Справа № 1-310/10
Провадження № 1/369/51/15
В И Р О К

іменем України

20.05.2010 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бурбели Ю.С.,

за участю секретаря Євтушок Ю.О.,

прокурора Онищенка Р.А.,

захисника ОСОБА_1,

потерпілого ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу по обвинувачення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, який має неповну вищу освіту, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, раніше засудженого 07.08.2008 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ст. 69, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців; звільненого 23.11.2009 року по відбуттю строку покарання, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3, будучи засудженим 07.08.2008 року Голосіївським районним судом м. Києва за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив умисний злочин при наступних обставинах.

17.02.2010 року, приблизно о 13 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, перебуваючи біля ТЦ "Магелан", в районі "Теремки" у м. Києві, підійшли до автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. 36-91 І КХТ, за кермом якого був гр-н ОСОБА_2, та попросили останнього за плату відвезти їх до с. Юрівка Києво-Святошинского району Київської області, на що той погодився. Після того, як ОСОБА_2 відвіз ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 до с. Юрівка, вони попросили підвезти їх до с. Круглик Києво-Святошинського району Київської області. По дорозі до с. Круглик ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 між собою домовились про те, щоб відкрито викрасти у водія його мобільний телефон. Приблизно о 15 годині 30 хвилин, коли всі разом вони приїхали до будинку № 12 садового товариства "Золота осінь" в с. Круглик і ОСОБА_2 зупинив автомобіль, ОСОБА_3 разом та за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в салоні вказаного автомобіля, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого та яке виразилось у триманні ОСОБА_5 рукою за верхню частину тулуба потерпілого з метою обмеження його рухів, а також, погрожуючи таким насильством, відкрито заволоділи майном ОСОБА_2, а саме золотим ланцюжком 585 проби вагою 7, 95 г вартістю 2782 гривні 50 копійок з золотим хрестиком 585 проби вагою 4,90 г вартістю 1715 гривень, золотою каблучкою 585 проби вагою 5,84 г вартістю 2044 гривень, мобільним телефоном марки „Нокіа N 73" ІМЕІ 07635 вартістю 800 гривень з сімкартою мобільного оператора „Лайф" вартістю 25 гривень та грошима в сумі 350 гривень, заподіявши потерпілому ОСОБА_2 матеріальної шкоди на загальну суму 7716 гривень 50 копійок. Після цього ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, залишивши ОСОБА_2 в його автомобілі в с. Круглик, на маршрутному таксі поїхали до відділення ломбарду скарбниця, що по вул. Лятошинського 18 в м. Києві. Там, ОСОБА_5 заставив за грошові кошти до ломбарду викрадені у ОСОБА_2 золотий ланцюжок з золотим хрестиком, золоту каблучку та мобільний телефон марки "Нокіа N 73", за що отримав 1200 гривень, які поділив між всіма учасниками злочину по 400 гривень кожному.

