Ухвала

іменем україни

07 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_13,

суддів ОСОБА_14, ОСОБА_15,

при секретарі ОСОБА_16,

за участю прокурора ОСОБА_17,

розглянула в судовому засіданні кримінальне провадження №00000006 відносно ОСОБА_1 за касаційною скаргою заступника прокурора Київської області на вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2014 року.

Зазначеним вироком

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1, раніше не судимого,

визнано винуватим за ч. 4 ст. 368 КК та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без конфіскації майна, з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов'язків на підприємствах, в установах та організаціях усіх форм власності строком на 3 роки.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_1 звільнено від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Вироком вирішено питання щодо процесуальних витрат та про речові докази.

Апеляційним судом Київської області зазначений вирок місцевого суду залишений без зміни.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він, працюючи на посаді директора Спеціального комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Броварська ритуальна служба», будучи службовою особою, використовуючи службове становище, неодноразово у період з 02 січня по 18 лютого 2014 року отримував неправомірну вигоду від громадян за вчинення дій в їх інтересах.

Так, 2 січня 2014 року до ОСОБА_1, який знаходився в службовому кабінеті за адресою: Київська область, м. Бровари, вул. Калініна, 10, звернулася ОСОБА_2 в зв'язку зі смертю свого родича ОСОБА_3 з метою організації поховання померлого, придбання ритуальної атрибутики та влаштування поховання.

ОСОБА_1, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержання неправомірної вигоди, достовірно знаючи порядок виділення безоплатного місця для поховання померлих (їхніх останків) чи урн із прахом, діючи умисно, з корисливих спонукань та з метою власного збагачення, запевнив ОСОБА_2, що вона не зможе самостійно, без його згоди отримати місце для поховання померлого, оскільки померлий ОСОБА_4 проживав в м. Києві. ОСОБА_1 власноручно написав на аркуші паперу суму коштів в розмірі 3000 грн. за виділення місця для поховання на кладовищі в м. Бровари.

В цей же день, близько 15 год., ОСОБА_1 у своєму службовому кабінеті отримав від ОСОБА_2 неправомірну вигоду в розмірі 3000 грн. за виділення двох місць для поховання померлих на кладовищі в м. Бровари.

Також 2 січня 2014 року ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно отримав неправомірну вигоду, поєднану з вимаганням, у вигляді 3000 грн. для себе за вчинення дій в інтересах ОСОБА_5, який звернувся до нього у зв'язку зі смертю своєї матері ОСОБА_6 з метою організації поховання останньої, придбання ритуальної атрибутики та влаштування поховання.

5 січня 2014 року ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно отримав неправомірну вигоду, поєднану з вимаганням, у вигляді 1000 доларів США для себе за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7, який звернувся до нього у зв'язку зі смертю свого родича ОСОБА_8, з метою організації поховання померлого, придбання ритуальної атрибутики та влаштування поховання.

У подальшому, 9 січня 2014 року ОСОБА_1, будучи службовою особою, використовуючи службове становище, повторно отримав неправомірну вигоду, поєднану з вимаганням, у вигляді 2000 грн. для себе за вчинення дій в інтересах ОСОБА_9, яка звернулася до нього у зв'язку зі смертю своєї родички ОСОБА_10 з метою організації поховання померлої, придбання ритуальної атрибутики та влаштування поховання.

18 лютого 2014 року ОСОБА_1, продовжуючи свою злочинну діяльність, повторно отримав неправомірну вигоду, поєднану з вимаганням, у вигляді 1000 грн. для себе за вчинення дій в інтересах ОСОБА_11, який звернувся до нього у зв'язку зі смертю свого родича ОСОБА_12 з метою організації поховання померлого, придбання ритуальної атрибутики та влаштування поховання.

У касаційній скарзі прокурор просить судові рішення скасувати через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого внаслідок м'якості. При цьому зазначає, що судами залишено поза увагою ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що засуджений систематично вчинював дії, пов'язані з вимаганням та одержанням неправомірної вигоди з використанням наданого йому службового становища, що судами не враховано поведінку засудженого після вчинення кримінального правопорушення, зокрема, що засудженим не вживалися заходи щодо сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а обставини, які наведені судом в обґрунтування застосування положень ст. 75 КК, є лише відомостями про особу засудженого; вказує, що призначене засудженому покарання є м'яким і судом безпідставно застосовано положення ст. 75 КК. Також зазначає, що суд апеляційної інстанції в ухвалі не навів підстав, з яких визнав необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора.

У запереченнях на касаційну скаргу засуджений ОСОБА_1 зазначає про безпідставність доводів касаційної скарги прокурора та просить залишити судові рішення без зміни.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який частково підтримав касаційну скаргу прокурора і просив скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи касаційної скарги прокурора та заперечень засудженого, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.65 КК суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, розглянувши матеріали кримінального провадження, визнав ОСОБА_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК та призначив йому відповідне покарання із подальшим звільненням від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК.

На вказаний вирок місцевого суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій, не оскаржуючи кваліфікацію дій ОСОБА_1, порушував питання про скасування вироку місцевого суду і просив ухвалити свій вирок. При цьому посилався на невідповідність призначеного ОСОБА_1 покарання тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі внаслідок м'якості, безпідставне застосування положень ст. 75 КК та наводив доводи, у тому числі аналогічні доводам касаційної скарги.

Апеляційний суд, в порядку ст. 404 КПК, розглянувши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора, дійшов висновку про їх безпідставність та погодився з висновками суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_1 покарання, а також щодо можливості застосування положень ст. 75 КК і звільнення засудженого від відбування призначеного основного покарання.

При цьому, переглядаючи кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора, апеляційний суд перевірив доводи, наведені у вказаній апеляційній скарзі, у тому числі і ті, що аналогічні доводам касаційної скарги щодо м'якості призначеного ОСОБА_1 судом першої інстанції покарання та щодо безпідставності застосування судом положень ст. 75 КК.

Висновки апеляційного суду належним чином мотивовані. Вважати ці висновки необґрунтованими чи сумнівними підстав немає.

Ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК.

Призначене ОСОБА_1 покарання, на думку колегії суддів, є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому, також, на думку колегії суддів, судами при вирішенні питання щодо звільнення засудженого від відбування призначеного покарання дотримані вимоги ст. 75 КК.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді кримінального провадження судом касаційної інстанції не встановлено.

З огляду на викладене, доводи касаційної скарги прокурора є безпідставними, а тому підстав для скасування судових рішень колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 376, 434, 436 КПК, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Київської області залишити без задоволення, а вирок Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 24 вересня 2014 року відносно ОСОБА_1 - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15