Єдиний унікальний номер 722/269/15-к
Номер провадження 1-в/722/54/15
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року Сокирянський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

адвоката: ОСОБА_4

представника виправної колонії: ОСОБА_5

та засудженого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Сокирянської виправної колонії №67 клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 24.02.2015 року звернувся до Сокирянського районного суду Чернівецької області з вказаним вище клопотанням про заміну засудженому невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Клопотання мотивував тим, що засуджений ОСОБА_6 на даний час фактично відбув більше половини строку покарання, призначеного судом; за час відбування покарання до дисциплінарної відповідальності не притягувався; працевлаштований, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу; згідно наданих довідок засудженому гарантується працевлаштування з відповідною оплатою праці після звільнення з місця позбавлення волі. З наведених підстав вважає, що засуджений ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, у зв`язку з чим йому може бути замінена невідбута частина покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

Адвокат ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримали та з наведених у ньому підстав просили його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та представник виправної колонії ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та просили у його задоволенні відмовити, оскільки вважають, що засуджений ОСОБА_6 на даний час не досяг необхідного ступеню виправлення, передбаченого ст.82 КК України.

Розгляд клопотання проводився за відсутності голови спостережної комісії ОСОБА_7 , який подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши доводи учасників процесу, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_6 підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Таким чином, виходячи із вказаних норм кримінального закону, заміна засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, є правом, а не обов`язком суду.

Згідно п.2 ч.4 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, вироком Шевченківського районного суду м.Чернівці від 29.11.2013 року ОСОБА_6 засуджено за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.315, 69, 70, 75, 76 КК України до 4-х років позбавлення волі без конфіскації належного йому на праві власності майна, із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки.

Вироком апеляційного суду Чернівецької області від 18.02.2014 року вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_6 в частині призначення йому покарання та звільнення від його відбування скасовано та ухвалено свій вирок, яким засуджено ОСОБА_6 за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307, ч.1 ст.315, 69, 70 КК України до 3-х років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, крім житла.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_6 , згідно вироку суду апеляційної інстанції, відраховується з 18.02.2014 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.06.2014 року вирок суду апеляційної інстанції щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.06.2014 року до засудженого ОСОБА_6 застосовано ст.6 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 19.04.2014 року та скорочено наполовину невідбуту ним частину покарання у виді позбавлення волі, призначене за вироком апеляційного суду Чернівецької області від 18.02.2014 року.

У відповідності до вимог ст.11 Закону України «Про амністію у 2014 році» новий строк покарання засудженому ОСОБА_6 обчислюється з 19.04.2014 року. Відповідно кінець строку відбування покарання 18.09.2015 року.

Станом на час постановлення судом даної ухвали засуджений ОСОБА_6 фактично відбув -1 рік 16 днів позбавлення волі, тобто більше половини строку покарання, призначеного судом.

Невідбутий засудженим ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час постановлення судом даної ухвали становить 6 місяців 14 днів.

Відповідно до п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі перебуває з 18.02.2014 року. За час перебування в Чернівецькому слідчому ізоляторі засуджений ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, заохочень не мав.

В Сокирянську виправну колонію №67 засуджений ОСОБА_6 прибув для відбування покарання у виді позбавлення волі 10.03.2014 року та до 24.03.2014 року перебував у дільниці карантину діагностики і розподілу. На підставі постанови від 24.03.2014 року засудженого ОСОБА_6 переведено до дільниці ресоціалізації.

Відповідно до ч.1 ст.118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Адміністрація зобов`язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею.

Отже, виходячи із вказаної норми закону, обов`язок щодо створення відповідних умов для праці та працевлаштування засудженого покладено виключно на адміністрацію установи виконання покарання.

Згідно довідки відділу організації та нормування праці №192 від 26.02.2015 року встановлено, що з моменту переведення до дільниці ресоціалізації по липень 2014 року засуджений ОСОБА_6 не був працевлаштований. З липня 2014 року по даний час засуджений працевлаштований різноробочим в деревообробному цеху, норми виробітку виконував, зокрема: у липні 26,7%, у серпні та вересні 100%, у жовтні 22,4%, у листопаді 0%, у грудні не працював, у січні 28,3%.

