АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 11-кп/793/9/15 Справа № 697/1185/13-к Категорія: ст.115 ч.2 п.6, ч.4 ст.187 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддів секретаряОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
з участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

виправданого ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 квітня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродж. м.Золотоноша, Черкаської області,

зареєстр.

АДРЕСА_1 , громадянина України,

з середньою освітою, не одруженого, не працюючого,

раніше судимого: 23 грудня 2010 року Золотоніським

міськрайонним судом за ч.3 ст.185 КК України

до 3-х років позбавлення волі, на підставі

ст.75 КК України звільненого від відбування покарання

з випробуванням строком 2 роки,-

виправдано за відсутністю в його діях злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.393 КК України.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_8 скасовано та звільнено його з-під варти в залі суду негайно.

Вирішена доля речових доказів.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він 17 січня 2011 року, близько 9 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, підійшов до домоволодіння АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_9 , на територію якого проник через незамкнену на запірний пристрій хвіртку. Після чого, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, для того, щоб не залишити на місці вчинення злочину відбитки пальців рук, одягнув рукавички та не бажаючи бути впізнаним випадковими очевидцями, одягнув на голову і обличчя панчоху, яку він заздалегідь взяв з собою для вчинення злочину, а потім, діставши з кишені ніж, який він взяв з собою, маючи намір використати його під час вчинення злочину, утримував його в лівій руці. Постукавши у вхідні двері будинку, він представився ОСОБА_9 працівником комунальної служби і попрохав відчинити двері з метою перевірки лічильників. В той час, коли ОСОБА_9 відчинила йому двері, він вчинив напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, а саме увійшов всередину будинку, і демонструючи перед ОСОБА_9 ніж, який тримав в лівій руці, висловив до останньої вимогу про передачу йому наявних в неї грошових коштів, на що вона почала кричати на нього і кликати на допомогу. Після чого, він з метою подолання опору з боку потерпілої, ліктьовим згином правої руки обхопив ОСОБА_9 ззаду в області шиї та долонею закрив рот останньої. В цей час ОСОБА_9 пручаючись, ліктем своєї правої руки нанесла один удар по обличчю ОСОБА_8 , тим самим звільнившись від його захвату, розвернулась тулубом до ОСОБА_8 , який, будучи обуреним діями ОСОБА_9 , перехопив ніж у праву руку, лівою рукою схопив її за верхній одяг в області правого плеча та, утримуючи її, клинком ножа умисно наніс чисельні удари в області шиї та передньої частини тулуба ОСОБА_9 , спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді проникаючої колото-різаної рани бічної поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням серця; проникаючої колото-різаної рани бічної поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням лівої легені; проникаючої колото-різаної рани бічної поверхні грудної клітки зліва з пошкодженням шлунку; проникаючої колото-різаної рани бічної поверхні черевної стінки справа з пошкодженням печінки, брижі клубової кишки; проникаючої колото-різаної рани бічної поверхні черевної стінки справа з пошкодження печінки; непроникаючої колото-різаної рани бічної поверхні грудної клітки зліва; колото-різаних ран на бічній поверхні шиї справа з пересічення підшкірної клітковини шиї, грудинно-ключично-сосцевидного м`язу, правої сонної артерії: різаної рани на передній поверхні шиї; колото-різаних ран на бічній поверхні шиї зліва з пошкодженням підшкірно-жирової клітковини шиї; а також, різаних ран 3-го пальця правої кисті, 1-го і 2-го пальців лівої кисті; садна, синця лівої кисті, синця лівого коліна. Проникаючі колото-різані рани грудної клітки, черевної стінки, шиї, згідно висновку експерта № 19 від 18.01.2011, належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя; поранення підшкірної клітковини грудної клітки, м`яких тканин правої та лівої кисті, синці лівої кисті, коліна, які відповідно до вказаного висновку експерта носять ознаки легких тілесних ушкоджень, а причиною смерті ОСОБА_9 є гостра крововтрата та малокрів`я внутрішніх органів внаслідок проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, органів черевної порожнини, шиї, з пошкодженням серця, легені, шлунку, печінки, брижі клубової кишки, правої сонної артерії.

В подальшому він, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на заволодіння чужим майном, пройшов до великої кімнати (зали), де з серванту заволодів документами: пенсійним посвідченням ОСОБА_10 , технічним паспортом на будинок, документами на приватизацію землі, ідентифікаційниим кодом, які помістив до лівого рукава куртки, після чого заволодів грошовими коштами в сумі 1000 гривень, що знаходились під скатертиною на трюмо. Потім він пройшов до кімнати, де на підлозі лежав труп ОСОБА_9 , який він обома руками взяв за верхній одяг в області плечей та перетягнув до зали. Після чого зі столу на кухні заволодів рушником, вартість якого 15 грн., яким перемотав свою ліву руку з пошкодженим внаслідок порізу пальцем, яке він отримав в результаті того, що його рука, під час нанесення ОСОБА_9 тілесних ушкоджень сприснула з руків`я ножа на його лезо, тим самим спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді порізу, а всього заволодів чужим майном на загальну суму 1015 гривень, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вищевказану суму. Після чого, ОСОБА_8 переніс викрадені ним у ОСОБА_9 важливі особисті документи до місця свого проживання - будинку АДРЕСА_1 , де умисно знищив вищевказані документи, тобто привів їх в стан, коли вони втрачають властивість бути носієм зафіксованої на них інформації, шляхом їх спалювання в печі вищевказаного домоволодіння.

Він же, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно, 04 березня 2011 року, близько 21 години 15 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, направлений на вчинення розбійного нападу з метою заволодіння чужим майном, прийшов до домоволодіння АДРЕСА_3 , власником якого є його сусідка та знайома ОСОБА_11 , яка в той час знаходилась в будинку. Після чого через незачинену на запірний пристрій калитку паркану, проник на територію домоволодіння ОСОБА_11 та підійшов до житлового будинку, всередину якого проник через відчинену кватирку вікна, і таким чином опинився в приміщенні кухні вказаного будинку, де, взявши дві металеві миски та дві каструлі, через вхідні двері, які відчинив з середини будинку, виніс вказане майно в двір домоволодіння, але в подальшому добровільно відмовившись від викрадення вказаних речей господарського призначення, вирішив заволодіти грошовими коштами потерпілої. Потім, він, перебуваючи в дворі домоволодіння та, не бажаючи бути впізнаним потерпілою, одягнув на голову і обличчя панчоху, а також, дістав з рукава своєї куртки дерев`яну палицю, яку він заздалегідь взяв з собою для вчинення даного злочину, і знову зайшов всередину будинку. Коли ОСОБА_8 знаходився в приміщенні кухні, до нього назустріч, вийшла ОСОБА_11 . Побачивши її, ОСОБА_8 лівою рукою штовхнув ОСОБА_11 в область грудей, в результаті чого, остання відійшла назад, а він палицею, яку утримував в своїй правій руці, наніс один удар в область обличчя ОСОБА_11 , яка, відчувши фізичний біль, сприймаючи знаходження в її домоволодінні чужої, агресивно-налаштованої особи, яка має значну перевагу у віці та в фізичному розвитку, розуміючи, що в силу свого похилого віку, не зможе чинити опір, сприймаючи його дії як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, почала прохати його, щоб він її не бив, на що ОСОБА_8 , висловив вимогу до ОСОБА_11 про передачу йому наявних у неї грошових коштів, а ОСОБА_11 сприймаючи погрози ОСОБА_8 по відношенню до себе як реальні, боячись за своє життя та здоров`я, скорилась вимогам останнього та віддала ОСОБА_8 гроші в сумі 340 гривень, який умисно, відкрито, заволодівши вказаними грошима, з місця вчинення злочину з викраденим втік, спричинивши потерпілій ОСОБА_11 матеріального збитку на вищевказану суму.

07.03.2011р. близько 13 годин 20 хвилин ОСОБА_8 затриманий в порядку ст.115 КПК України старшим слідчим слідчого відділу Золотоніського MB УМВС України в Черкаській області лейтенантом міліції ОСОБА_12 за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України в межах провадження досудового слідства у кримінальній справі №, порушеної за фактом вчинення розбійного нападу з проникненням в житло ОСОБА_11 10.03.2011р. на підставі постанови № 4-109/2011 судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_13 підозрюваному ОСОБА_8 обраний запобіжний захід - взяття під варту в Черкаському слідчому ізоляторі №30 Управління ДДУ ПВП в Черкаській області, яка була йому оголошена об 11 годині 30 хвилин. В цей же день органом досудового слідства ОСОБА_8 було пред`явлено звинувачення у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном, яке належить потерпілій ОСОБА_11 , поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу та з погрозою застосування такого насильства, поєднаний з проникненням у житло, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.

