Справа № 161/4723/15-к
Провадження № 1-кп/161/256/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Луцьк 25 травня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області під головуванням:

судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцька кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000023 від 16.03.2015 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луцьк Волинської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше судимого:

· 11.09.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області за ст.125 ч.1 КК України до 150 годин громадських робіт.

· за ст. 389 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Обвинувачений ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2014 року за ст.125 ч.1 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт та з 12.12.2014 року поставлений на облік в Луцький MB КВІ УДПтС України у Волинській області, будучи належним чином письмово ознайомленим з умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт, а також про передбачену ст.389 ч.2 КК України кримінальну відповідальність за ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, про що в останнього було відібрано підписку, та 15.12.2014 року будучи направленим до КП "Луцький зоопарк" м. Луцька для відбування призначеного покарання, умисно, з метою ухилення від відбування призначеного вищевказаним вироком покарання у вигляді громадських робіт, в період часу з 04.01.2015 року по 23.03.2015 року не з`являвся без поважних причин до КП "Луцький зоопарк" м. Луцька для відпрацювання громадських робіт, чим злісно ухилився від виконання громадських робіт.

Крім того, він же, 18.02.2015 року та 04.03.2015 року без поважних причин не з`явився для реєстрації до Луцького MB КВІ УДПтС України у Волинській області, внаслідок чого 20.02.2014 року та 18.03.2015 року був письмово попереджений про притягнення до кримінальної відповідальності за порушення порядку та умов відбування покарання.
Таким чином, незважаючи на винесенні письмові попередження, обвинувачений ОСОБА_4 злісно ухилився від виконання громадських робіт, чим порушив встановлені ст.ст.37, 40 Кримінально-виконавчого кодексу України, обов`язки, а саме порушував порядок та умови відбування покарання та не вийшов більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин. Станом на 23.03.2015 року, обвинувачений ОСОБА_4 не відпрацював 138 годин громадських робіт.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю та показав, що, дійсно, у вказані час, місце та спосіб вчинив зазначений злочин. У вчиненому обвинувачений ОСОБА_4 щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати.

Крім повного визнання вини самим обвинуваченим, його вина у вчиненому повністю підтверджується зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 349 КПК України, при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, судом ухвалено не досліджувати інші докази по даному кримінальному провадженні, оскільки вони не оспорюються учасниками судового розгляду.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає доведено вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч.2 КК України.

Таким чином суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання, вчинив злочин передбачений ст. 389 ч.2 КК України.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого, всі обставини справи, пом`якшуючі відповідальність обставини та дані про особу обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують його відповідальність, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, має постійне місце проживання, зобов`язався в подальшому дотримуватись бездоганної поведінки, однак є раніше судимим, призначене судом покарання не відбув повністю, характеризується негативно, тому, суд приходить до висновку, що його виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства, тобто покарання йому слід призначити в межах санкції ст. 389 ч.2 КК України, із застосуванням ст.ст.71, 72 КК України.

Керуючись ст.ст.368, 371, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ст.389 ч.2 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

На підставі ст.ст.71,72 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання, призначеного за даним вироком, частково невідбутого покарання за вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11.09.2014 року у виді 10 (десяти) днів арешту, остаточно призначити до відбуття ОСОБА_4 2 (два) місяці 10 (десять) днів арешту.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення даного вироку до виконання.

На вирок суду може бути подана апеляція до Апеляційного суду Волинської області, шляхом її подачі через Луцький міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: