УХВАЛА

АПЕЛЯЦІЙНОГО
СУДУ ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

13 лютого 2007 року м.Ужгород

Апеляційний суд
Закарпатської області в
складі:

головуючого -
Гошовського Г.М.,

суддів - Вотьканича Ф.А. і
Дідика В.М.,

з участю
прокурора -
Сирохман Л.І.,
засудженого ОСОБА_1, потерпілого ОСОБА_2
і його представника
ОСОБА_3,

розглянув у відкритому судовому
засіданні кримінальну справу за апеляціями потерпілого ОСОБА_2 і старшого
помічника прокурора Перечинського району на вирок Перечинського районного суду
від З листопада 2006
року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1
народження, уродженця і мешканця АДРЕСА_1,
українця, громадянина України, не судимого,

засуджено за ст.128
КК України на 150
годин
громадських робіт.

За ст.386 КК України
ОСОБА_1 виправдано за відсутністю в його
діях складу злочину.

Запобіжний захід
ОСОБА_1 до набрання вироком законної сили
постановлено змінити з
взяття під варту на
підписку про невиїзд.

постановлено
стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 868
грн. витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 Ужгородською міською лікарнею та 130
грн. - Перечинською
районною лікарнею.

ОСОБА_1 визнаний
винуватим в тому, що він 29 жовтня 2005 року біля 17 години на дорозі
біля АДРЕСА_2 навмисно штовхнув рукою ОСОБА_2,
який їхав на велосипеді, від чого останній упав на дорогу і вдарився об
асфальт, внаслідок чого . потерпілий ОСОБА_2 отримав тяжкі тілесні ушкодження у
вигляді закритої черепно-мізкової травми, забою головного мозку, перелому
основи черепа, субарахноїдального
крововиливу і отоліквореї
зліва.

в апеляції
потерпілий ОСОБА_2 просить скасувати вирок суду, а справу на
новий судовий розгляд.

В обгрунтування
апеляції ОСОБА_2 посилається на неповноту та однобічність як досудового, так і
судового слідства вказує на те, що органом досудового слідства не було
пред'явлено обвинувачення іншим особам, які також приймали участь у вчиненні
злочину. Крім того, суд першої інстанції необґрунтовано залишив поза увагою
заявлений ним цивільний позов про стягнення з засудженого матеріальної та
моральної шкоди. Вважає, що розмір заподіяної злочином матеріальної шкоди
повністю ним доведено.,

Справа: № 11-59/07

Головуючий у першій
інстанції: Мишинчук н.с.

Доповідач: Вотьканич
Ф.А. Номер рядка
статистичного звіту:2

в апеляції
прокурор порушує питання про скасування вироку в частині виправдання ОСОБА_1 за
ст.386 КК
України. Вказує на те, що висновки суду про відсутність в діях ОСОБА_1 складу
злочину, передбаченого ст.386
КК України, не відповідають фактичним обставинам справи. Просить
направити справу на
новий судовий розгляд.

вислухавши
доповідь судді апеляційного суду Закарпатської області, пояснення прокурора,
потерпілого ОСОБА_2 і його представника - ОСОБА_3, які підтримали апеляції, засудженого ОСОБА_1 , який просив
вирок залишити без зміни, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи
апеляцій колегія суддів вважає, що апеляції підлягають задоволенню
частково, з наступних
підстав.

Вирок підлягає
скасуванню через однобічність і неповноту досудового та судового слідства,
невідповідність висновків суду викладених у ньому фактичним обставинам справи
та істотні порушення вимог
кримінально-процесуального закону.

Як убачається з
обвинувального висновку, органи досудового слідства в обґрунтування
обвинувачення, пред'явленого ОСОБА_1 навели його власні показання, показання
потерпілого, свідків ворон в.м., ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8 ОСОБА_9, ОСОБА_10, протоколи
огляду місця події, очних ставок, висновки судово-медичних експертиз та інші не
вказані конкретно матеріали справи.

Однак ці джерела
не містять сукупності доказів, на яких могли б ґрунтуватись висновки суду щодо
винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочинів,
викладених у вироку.

Зокрема, сам
ОСОБА_1 у своїх показаннях як підозрюваний, обвинувачений, підсудний заявляв,
що зачепив випадково рукою потерпілого, коли той їхав на велосипеді, таким
чином, що той впав на асфальтну дорогу.

