Справа № 1 -41-08
Кримінальне судочинство:
категорія - злочини проти громадського
порядку та моральності - 50
РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ
В И Р О К

і м
е н е м У к р а ї н и

6
червня 2008 року. Любомльський
районний суд Волинської області в складі: головуючого -
судді:- Пешкова М.І.,

при секретарі -
Носку А.В.,

з участю прокурора
- Крисюка В.С.,

потерпілого - ОСОБА_1.

захисника
- ОСОБА_2.,

підсудного
- ОСОБА_3.,

розглянувши
в місті Любомль у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу
про обвинувачення:

ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця міста
Любомль Волинської області, громадянина України, українця,
із неповною вищою освітою, не одруженого, не військовозобов'язаного, не
працюючого, проживаючого АДРЕСА_1 згідно
ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.
4 ст. 296 КК України, суд, -

в с
т а н
о в и
в :

ОСОБА_3,
1 січня 2008 року, біля 04 години, перебуваючи
у приміщенні бару «На хвилях Світязя», що в місті Любомль Волинської
області, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до
суспільства, що супроводжувалось
особливою зухвалістю і проявилось у безпричинному заподіянні ОСОБА_1 тілесних
ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, з хуліганських спонукань,
використавши при цьому спеціальний засіб - пристрій для відстрілу патронів,
споряджених гумовими кулями, здійснив три постріли у потерпілого, завдавши йому
фізичну біль.

У судовому засіданні підсудний
ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні
злочину визнав повністю і показав, що
він являється членом громадського формування з охорони громадського порядку в
місті Любомль. Як член даного формування, отримав дозвіл і зареєстрував на себе
пістолет споряджений гумовими кулями, котрий фактично постійно мав при собі.
30.12.2007 року проїжджаючи по центральній вулиці міста

1 інстанція код
суду -0310

Любомль, виявив, що один із жителів міста,
а саме: ОСОБА_4 із новорічної ялинки зняв іграшку, яку
мав намір забрати. Побачивши зазначене, він наказав ОСОБА_4. іграшку
почепити на ялинку при цьому застережив
його, що він може за свої дії нести
відповідальність. 1.01.2008 року
перебуваючи у барі «На хвилях Світязя», зустрівшись із ОСОБА_4., він останнього
став сварити за ним вчинене 30.12.2007 року. Коли в їх розмову встряв ОСОБА_1.,
з останнім в нього також розпочалася сварка, в ході якої він декілька разів із
свого пістолета вистрілив у останнього. У вчиненому розкаюється, просить
врахувати, що стріляв у ОСОБА_1. сподіваючись, що останній при собі має якийсь
предмет, котрим йому спричинить ушкодження. Просить його суворо не карати.

Крім
визнавальних показів підсудного, його винність у вчиненому стверджується зібраними
органами досудового слідства та
дослідженими у судовому засіданні доказами.

Повідомленням
Любомльської ЦРЛ (а.с.4) до райвідділу внутрішніх справ про те, що у
лікувальний заклад 1.01.2008 року о 13 годині 20 хв. звернувся ОСОБА_1 з тілесними ушкодженнями у вигляді забійних
ран грудної клітки та спини.

Протоколом
усної заяви від 1.01.2008 року ОСОБА_1. до Любомльського РВ УМВСУ у Волинській
області (а.с. 3), в якій він просив притягнути до кримінальної відповідальності
ОСОБА_3., котрий 1.01.2008 року стріляючи у барі «На хвилях Світязя»
заподіяв йому тілесні ушкодження.

Показаннями
потерпілого ОСОБА_1, який у судовому засіданні показав, що дійсно 1.01.2008
року, коли він у нічний час перебував у барі «На хвилях Світязя» у нього
виникла сучечка із ОСОБА_3., який здійснив по ньому декілька пострілів із
пістолета, при цьому заподіявши тілесні ушкодження у вигляді фізичного білю,
пошкодивши його одяг. Даний інцидент виник із-за ОСОБА_4., з яким до самих
пострілів сварився ОСОБА_3. Із підсудним перебуває у нормальних товариських
стосунках, цивільний позов до ОСОБА_3.
не заявляє, оскільки з останнім
знайшов порозуміння, просить підсудного суворо не карати і не позбавляти волі.

Показаннями
свідка ОСОБА_5, який у судовому засіданні ствердив, що дійсно 1.01.2008 року в
барі «На хвилях Світязя», ОСОБА_3. здійснив із пістолета декілька пострілів по
ОСОБА_1. Останнього із бару забрали його знайомі.

Показаннями
свідка ОСОБА_6, який у судовому
засіданні ствердив, що 1.01.2008 року, він був при тому, як ОСОБА_3. декілька
разів вистрілив із пістолета спорядженого гумовими кулями у ОСОБА_1., котрого
він разом із ОСОБА_7. відвозили додому.

Протоколами
добровільної видачі (а.с.15, 19), згідно яких у присутності понятих ОСОБА_3.
працівникам міліції добровільно видав пістолет, котрим він спричинив тілесні
ушкодження ОСОБА_1. Працівникам міліції потерпілий добровільно видав одежу, яка
була ушкоджена під час вчинення по ньому пострілів.

Висновком
балістично-трасологічної експертизи за № 26 (а.с.43-50), стверджено, що пістолет
вилучений у ОСОБА_3., являється вогнепальною зброєю - гладкоствольним
самозарядним пістолетом калібру 9 мм, признаний для стрільби патронами так
званої «несмертельної» дії, спорядженими гумовими або аналогічними за своїми
властивостями метальними зарядами, виготовлений заводським способом.

Висновком
судово-медичної експертизи за № 79 (а.с. 39), якою стверджено, що у
ОСОБА_1. виявлено тілесні ушкодження у
вигляді ран грудної клітки, які за ступенем тяжкості відносяться до легких
тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Висновком
фізико-хімічної експертизи за № 116-314 (а.с. 129), стверджено, що на курточці
потерпілого ОСОБА_1., в зоні пошкодження виявлено сліди пострілів, які могли утворитися
внаслідок дії куль від вогнепальної зброї.

Також, винуватість підсудного у вчиненні
злочину, стверджується: протоками відтворення
обстановки та обставин події та
фото таблицями до протоколів, проведеними із ОСОБА_3., свідками; протоколами очних ставок, проведених між
підсудним та потерпілим, між свідками; протоколами огляду речових доказів та їх
приєднання до матеріалів справи, іншими доказами у справі.

Органи
досудового слідства кваліфікують дії ОСОБА_3 за ч. ч. 4 ст. 296 КК України.

Аналізуючи
забрані та дослідженні у справі докази, суд приходить до висновку, що
кваліфікація дій підсудного є правильною і знайшла своє повне та об`активне
підтвердження.

Так,
у судовому засіданні захисник підсудного вказав, що ОСОБА_3. являючись членом громадського
формування по охороні порядку міста, мав право на носіння зброї, а саме
пістолета спорядженого гумовими кулями, а тому
вважає, що дії ОСОБА_3. слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 296 КК України, а
не за ч. 4 вказаної статті.

Судом
встановлено, що дійсно ОСОБА_3. був прийнятий в громадське формування по
охороні порядку м.Любомль. На підставі даного членства, отримав дозвіл на
придбання та реєстрацію вогнепального пристрою травмуючої дії.

За
поясненнями ОСОБА_8., працівника Любомльської міської ради (а.с.76-77), ОСОБА_3. у січні 2008 року
являвся членом формування, однак жодного разу перебуваючи у формуванні, до охорони громадського порядку не залучався.

При
таких обставинах слід визнати, що перебування ОСОБА_3. у членах громадського
формування, покладало на нього обов`язки підтримувати громадський порядок в
місті.

Однак,
як встановлено, ОСОБА_3. будучи членом
по ОГП, всупереч статуту формування, у громадському місті і присутності
відвідувачів, вчиняючи хуліганські дії використав спеціальний засіб, а саме вогнепальний
пристрій травмуючої дії, заподіявши потерпілому тілесні ушкодження, що в свою чергу підтверджує правильність кваліфікації його дій.

