АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 10/1690/91/2012
Головуючий по 1-й інстанції Троцька А.І.
Суддя-доповідач: Куліш В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
розгляду кримінальних справ
Апеляційного суду Полтавської області
в складі:

Головуючого-судді
Куліша В.М.

суддів:
Лісіченко Л.М., Харлан Н.М.

з участю прокурора
Болгара В.В.

захисника
ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві матеріали за
апеляцією обвинуваченої ОСОБА_3 на
постанову Октябрського районного суду
від 20 лютого 2012 року.

Цією постановою стосовно:

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянки
України, уродженки і мешканки АДРЕСА_1,
з середньою освітою, одруженої, має на
утриманні 2-х дітей 2002 і 2008 року
народження, приватного підприємця,
раніше не судимої,

- обрано запобіжний захід у
вигляді взяття під варту.

Як видно із матеріалів поданих
старшим слідчим УМВС України у
Полтавській області, 13.02. 2012 року він,
за згодою із заступником прокурора
Полтавської області, звернувся до суду
з поданням у якому просив обрати
стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у
виді взяття під варту. Прийняття такого
рішення слідчий мотивував тим, що
ОСОБА_3 підозрюється у заволодінні за
попереднім зговором з іншими особами
протягом жовтня-грудня 2011 року шляхом
обману грошима гр.-на ОСОБА_4 на суму 930
000 гривень, тобто у вчиненні злочину
передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

Вважаючи, що вона перешкоджатиме
встановленню істини по справі шляхом
впливу на свідків і потерпілих, знищити
речові докази та спілкування з іншими
співучасниками злочину, а також може
ухилитися від досудового слідства і
суду, виїхавши за межі України.
Враховуючи, що вона обвинувачується у
вчиненні тяжкого злочину - просив
обрати стосовно ОСОБА_3 запобіжний
захід у виді взяття під варту.

Розглянувши подання слідчого,
районний суд задовольнив його,
вказавши у своїй постанові про
наявність у справі достатньо підстав
вважати, що ОСОБА_3, може перешкоджати
встановленню істини по справі,
ухилитися від слідства і суду та
продовжувати злочинну діяльність.

У поданій апеляції обвинувачена
ОСОБА_3 просила скасувати постанову
місцевого суду щодо обрання стосовно
неї запобіжного заходу у виді взяття
під варту а провадження закрити,
оскільки на думку апелянта, у справі
відсутні дані про можливість з її боку
ухилятися від слідства та суду. Судом
не приведено мотивів, що лише шляхом
арешту можна запобігти вчиненню нею
злочину чи її втечі після його
вчинення.

Заслухавши доповідь судді
апеляційного суду, пояснення
захисника ОСОБА_2 на підтримання
поданої апеляції, міркування прокурора
Болгара В,В., що заперечував проти неї,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляції, колегія суддів Апеляційного
суду Полтавської області знаходить, що
вона підлягає задоволенню з наступних
мотивів.

Відповідно до ст.148 КПК України
запобіжні заходи застосовуються за
наявності достатніх підстав вважати,
що підозрюваний, обвинувачений,
підсудний, засуджений буде намагатися
ухилитися від слідства і суду або від
виконання процесуальних рішень,
перешкоджати встановленню істини у
справі або продовжити злочинну
діяльність.

Відповідно до вимог ст.150 КПК
України при вирішені питання про
застосування запобіжного заходу,
враховуються тяжкість вчиненого
злочину, особа обвинуваченого, його
вік, сімейний та матеріальний стан, вид
діяльності, місце проживання та інші
обставини, що його характеризують.

Відповідно до Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 25.04.03 р.
«Про практику застосування судами
запобіжного заходу у вигляді взяття
під варту та продовження строків
тримання під вартою на стадіях
дізнання і досудового слідства»,
взяття під варту є найбільш суворим
запобіжним заходом, у зв'язку з чим він
обирається лише за наявності підстав
вважати, що інші (менш суворі) запобіжні
заходи, передбачені ст.149 КПК України,
можуть не забезпечити виконання
підозрюваним, обвинуваченим
процесуальних обов'язків, що
випливають із ч.2 ст. 148 КПК України і
його належної поведінки.