Потерпілий ОСОБА_2
на першому допиті 14 грудня 2005 року заявляв, що
коли він тікав з місця бійки, хтось стягнув його за одяг з
велосипеда, від чого він упав,, вдарився головою об асфальтну
дорогу та втратив свідомість. Однак, на додатковому допиті 30 травня 2006 року
потерпілий показав, що саме ОСОБА_1 першим вдарив його по обличчю рукою, від чого він
упав на асфальт, в цей момент до нього підбігло ще двоє хлопців та почали
наносити ногами удари по різних ділянках
тіла і тільки
після цього він втратив
свідомість.

орган досудового
слідства та суд не дали належної оцінки показанням свідка ОСОБА_5 яка була
очевидцем події і прямо вказувала на
те, що потерпілого
ОСОБА_2 били ще
двоє невідомих їй
осіб.

відхиляючи
показання свідка ОСОБА_5 слідчий послався на те, що вона знаходилась в шоковому
стані і не могла адекватно оцінювати події злочину.

Такий висновок
слідчого є надуманим і не грунтується на матеріалах
справи.

крім того, в
основу вироку покладено висновки двох судово-медичних експертиз, Які взаємовиключають
одна одну. Зокрема, з висновку судово-медичної експертизи №670 від 23 травня
2006 року вбачається, що ОСОБА_2 тяжкі тілесні ушкодження були спричинені
внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, якими
могли бути затиснуті в кулак руки, так і взуті ноги сторонньої людини. При
цьому не виявлено тілесних ушкоджень, характерних для дорожньо-транспортної
травми, в тому
числі при падінні
з велосипеда. Висновком
судово-медичної

з

комісійної експертизи №50 від 13
червня 2006 року
стверджено, що вказані вище тілесні ушкодження виникли ймовірніше внаслідок
падіння тіла з велосипеда після надання тілу певного прискорення, від удару затиснутою в кулак
рукою в область
чола.

вказані суперечності є істотними і підлягають
перевірці та усуненню шляхом призначення
повторної судово-медичної експертизи.

Зазначені
обставини підлягають встановленню також шляхом більш ретельного допиту
потерпілого ОСОБА_2,
свідків по справі, а також проведенням необхідних слідчих дій, направлених на повне й об'єктивне
дослідження всіх обставин
справи.

з урахуванням
наведеного, передчасним і не обгрунтованим є рішення органів досудового
слідства про закриття кримінальної справи відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за
відсутності в їх діях складу злочину,
передбаченого ч.І
ст.122 КК України.

Необгрунтовани є
також висновок суду про відсутність у діях ОСОБА_1 складу
злочину, передбаченого ст.386 КК України.

таке рішення
суду у вироку
належним чином не
мотивовано.

Зокрема, у вироку
відсутні дані, на
підставі яких суд прийшов до переконання що показання потерпілого ОСОБА_2 та
свідків ОСОБА_11 і ОСОБА_12 є надуманими.

в матеріалах
справи наявна заява потерпілого ОСОБА_2 про вчинення щодо нього з боку ОСОБА_1
погрози фізичною розправою, яка
мала місце 19 травня 2006
року.

З показань
свідка ОСОБА_11., даних нею в якості
потерпілої вбачається, що ОСОБА_1 погрожував їй фізичною розправою, якщо
вона свідчитиме проти
нього.

Аналогічні показання
дала свідок ОСОБА_12..

Неповнота
досудового і судового слідства призвела до невідповідності висновків суду
першої інстанції фактичним обставинам справи, внаслідок чого вирок, згідно з
вимогами статті 367 кримінально-процесуального кодексу
України, підлягає скасуванню.

Оскільки допущена
органом досудового слідства неповнота не може бути усунута в судовому
засіданні, кримінальна справа підлягає направленню на
додаткове розслідування.

керуючись ст.ст.365, 366 КПК України,
апеляційний суд, -

ухвалив :

Апеляції
потерпілого ОСОБА_2 і старшого помічника прокурора Перечинського району
задовольнити частково.

Вирок Перечинського районного суду
від 3 листопада 2006 року стосовно
ОСОБА_1, скасувати, а справу направити прокурору Перечинського
району для проведення
додаткового розслідування.