Таким
чином, дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до
висновку, що повністю доведено винуватість ОСОБА_3 у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги
до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю з використанням
спеціально пристосованого для нанесення потерпілому тілесних ушкоджень засобу,
тобто вчиненні злочину, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України.

Обираючи міру покарання підсудному, суд
враховує характер і тяжкість вчиненого ним злочину, особу підсудного, який по
місцю проживання характеризуються позитивно, обставини, що пом'якшують та
обтяжують його покарання.

До
пом'якшуючих обставин суд відносить те, що підсудний є особою молодого віку,
щиро розкаюється у вчиненому.

Обставинами,
що обтяжують покарання підсудного, судом не встановлені.

Враховуючи
наведене, суд приходить до висновку, що покарання підсудному слід призначити в межах закону, за
яким він притягується до кримінальної відповідальності у вигляді позбавлення
волі, а враховуючи, що потерпілий просить не позбавляти підсудного волі, а
також беручи до уваги, що підсудний із дитинства має хворобу легень, закінчує
навчання у вищому навчальному закладі і розкаюється у вчиненому, за обставинами
справи суд вважає, що виправлення й перевиховання ОСОБА_3 можливе
без ізоляції його від суспільства, а тому на підставі ст. ст.75, 76 КК України
ОСОБА_3. від реального відбування покарання слід звільнити з випробуванням та
покладенням встановлених обов'язків.

Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу, слід залишити попередній
-підписку про не виїзд.

Речові
докази у відповідності до ст.. 81 КПК України, а саме: дозвіл на зберігання зброї,
особову справу № 2839, посвідчення члена «Варта громадського порядку»,
сертифікат на пістолет, інструкцію по використанні зброї, скерувати до відділу
дозвільної системи УМВСУ у Волинській області та Любомльської міської ради для
прийняття рішень. Ушкоджену одежу, яка належить потерпілому і передана йому на
зберігання, звернути потерпілому у його повне користування.

Пристрій
травмуючої дії - пістолет «SCHMEISSR» НОМЕР_1, який переданий на
відповідальне зберігання в оружейну кімнату УМВСУ у Волинській області, котрий
визнано знаряддям вчинення злочину, у відповідності до ст.. 81 КПК України,
конфіскувати в дохід держави.

Крім того, за проведення в ході досудового слідства експертиз, у справі заявлені судові витрати в сумі 2003,23 коп. Оскільки
заявлені витрати підтверджені документально, їх в рахунок держави із підсудного
слід стягнути.

Керуючись ст. ст. 323, 324 КПК України, суд ,-

п р
и с у
д и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК
України, і за цим законом призначивши йому
покарання 5 (п`ять) років
позбавлення волі.

На підставі ст. ст.
75, 76 КК України засудженого
ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинять
нового злочину і виконає покладені на нього обов'язки.

Зобов'язати засудженого ОСОБА_3 не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання, періодично з'являтися для реєстрації .

Контроль за поведінкою засудженого покласти
на органи виконання покарань по місцю проживання.

Міру запобіжного заходу до вступу
вироку в законну силу засудженому ОСОБА_3 залишити попередній - підписку про
невиїзд.

Стягнути із засудженого ОСОБА_3 в користь держави 2003 (дві тисячі три)
грн. 23 коп. судових витрат.

Речові
докази: дозвіл на зберігання зброї, особову справу № 2839, сертифікат на
пістолет, інструкцію по використанні зброї, скерувати до відділу дозвільної
системи УМВСУ у Волинській області, посвідчення члена «Варта громадського
порядку», скерувати до Любомльської
міської ради. Одежу, яка належить потерпілому і передана йому на зберігання,
звернути потерпілому у його повне користування. Пристрій травмуючої дії -
пістолет «SCHMEISSR» НОМЕР_1, конфіскувати в дохід держави.

На
вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Волинської області на
протязі 15 діб із часу його проголошення через Любомльський районний суд.

Головуючий
: суддя Пешков М.І.