14.03.2011р. близько 21 години 15 хвилин слідчо-арештований ОСОБА_8 перебував під конвоєм в службовому кабінеті №308 сектору карного розшуку Золотоніського MB УМВС України в Черкаській області, куди його було етаповано для проведення слідчих дій та перевірки на причетність до вчинення інших злочинів на території м. Золотоноша та Золотоніського району Черкаської області. В цей час слідчо-арештований ОСОБА_8 в приміщенні вказаного службового кабінету залишився з одним конвоїром оперуповноваженим СКР Золотоніського MB УМВС України в Черкаській області старшим лейтенантом міліції ОСОБА_14 , який звільнив праву руку останнього від наручників, а ліву пристебнув до металевого стільця та почав опитувати обвинуваченого щодо причетності до низки розбійних нападів на території м. Золотоноша. В процесі опитування близько 06 годин 00 хвилин оперуповноваженому ОСОБА_14 стало зле і він втратив свідомість. В цей час слідчо-арештований ОСОБА_8 , грубо порушуючи вимоги Закону України «Про попереднє ув`язнення» від 30.06.2003р., маючи на меті уникнути кримінальної відповідальності за вчинені злочини та уникнути подальшого перебування під вартою, будучи особою, яка перебуває в попередньому ув`язненні, помітивши, що співробітник міліції втратив свідомість, умисно вчинив втечу з-під варти, а саме підняв з підлоги металеву скріпку для паперів, розігнув та за її допомогою розстебнув наручники. Після чого зняв взуття та вийшов зі службового кабінету і, спустившись на перший поверх Золотоніського MB УМВС України в Черкаській області, пройшов чергову частину, відчинив вхідні двері та самовільно залишив приміщення вищевказаного міськвідділу.

15.03.2011р. близько 07 годин 45 хвилин співробітниками міліції під час проведення оперативно-розшукових заходів, направлених на встановлення місця перебування особи, яка вчинила втечу з-під варти, в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_4 був затриманий ОСОБА_8 та доставлений до Золотоніського MB УМВС України в Черкаській області.

Не погоджуючись з даним виправдувальним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити обвинувальний вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні злочинів, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.3 ст.187, ч.4 ст.187, ч.3 ст.357, ч.1 ст.393 КК України та призначити покарання за п.6 ч.2 ст.115 КК України 13 років позбавлення волі, ч.4 ст.187 КК України 10 років позбавлення волі, ч.3 ст.187 КК України 8 років позбавлення волі, ч.3 ст.357 КК України 3 місяці арешту, ч.1 ст.393 КК України 5 років позбавлення волі, ст.70 КК України - 13 років позбавлення волі, ст.71 КК України 14 років позбавлення волі. Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз в сумі 42 711, 88 грн.

Змінивши свої апеляційні вимоги, прокурор просить скасувати вирок через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту та неправильність судового слідства та істотне порушення вимог кримінально-процесуального закону та повернути справу в суд першої інстанції для нового розгляду в іншому складі.

Заслухавши доповідача, міркування прокурора про задоволення його апеляційної скарги в зміненому вигляді, захисника ОСОБА_7 та виправданого ОСОБА_8 , які просили залишити вирок без змін, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора належить до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України вирок суду повинен бути законним і обґрунтованим, тобто постановленим на матеріалах повністю зібраних, всебічно і повністю досліджених і правильно оцінених судом, а викладені в ньому висновки повинні відповідати фактичним обставинам справи, доказам, дослідженим в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Вказані вимоги кримінального процесуального закону України судом грубо порушені, оскільки за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду у мотивувальній частині вироку не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази, визнавши їх достовірними і відкинув інші.

Відповідно до вимог ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що:

1) вчинене кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа;

2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим;

3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 29.06.1990 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» резолютивна частина виправдувального вироку повинна містити рішення суду про визнання підсудного невинним у вчиненні злочину, передбаченого статтею (пунктом, частиною статті) кримінального закону, за якою його було віддано до суду, із зазначенням передбаченої законом підстави виправдання. У випадку, коли підсудний обвинувачувався у вчиненні декількох злочинів, кваліфікованих однією статтею (пунктом, частиною) кримінального закону, а підстави виправдання по них різні, в резолютивній частині вироку повинно бути зазначено, за якою з передбачених законом підстав та у вчиненні яких злочинів підсудного виправдано.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції допустив суперечність в мотивувальній та резолютивній частинах, оскільки у мотивувальній частині вироку зазначив, що ОСОБА_8 підлягає виправданню за недоведеністю його участі у вчиненні інкримінованих йому злочинів, в резолютивній же частині вироку зазначено, що ОСОБА_8 виправдано за відсутністю в його діях вказаних злочинів.

Виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення ухвалюється в тих випадках, коли факт кримінального правопорушення встановлено, але беззаперечно доведено, що обвинувачений його не вчинив і сторона обвинувачення вичерпала можливість надати інші докази для усунення сумнівів, які виникли.

Виправдувальний вирок у зв`язку з недоведеністю, якщо в діях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення ухвалюється у разі встановлення вчинення обвинуваченим певного діяння, але сторона обвинувачення не зуміла переконливо для суду всебічно, повно і неупереджено доказати, що цьому діянню притаманні всі елементи складу кримінального правопорушення.

Таким чином, колегія суддів вважає доводи прокурора обґрунтованими, щодо допущених судом першої інстанції суперечностей у мотивувальній та резолютивній частинах вироку щодо підстав виправдання ОСОБА_8 , що є істотним порушенням кримінального процесуального закону, так як резолютивна частина вироку повинна узгоджуватися з висновками мотивувальної частини і логічно з неї випливати.

За наявності таких вищезазначених порушень норм КПК, висновки суду, викладені в резолютивній частині вироку слід вважати такими, що не випливають з висновків суду викладених у мотивувальній частині вироку, тобто є неузгодженими між собою і містять протиріччя.

Крім цього, відповідно до ст.410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Згідно вимог КПК, висновки суду щодо оцінки доказів мають вказуватися у вироку у вигляді точних і категоричних суджень, які виключали б сумніви з приводу достовірності того чи іншого доказу.

Також, прокурором під час судового розгляду в суді першої інстанції заявлялось клопотання про дослідження наступних доказів у кримінальному провадженні, а саме розсекреченого відеозапису та протоколу № 1294 від 12 травня 2011 року, згідно яких 17.03.2011 здійснено негласний слуховий та візуальний контроль відносно ОСОБА_8 в приміщенні службового кабінету №311 Золотоніського MB УМВС України. Районним судом вказане клопотання було задоволено, проте не досліджено відеозапис вищевказаних оперативно-розшукових заходів. Таким чином, колегія суддів вважає, що при ухвалені виправдувального вироку відносно ОСОБА_8 судом першої інстанції в достатній мірі не були перевірені докази обвинувачення, що призвело до неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім цього, аналізуючи постановлений відносно ОСОБА_8 виправдувальний вирок, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 взагалі не обвинувачувався у вчиненні умисного вбивства з корисливих мотивів (ст.115 ч.2 п.6 КК України).

У формулюванні обвинувачення, викладеному в мотивувальній частині вироку, яке суд визнав недоведеним, взагалі не йдеться про вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства, про наявність у нього умислу на його вчинення, а також мотив, спосіб та його наслідки.

Відсутні такі дані і в обвинувальному акті в якому у викладі фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, також взагалі не йдеться про вчинення ОСОБА_8 умисного вбивства, а зазначається лише про вчинення ним розбійного нападу та інших злочинів.

В обвинувальному акті взагалі відсутнє формулювання обвинувачення.

Такі дані свідчать про невідповідність обвинувального акту щодо ОСОБА_8 вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України та про необхідність повторного вирішення судом першої інстанції питань передбачених ст.314 КПК України.

Враховуючи, допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону (протиріччя при ухваленні виправдувального вироку), неповнота судового розгляду, яка могла істотно вплинути на висновки суду (не досліджено розсекречений відеозапис оперативно-розшуквоих заходів), а дані обставини мають істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_8 підлягає скасуванню з призначенням по кримінальному провадженню нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Встановлені по справі процесуальні порушення, колегія суддів вважає істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкоджали суду повно та всебічно розглянути справу та постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок (ч.1 ст.412 КПК України).

Вищенаведене в сукупності відповідно до вимог КПК України є безумовною підставою для скасування вироку в зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи з направленням справи на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.407, 409, 411, 412, 415 КПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :
Апеляційну скаргу прокурора задовільнити частково.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 07 квітня 2014 року відносно ОСОБА_8 скасувати в зв`язку з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та невідповідністю висновків суду викладених у вироку фактичним обставинам справи.

Кримінальну справу відносно ОСОБА_8 направити на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання (ст.314 КПК України).

Головуючий :

Судді :