У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Коновалова В.М., Скотара А.М.

за участю прокурора

Опанасюка О.В.

засудженого

ОСОБА_1.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 12 квітня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1. за
касаційним поданням заступника прокурора Чернівецької області та касаційну
скаргу законного представника потерпілого ОСОБА_2.-адвоката ОСОБА_3. на судові
рішення у даній справі.

Вироком
Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20 квітня 2006 року

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1 народження,

несудимий,

засуджений за ч.1 ст. 121 КК
України з застосуванням ст.69 КК України на 3 роки позбавлення волі.

Його ж виправдано за ч.4 ст.296 КК України.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1. від призначеного
покарання звільнено з випробуванням, і встановлено іспитовий строк 2 роки.

Постановлено стягнути з засудженого ОСОБА_1. на користь
потерпілого ОСОБА_4. 8 265 грн. 92 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та
10 000 грн.-моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_1. визнано винним
в тому, що він 27 жовтня 2005 року близько 3-ої години, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння біля входу в приміщення диско-клубу “Ритм”, що
знаходиться по вул. Ентузіастів, 2-а у м. Чернівці, завдав удар невстановленим
колюче-ріжучим предметом типу ніж у черевну порожнину ОСОБА_2, спричинивши
останньому тяжкі тілесні ушкодження.

Ухвалою
Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня 2006 року вирок місцевого
суду щодо ОСОБА_1. залишено без зміни.

У касаційному поданні прокурор посилається на те, що
виправдання місцевим судом ОСОБА_1. за ч.4 ст.296 КК України суперечить
здобутим на досудовому слідстві та дослідженим в судовому засіданні доказам.
Вказує на безпідставне застосування щодо ОСОБА_1. ст.75 КК України, що не
відповідає тяжкості злочину та особі винного. З урахуванням приведених доводів,
просить судові рішення щодо ОСОБА_1. скасувати, а справу направити на новий
судовий розгляд.

У касаційній скарзі законний представник потерпілого
ОСОБА_2.-адвокат ОСОБА_3. порушує питання про скасування судових рішень щодо
ОСОБА_1., посилаючись на неправильне застосування кримінального закону та
невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину і особі винного.
Стверджує, що у матеріалах справи є достатньо доказів винності ОСОБА_1. у
вчиненні хуліганських дій.

Зазначає про необгрунтоване
застосування ОСОБА_1. ст.ст.69,75 КК України, наводячи відповідні доводи.
Вказує також на те, що суд безпідставно не задовольнив в повному обсязі
цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди.

Заслухавши
доповідача, думку прокурора на підтримання касаційного подання та скарги
захисника потерпілого ОСОБА_2.-адвоката ОСОБА_3., пояснення засудженого
ОСОБА_1., який заперечив проти касаційного подання та скарги захисника
потерпілого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного
подання та скарги, колегія суддів вважає, що у задоволенні таких слід відмовити.

Викладені
в поданні прокурора та скарзі захисника потерпілого доводи про необгрунтованість
виправдання місцевим судом ОСОБА_1. за ч.4 ст.296 КК України, на думку колегії
суддів, є безпідставними.

Як
вбачається з матеріалів справи, висновки суду першої інстанції про визнання
ОСОБА_1. виправданим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.296 КК
України, відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з
урахуванням усіх об`єктивних та суб`єктивних факторів, що мали бути взяті до
уваги при з`ясуванні дійсних обставин події, та грунтуються на зібраних у
справі доказах.

Такими
доказами є показання самого потерпілого ОСОБА_2. дані в судовому засіданні,
показання свідка ОСОБА_5. та інших свідків про те, що конфлікт між ОСОБА_1. та
ОСОБА_2. виник не безпричинно, а на грунті ревнощів до ОСОБА_5.

Давши
належну оцінку наведеним та іншим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку,
місцевий суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що у справі відсутні докази,
які підтверджували б пред`явлене ОСОБА_1. обвинувачення за ч.4 ст.296 КК
України і, оскільки вичерпані всі можливості одержання додаткових доказів, вірно визнав його невинним за вказаним
обвинуваченням.

За
таких обставин касаційний суд вважає, що судові рішення в цій частині є
законними та обгрунтованими і не вбачає підстав для їх скасування.

Що стосується тверджень в скарзі про невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особі винного, такі, на думку колегії суддів, позбавлені
підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд при
вирішенні цього питання, відповідно до вимог ст.65 КК України, врахував характер та ступінь тяжкості
вчиненого злочину, дані про особу винного, який виключно позитивно
характеризується за місцем проживання та роботи, вперше притягується до
кримінальної відповідальності, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, щиро
розкаявся у скоєному та частково відшкодував заподіяну злочином шкоду. За таких
обставин колегія суддів вважає, що призначена міра покарання ОСОБА_1. з
застосуванням ст.ст.69,75 КК України, є справедливою, відповідає вимогам
кримінального закону. Отже, підстав для скасування судових рішень щодо ОСОБА_1.
за м`якістю призначеного покарання, про що йдеться у поданні прокурора та скарзі
захисника потерпілого, колегія суддів не знаходить.

Цивільний позов вирішений відповідно до
вимог цивільного та кримінально процесуального законодавства. Місцевий суд,
визначаючи розмір стягнення на
відшкодування моральної шкоди, належно мотивував своє рішення, врахувавши як
ступінь тяжкості спричинених потерпілому тілесних ушкоджень так і характер
завданих йому у зв`язку з цим моральних страждань.

Істотних
порушень вимог кримінально-процесуального законодавства та неправильного
застосування кримінального закону, які можуть бути підставою для зміни чи
скасування судових рішень, у справі не встановлено.

Таким
чином, не знаходячи, передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення
даної справи до розгляду касаційним судом, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів,

у
х в а л и л а :

У задоволенні касаційного подання заступника прокурора
Чернівецької області та касаційної скарги захисника потерпілого ОСОБА_2.-
адвоката ОСОБА_3. на вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 20
квітня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 29 серпня
2006 року щодо ОСОБА_1 відмовити.

Судді:

Пивовар В.Ф. Коновалов В.М. Скотар А.М.