Справа № 1-339 2007 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18
травня 2007 року Оболонський
районний суд м.Києва

в складі: головуючого-судді - Мамонтової І.Ю.

при секретарі - Величко Л.В.

за участю прокурора - Кобченко Т.І.

за участю потерпілої - ОСОБА_1

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в
залі суду м.Києва кримінальну справу
за

обвинуваченням

ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с.Дружне, Калинівського району, Вінницької області,
українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого,
пенсіонера за віком, учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській
АЕС, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, не судимого

у вчиненні
злочину, передбаченого ст.286 ч.І КК України

ВСТАНОВИВ:

07.07.2006 року близько 16:00г. ОСОБА_2, керуючи технічно справним автомобілем марки "ГАЗ-ЧАЗ
32212", державний НОМЕР_1, знаходячись біля будинку 4 по вул.Мінське Шосе
в місті Києві, розпочинаючи рух заднім ходом порушив п.п. 10.1, 10.9 ПДР
України, а саме перед початком руху не переконався, що це буде безпечним і не
створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та у разі потреби не
звернувся за допомогою до інших осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на пішохода
ОСОБА_1, яка від цього отримала тілесні ушкодження, які, згідно висновку експертизи
№ 243/і від 16.04.2007 року, відносяться до тілесних ушкоджень середньої
тяжкості, як небезпечні для життя, але такі, які потягли тривалий розлад
здоров"я на строк більше 21 дня.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_2 свою винність у вчиненні вказаного
злочину визнав і повністю підтвердив обставини, зазначені вище. У вчиненому
кається, просить суворо не наказувати. Цивільний позов визнає частково, а саме
згодний відшкодувати 5000 гривень.

Потерпіла ОСОБА_1 суду показала, що 07.07.2006 року приблизно
о 16:00 годин вона проходила позаду автомобіля, який знаходився у дворі будинку
4 по вул.М.Шосе. Коли вона знаходилась за автомобілем він почав рухатись та
наїхав на неї. Просить суворо підсудного не наказувати, але стягнути з нього
2700 гривень матеріальної шкоди та 20000 гривень моральної шкоди, посилаючись
на те, що 1090 грн. вона витратила на ліки та медичні препарати, у прийнятті
яких у неї була потреба після ДТП,
300 гривень вона сплатила за правову допомогу при складанні позовної заяви,
за 103 грн. придбала бандаж, а також просить стягнути 1500-2000 грн. - вартість
путівки до санаторію, в який вона планує поїхати у майбутньому на лікування..
Моральну шкоду потерпіла оцінила у 20000 грн., посилаючись на те, що внаслідок ДТП вона перенесла
стрес, у неї

безсоння, весь час їй приходиться
приймати ліки. Підтвердити документально свої витрати в частині
матеріальної шкоди може тільки на суму 1090 грн. За придбання ліків і
медикаментів та 300 грн., які вона сплатила адвокату за правову допомогу.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та план-схемою до нього від
07.07.2006 року (а.с. 14-15, 16) місце дорожньо-транспортної пригоди
знаходиться по вул.М.Шосе, 4 в м.Києві.

Із висновку судово-медичної експертизи № 243/і від 16.04.2007 року
(а.с.31-32) убачається, що при вивчені медичних документів на ім'я ОСОБА_1
встановлено, що в неї мало місце наступне ушкодження - компресійний перелом
краніальної поверхні і поперечного хребця. Вказані ушкодження спричинені тупими
предметами, могли виникнути 07.07.2006 року в наслідок ДТП та відносяться до
тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя, але які
потягли за собою тривалий розлад здоров'я (більше 21 дня).

Таким чином, оцінюючи в сукупності всі зібрані докази, суд вважає, що
винність підсудного ОСОБА_2 у судовому засіданні доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне дії ОСОБА_2 кваліфікувати
за ст.286 ч.І КК України, тому, що він, керуючи транспортним засобом, порушив
правила безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому середньої тяжкості
тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_2, у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує ступінь
тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують
покарання.

Обставинами, що пом'якшують покарання, згідно ст.66 КК України, суд визнає
щире каяття підсудного.

Обставин, що
обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням пенсійного віку підсудного, його
майнового стану, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_2
покарання, не пов'язане зі виправними роботами, арештом та обмеженням волі, у
межах санкції статті 286 ч.І КК України, а саме у виді штрафу у мінімальних
межах.

Суд не знаходить підстав для незастосування до ОСОБА_2 додаткової міри
покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Вирішуючи питання по цивільному позову, який заявлений потерпілою ОСОБА_1
суд вважає за необхідне задовольнити його частково, а саме задовольнити у
частині стягнення матеріальної шкоди, що складається зі 1090 грн., які були
витрачені на придбання ліків та медикаментів, що підтверджується квитанціями
(а.с.83-85) та 300 грн. - витрати, пов'язані з наданням правової допомоги
(а.с.86), а всього задовольнити цивільний позов в частині стягнення
матеріальної шкоди та судових витрат на суму 1390 грн. Суд відмовляє у
задоволенні позову в частині стягнення 103 грн. - вартість бандажа, тому, що ця
сума не доведена суду. Щодо витрат в сумі 1,45 грн., пов'язаних з оплатою
направлення копії власнику автомобіля, суд також відмовляє в їх стягненні,
тому, що зазначені потерпілим витрати не входять у перелік судових витрат,
передбачених у ст.91 КПК України та ст.79 ЦПК України, які підлягають стягненню
з винної особи. Також суд відмовляє у задоволенні цивільного позову в частині
стягнення 1500-2000 грн. -вартість путівки на майбутнє санаторно-курортне
лікування, у зв"язку з тим, що потерпіла не надала суду доказів, що
лікування у цьому санаторно-курортному закладі потрібно їй саме у зв"язку
з спричиненням тілесних ушкоджень 07.07.2006 року. Крім того, потерпіла ще не
понесла ці витрати.

Визначаючі розмір моральної шкоди, суд виходить з норм цивільного
законодавства, а саме зі ст.23 ЦК України, та враховує характер і тривалість
моральних і фізичних страждань потерпілої, істотність вимушених змін у її
життєвих стосунках, обставини, за яких заподіяно потерпілій тілесні ушкодження,
характер і ступень їх тяжкості, тривалість лікування, фізичний біль, який
відчула потерпіла під час нанесення тілесних пошкоджень та після цього, ступень
вини підсудного, та вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги щодо
стягнення моральної шкоди частково у розмірі 4000 гривень, тому, що сума
моральної шкоди у розмірі 20000 грн., яка заявлена потерпілим у позові, є
завищеної і не відповідає фактично понесеним моральним втратам.

Керуючись ст.ст.323, 324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 визнати
винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.І КК України і призначити
йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів
доходів громадян з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк
один рік.

Запобіжний
захід, до вступу вироку в законну силу, ОСОБА_2 залишити без змін -підписка про
невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1390 грн. завданої
матеріальної шкоди та 4000 грн. моральної шкоди, а всього стягнути 5390 грн.

Вирок може бути оскаржений в Апеляційний суд міста Києва
через Оболонський районний суд м.Києва протягом п'ятнадцяти діб з моменту його
проголошення.