «
таємно не таємно акт-15 12.07.2013 3/92 т, нт від
22.06.2013» та з підписом інспектора РС,
долучені до матеріалів кримінального
провадження, зберігати в матеріалах
кримінального провадження;

блокнот в обкладинці фіолетового
кольору з рукописними записами,
переданий на зберігання до камери
схову Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС
України в Запорізькій області -
передати ОСОБА_1 за належністю;

1 вологий змив з лівої руки ОСОБА_1, 1
вологий змив з правої руки ОСОБА_1, 1
контрольний сухий зразок марлевої
серветки, передані на зберігання до
камери схову Орджонікідзевського РВ
ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій
області - знищити.

Вирок набирає законної сили через
тридцять днів з моменту його
проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до
Апеляційного суду Запорізької області
через Орджонікідзевський районний суд
м. Запоріжжя області протягом тридцяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Ю.В.Геєць