Допитаний у судовому засіданні підсудний ОСОБА_3, винним себе у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав суду, що дійсно 17.02.2010 року до нього додому прийшли його друзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Втрьох вони вирішили поїхати до с. Юрівка. Для цього біля ТЦ "Магелан" підійшли до потерпілого, що був на автомобілі марки ВАЗ 2102 і запропонували йому за плату відвезти їх в с. Юрівка, Києво-Святошинського району, Київської області. Потерпілий погодився. ОСОБА_4 сів на переднє пасажирське сидіння, ОСОБА_5 сів на заднє сидіння за водієм, а він - на заднє сидіння зправа. Вони поїхали до с. Юрівка, де він зайшов до свого знайомого, щоб вирішити особисті питання. Після того, як повернувся, вони попросили водія, щоб він відвіз їх до Одеської траси, а потім до с. Круглик. Коли заїхали в с. Круглик, попросили водія зупинитися. Коли зупинилися, ОСОБА_5 схопив того руками ззаду за плечі, а ОСОБА_4 з кишені куртки потерпілого витягнув мобільний телефон, з руки зняв золоту каблучку, а з гаманця витягнув гроші. Після цього вони вийшли з автомобіля. ОСОБА_4, витягнув із замка запалення ключ та забрав його з собою. Потерпілий залишився сидіти в автомобілі. Вони відійшли на відстань приблизно 10 метрів і ОСОБА_4 викинув ключі замка запалення в лісопосадку. Далі вони вийшли на Одеську трасу, де сіли в маршрутне таксі, доїхали до Одеської площі м. Києва та пішли до ломбарду "Скарбниця" на вул. Лятошинського 16, де ОСОБА_5 заставив золоту каблучку та телефон. До приміщення ломбарду вони зайшли всі втрьох. Потім вони з ОСОБА_4 вийшли, а ОСОБА_5 залишився та заставив викрадені речі. Коли вийшов з приміщення ломбарду, то сказав, що разом із грошима за заставлені телефон і золоту каблучку, всього є 1200 гривень та поділив вказану суму на трьох. Кожен з них отримав по 400 гривень. Одразу після цього вони з хлопцями розійшлися. Наступного дня приблизно о 10.00 годині біля його будинку його затримали працівники міліції. У скоєному щиро кається, свою провину визнає повністю і просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_2, показав суду, що 17.02.2010 року він на власному автомобілі марки ВАЗ 2102, їхав з і інституту додому. По дорозі додому зупинився біля торгового центру "Магелан", щоб взяти пасажирів до м. Василькова. На зупинці простояв кілька хвилин і до нього підійшли хлопці, серед яких був підсудний, та запитали, чи підвезе він їх до с. Юрівка Він погодився. Один з хлопців сів поряд з ним на переднє пасажирське сидіння, а двоє інших - ззаду. По дорозі хлопці вели себе чемно, спілкувалися з ним. В с. Юрівка. хлопці показали йому будинок, біля якого треба було зупинитись, адреси він не знає. Він зупинився біля будинку і хлопець, що сидів ззаду праворуч, вийшов з автомобіля. На вулиці до нього вийшов якийсь чоловік і вони про щось говорили. Після цього хлопець знову сів в автомобіль. Далі хлопці попросили, щоб він відвіз їх до Одеської траси, а потім до с. Круглик. Вони проїхали приблизно 1,5 км та доїхали до лісу. Хлопці сказали йому, щоб він зупинився. Потім хлопець, що сидів позаду нього схопив його рукою за шию, при цьому обмеживши його рухи. Він спробував вирватись, однак інший хлопець, що сидів поряд з ним, сказав, щоб він сидів мовчки і не пручався. Ніякими сторонніми предметами хлопці йому не погрожували. Після цього хлопці витягнули з правої нагрудної кишені його куртки його мобільний телефон марки "Нокіа N 73" з сімкартою мобільного оператора "Лайф", з гаманця гроші в сумі 350 гривень, а з пальця правої руки зняли золоту каблучку. Хто саме з них що забирав він не знає, тому що був наляканий і не дивився. Після цього хлопці запитали, чи є в нього ще якісь коштовні речі і він відповів, що немає. Хлопець, що сидів поряд з ним, почав оглядати його одяг та побачив в нього на шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Хлопець зняв їх і всі втрьох вони вийшли з автомобіля. Перед виходом з автомобіля хтось з хлопців вийняв із. замка запалення ключ запалення та сказав, щоб він сидів в машині. Хлопці ж попрямували у напрямку Одеської траси. Коли вони відійшли на відстань приблизно 50 м він вийшов з автомобіля та зателефонував додому. Потім він подзвонив до ОСОБА_6 та викликав працівників міліції. Цивільного позову до підсудного не заявляє, оскільки той частково відшкодував завдану йому злочином шкоду.

Свідок ОСОБА_7, показала суду, що 17.02.2010 року їй на мобільний телефон зателефонував її син ОСОБА_2 і повідомив, що цього дня у с. Круглик його пограбували троє хлопців, яких він підвозив від ТЦ «Магелан» в м. Києві. Сказав, що в нього забрали мобільний телефон, золотий ланцюжок з хрестиком, золоту каблучку та гроші в сумі 350 гривень. Також повідомив, що з даного приводу він написав заяву до ОСОБА_6

Винність підсудного у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами дослідженими в процесі судового слідства:

- даними з протоколу заяви потерпілого ОСОБА_2 від 17.02.2010 року, згідно якої він просить прийняти міри до трьох невідомих чоловіків, які 17.02.2010 року, коли він підвозив їх на власному автомобілі, відкрито заволоділи його мобільним телефоном марки "Нокіа N 73", виробам із золота (цепочка, хрестик, печатка), а також грошима в сумі 300-400 гривень (а. с. 2);

- даними з протоколу огляду місця події від 17.02.2010 року та фото таблицями до нього, згідно якого оглянуте місце скоєння злочину біля будинку №12 садового товариства в с. Круглик Києво-Святошинського району Київської області. (а. с. 3-7);

- даними з довідки від 18.02.2010 року, згідно якої вартість мобільного телефону марки "Нокіа N 73", станом на 18.02.2010 року, становить 800 гривень (а. с. 23);

- даними з довідки від 17.02.2010 року, згідно якої вартість сім карти до мобільного телефону станом на 17.02.2010 року, становить 25 гривень (а. с. 23);

- даними з протоколів предявлення фотознімків для впізнання від 26.02.2010 р., 26.02.2010 р, за участю потерпілого ОСОБА_2, згідно якого потерпілий ОСОБА_2, впізнав підозрюваного ОСОБА_3 (а.с.65,67);

- даними з протоколу відтворення обстановки та обставин події від 26.02.2010 року та фототаблицею до нього, за участю підозрюваного ОСОБА_3, згідно якого він відтворював обставини події злочину (а.с.69-74).

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що показання, які підсудний та потерпілий давали суду, підтверджуються іншими дослідженими доказами по справі та свідчать про скоєння ОСОБА_3 відкритого викрадення чужого майна, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, вчиненим повторно та за попередньою змовою групою осіб, оскільки він 17.02.2010 року разом та за попередньою змовою з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, біля будинку № 12 садового товариства "Золота осінь" в с. Круглик в салоні автомобіля ВАЗ 2102, д.н.з. 36-91 КХТ, застосовуючи фізичне насильство, яке виразилось у триманні ОСОБА_5 рукою за верхню частину тулуба потерпілого, а також, погрожуючи таким насильством, відкрито заволоділи майном ОСОБА_2, на загальну суму 7716 гривень 50 копійок, після чого розпорядилися викраденим на власний розсуд.

Суд визнає, що дії підсудного вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ч. 2 ст. 186 КК України, як грабіж (відкрите викрадення чужого майна), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, та з погрозою застосування такого насильства, вчинений повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що помякшують і обтяжують покарання, а також те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Обставинами, що помякшують покарання підсудному, суд визнає щире каяття та сприяння розкриттю злочину, а також добровільне часткове відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Обставиною що обтяжує покарання підсудному, суд визнає рецидив злочинів.

Призначаючи покарання підсудному ОСОБА_3 суд враховує, що вчинений злочин, згідно ст. 12 КК України є тяжким; враховує особу підсудного, який був раніше засуджений за тяжкі злочини і має непогашену судимість, посередньо характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом розлади психіки і поведінки внаслідок вживання опіоїдів (а.с. 133), суд вважає необхідним підсудному ОСОБА_3 призначити покарання у виді позбавлення волі межах санкції статті.

У той же час, враховуючи, що підсудний під час вчинення злочину особисто не застосовував насильства до потерпілого, не висловлював погрози, особисто не здійснював дій спрямованих на заволодіння майном потерпілого, враховуючи наведені вище обставини, що помякшують покарання підсудному та дані, про його стан здоровя, згідно яких він страждає на септичний ендокардит, хронічну недостатність кровообігу ІІ-ступеня, хронічний гепатит С, хронічну печінкову недостатність, реактивний панкреатит, виразкову хворобу шлунку, виразкову хворобу нижніх кінцівок, хронічну венозну недостатність ІІ-ступеня. (а.с. 42), суд дійшов до висновку, про можливість виправлення підсудного без ізоляції від суспільства і вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323-324 КПК України, суд

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обовязки повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи, періодично зявлятися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд, звільнивши з під варти в залі суду.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пятнадцяти діб з дня його проголошення.

Суддя Ю.С. Бурбела