При цьому, як зазначав в судовому засіданні засуджений ОСОБА_6 , останніх три місяці норми виробітку він не виконував, оскільки були відсутні відповідні матеріали, необхідні для виконання робіт. Натомість, вказані доводи засудженого представником колонії не спростовані належними доказами.

Крім цього, судом встановлено, що у відповідності до ч.5 ст.118 КВК України, засуджений ОСОБА_6 , окрім оплачуваних робіт, в добровільному порядку брав участь у роботах з благоустрою без оплати праці, зокрема у здійсненні ремонту жилих приміщень установи.

Як встановлено із досліджених матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_6 , від виконання будь-яких робіт в період часу з квітня по червень 2014 року останній не ухилявся та не відмовлявся.

З наведених підстав, суд, виходячи із змісту ч.1 ст.118 КВК України, вважає необгрунтованими викладені у характеристиці обставини щодо відсутності звернень засудженого до адміністрації з приводу залучення його до оплачувальних робіт.

Згідно довідки про заохочення і стягнення встановлено, що за час відбування покарання в Сокирянській ВК №67 засуджений ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувався та не заохочувався.

Як встановлено судом, засуджений ОСОБА_6 в цілому характеризується позитивно, у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, у відношенні до представників адміністрації колонії стриманий, виконує їх законні вимоги. Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті і порядку, виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт», займається фізичними вправами на спортивному кутку відділення. Соціально-корисні зв`язки на волі підтримує із рідними шляхом побачень, отриманням передач і посилок. Свою винуватість у вчиненні злочинів визнає та щиро кається у вчиненому.

З наведених вище підстав суд не погоджується із думкою адміністрації виправної колонії з приводу того, що засуджений ОСОБА_6 не став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.3 ст.82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженого ОСОБА_6 , зокрема процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, суд приходить до висновку, що останній під час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю поведінкою довів той факт, що він став на шлях виправлення.

Згідно вимог ст.57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків. Виправні роботи не застосовуються, зокрема до непрацездатних.

Із дослідженої в судовому засіданні довідки ПП «Лєго» №12 від 25.07.2014 року встановлено, що вказане підприємство гарантує працевлаштування ОСОБА_6 в якості підсобного робітника з оплатою праці не нижчою від мінімальної заробітної плати встановленої законом.

Інформація щодо працевлаштування засудженого ОСОБА_6 відповідає дійсності, про що свідчить письмове повідомлення Путильського районного підрозділу КВІ ВДПтСУ у Чернівецькій області №16/8-604 від 22.12.2014 року за наслідками проведеної перевірки.

Крім цього, із змісту договору найму житлового приміщення в будинках громадського житлового фонду України від 22.07.2014 року №765 встановлено, що ОСОБА_6 після звільнення з місць позбавлення волі буде проживати в с.Яблуниця Верховинського району Івано-Франківської області.

За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 про заміну засудженому ОСОБА_6 невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді виправних робіт.

При цьому, суд вважає, що подальше відбування засудженим ОСОБА_6 даного більш м`якого виду покарання буде сприяти процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, створить у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, а відповідно забезпечить свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства та повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Керуючись ст.ст.57, 82 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Замінити засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , невідбуту частину покарання у виді 6 (шести) місяців 14 (чотирнадцяти) днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 6 (шести) місяців 14 (чотирнадцяти) днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% його заробітку.

Роз`яснити засудженому засудженому ОСОБА_6 , що у відповідності до вимог ч.6 ст.82 КК України, якщо особа, відбуваючи більш м`яке покарання, вчинить новий злочин, суд до покарання за знову вчинений злочин приєднує невідбуту частину більш м`якого покарання за правилами, передбачених у статях 71 і 72 КК України.

Копію цієї ухвали надіслати для виконання - Сокирянській виправній колонії №67 ВДПтС України в Чернівецькій області та для відома Шевченківському районному суду м.Чернівці і засудженому ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області протягом 7 днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляції через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя Сокирянського

районного суду ОСОБА_1