Вказані в поданні слідчого мотиви та
підстави повинні поєднуватись також з
вимогами Конвенції про захист прав
людини і основних свобод, яка
ратифікована Верховною Радою України
17.07.1997 року і рішеннями Європейського
Суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з
прав людини у справі «Харченко проти
України» від 10 травня 2011 р. було
визнано, що у поданні про обрання
запобіжного заходу повинно бути
зазначено не лише типовий набір
підстав для тримання особи під вартою,
а й приведені конкретні докази щодо
конкретної ситуації.

Як вбачається із матеріалів подання
слідчого, він звертаючись до суду з
приводу обрання стосовно
обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного
заходу у виді взяття під варту, вказав,
що мотивами для обрання такого
запобіжного заходу є: - запобігання
спробам підозрюваної ухилитися від
слідства і суду; - не дати можливості їй
перешкоджати встановленню істини по
справі, впливаючи на показання свідків
чи знищивши їх; - забезпечити виконання
процесуальних рішень. Як видно з такими
мотивами суд першої інстанції не лише
погодився, але вказав і на інший мотив -
попередження злочинної діяльності, що
слідчим у поданні навіть не ставилося.

Між тим, як видно із справи та подання
про обрання ОСОБА_3 запобіжного
заходу у вигляді взяття під варту, в
них відсутні об'єктивні дані, що
обвинувачена за якихось певних умов чи
в якійсь конкретній ситуації може
порушити процесуальні обов'язки чи
буде продовжувати злочинну діяльність,
ухилятися від слідства та перешкоджати
встановленню істини у справі.

Поряд із тим, як і вказано у приведеному
вище рішенні Суду, у даному поданні
також зазначений типовий набір
підстав, які ніби то є для тримання
ОСОБА_3 під вартою, однак жодних
конкретних доказів щодо конкретної
ситуації у ньому не приведено.

У той же час і слідчий, і суд залишив
поза увагою важливі обставини на які
справедливо вказується в поданій
апеляції, а саме, обвинувачена вказує,
що вона має на утриманні двох
малолітніх дітей, за якими повинен бути
материнський догляд, вона має постійне
місце проживання, сім'ю. Вона дає
слідству показання з приводу укладених
із гр-ном ОСОБА_4 угод на придбання
автомобілів, пояснюючи свою версію
ведення господарської діяльності щодо
купівлі продажі автомобілів. Вочевидь
вона як особа, що протягом тривалого
часу займається бізнесом має легальне
джерело для матеріального
забезпечення сім'ї.

У матеріалах справи є протоколи допиту
інших осіб, які тим чи іншим чином
причетні до продажі автомобілів у тому
числі і обвинуваченої ОСОБА_6, яка
розповіла про свою роль у вчиненні
інкримінованих ОСОБА_3 дій, та як на
причину зриву виконання угоди з ОСОБА_4
вказала на протиправні дії з боку
правоохоронних органів, що підлягає
перевірці.

Таким чином доводи, щодо обрання
стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу у
виді взяття її під варту є
необґрунтованими та сумнівними, а
висновок суду першої інстанції з цього
приводу є неправильним. З огляду на це
постанова районного суду підлягає
зміні, так як належну поведінку
обвинуваченої може бути забезпечено
шляхом обрання іншого запобіжного
заходу як підписка про невиїзд з
постійного місця проживання.

Виходячи з наведеного, керуючись
ст.ст.365, 366, 382 КПК України, колегія
суддів Апеляційного суду Полтавської
області, -

Ухвалила:

Апеляцію обвинуваченої ОСОБА_3
частково задовольнити. Постанову
Октябрського районного суду м. Полтави
від 20 лютого 2012 року стосовно неї
змінити. Замість тримання під вартою,
обрати щодо ОСОБА_3 запобіжний захід у
виді підписки про невиїзд з постійного
місця проживання.

У зв'язку зі зміною запобіжного заходу
звільнити ОСОБА_3 із під варти.

Головуючий: В. М. Куліш

Судді: