ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ:

головуючого ОСОБА_16,

суддів: ОСОБА_17, ОСОБА_18,

за участю прокурора ОСОБА_19,

засудженої ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у судовому засіданні 5 лютого 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційними скаргами прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, та засудженої ОСОБА_1 на ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2014 року.

Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня

2013 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянку України, раніше не судиму,

засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки; -

за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років з конфіскацією майна.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань остаточно ОСОБА_1 визначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців з конфіскацією майна.

Строк відбування покарання засудженій ОСОБА_1 постановлено рахувати з моменту затримання, тобто з 22 лютого 2011 року.

Вироком суду також прийнято рішення по цивільним позовам потерпілих.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2014 року апеляцію засудженої залишено без задоволення, вирок суду - без зміни. На підставі ст. 6 Закону України «Про застосування амністії у 2014 році» невідбуту частину покарання ОСОБА_1 призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року скорочено наполовину.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винною і засуджено за те, що вона в період часу з квітня 2006 року по травень 2010 року, діючи умисно, повторно, з корисливою метою, шляхом обману заволоділа чужим майном та шляхом зловживання довірою заволоділа чужим майном в особливо великому розмірі, спричинивши матеріальну шкоду потерпілим: ОСОБА_2 на суму 205 300 грн, ОСОБА_3 - 202 000 грн, ОСОБА_4 - 505 000 грн, ОСОБА_5 - 292 900 грн, ОСОБА_6 - 15 150 грн, ОСОБА_7 - 33 835 грн, ОСОБА_8 - 23 937,5 грн, ОСОБА_9 - 64 000 грн, ОСОБА_10 - 305 521,46 грн, ОСОБА_11 - 32 238 грн, ОСОБА_12 - 103 500 грн, ОСОБА_13 - 63 840 грн та 152 000 грн, ОСОБА_14 - 21 384 грн, ОСОБА_15 - 50 684 грн.

У касаційних скаргах:

- прокурор порушує питання про зміну ухвали апеляційного суду у зв'язку з неправильним застосуванням кримінального закону. Обґрунтовуючи свою позицію, вказує на те, що суд апеляційної інстанції мав застосувати до засудженої положення ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році» та звільнити ОСОБА_1 від відбування покарання, оскільки на день набрання чинності цим Законом вона відбула більше однієї чверті призначеного строку основного покарання. Проте, суд неправильно застосував зазначений Закон, а саме застосував ст. 6 та лише скоротив наполовину невідбуту частину покарання ОСОБА_1;

- засуджена просить про скасування ухвали апеляційного суду, застосувавши до неї положення Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки відповідно до положень вказаного Закону підлягає звільненню від подальшого відбування покарання, про що і просить касаційний суд.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженої, яка підтримала подані касаційні скарги, думку прокурора, який підтримав касаційну скаргу прокурора та не заперечував проти задоволення касаційної скарги засудженої, перевіривши матеріали справи та обговоривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винність ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, за які її засуджено, відповідають фактичним обставинам справи, визнані судом доведеними, ґрунтуються на сукупності зібраних і належно оцінених доказів та в касаційних скаргах не оспорюються, як і правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Що стосується доводів прокурора та засудженої про неправильне застосування судом апеляційної інстанції Закону України «Про амністію у 2014 році», то вони заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Як убачається з ухвали апеляційного суду, засуджена

ОСОБА_1 надавала суду апеляційної інстанції дві заяви від 17 липня 2014 року та 23 липня 2014 року, в яких просила застосувати до неї положення Закону України "Про амністію у 2014 році", у зв'язку з чим суд застосував положення ст. 6 вказаного Закону.

Згідно цієї статті 6 засудженим може бути скорочена наполовину невідбута частина покарання, що відбувають його у виді позбавлення волі на певний строк, та інші покарання, не пов'язані з позбавленням волі, в разі якщо ці засуджені не підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статей 1-5 цього Закону.

Разом з тим, відповідно до ст. 2 Закону від 8 квітня 2014 року підлягають звільненню від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов'язаних з позбавленням волі, особи, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі статті 1 цього Закону, засуджені за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров'я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

За матеріалами справи засуджена ОСОБА_1 вчинила злочин проти власності та на день набрання чинності цим Законом відбула не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Обмежень щодо застосування амністії, згідно із Законом України "Про амністію у 2014 році" від 8 квітня 2014 року не встановлено.

Виходячи з наведеного, на момент набрання чинності Законом України "Про амністію у 2014 році", тобто станом на 19 квітня 2014 року, ОСОБА_1 відбула більше однієї чверті призначеного строку основного покарання, а тому підлягає звільненню на підставі положень статті 2 Закону.

За таких обставин, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_1 від подальшого відбування призначеного вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2013 року основного покарання у виді позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 394-396 КПК України 1960 року та пунктом 15 розділу ХІ Перехідних положень КПК України, колегія суддів

ухвалила:

Касаційні скарги прокурора, який брав участь у розгляді справи судом апеляційної інстанції, та засудженої ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 серпня 2014 року щодо засудженої ОСОБА_1 змінити. Виключити з ухвали апеляційного суду посилання на застосування до ОСОБА_1 ст. 6 Закону України "Про амністію у 2014 році" від 8 квітня 2014 року.

На підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2014 році" від

8 квітня 2014 року ОСОБА_1 звільнити від подальшого відбування основного покарання у виді позбавлення волі.

Звільнити ОСОБА_1 з-під варти негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_16 ОСОБА_17 ОСОБА_18