АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Провадження № 11кп/791/200/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: УДО Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2015 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі :

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 05 грудня 2014 року, -

в с т а н о в и л а :

ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 05 грудня 2014 року відмовлено у спільному поданні адміністрації Північної ВК-61 УДПтС України в Херсонській області та Херсонської міської спостережної комісії про умовно дострокове звільнення від невідбутої частини покарання засудженого: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Торез Донецької області, українця, громадянина України, одруженого, до арешту не працюючого, зареєстрованого за адресою - АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

· 04.01.1985 Торезьким міським судом Донецької області за ст.ст. 140 ч.3,141 ч.3,42 КК України до З років позбавлення волі. Інформація про звільнення відсутня.·
· 15.05.1991 Торезьким міським судом Донецької області за ст. 140 ч.2 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений 01.04.1992 р. за ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 01.04.1992 на підставі ст. 52-2 КК України умовно з обов`язковим залученням до праці на 1 рік 10 місяців 10 днів, повернутий до ВТК 15.07.1992 на 1 рік 09 місяців.
· 05.09.1995 року Торезьким міським судом Донецької області за ст.ст. 86-1,196-1 ч.2,42 КК України до 10 років позбавлення волі. Постановою Селидівського міського суду від 30.11.2001 відповідно до ст. 74 ч.2 КК України, вирок приведено у відповідність з КК України (2001), вважати засудженим за ст. 185 ч.3,196 ч.2 КК України до 6 років позбавлення волі. Звільнений за фактичним відбуттям строку покарання.·
23.08.2002 року Торезьким міським судом Донецької області за ст. 187 ч.2 КК України до 8 років позбавлення волі, звільнений за ухвалою Червоногвардійського районного суду м. Макіївки від 25.10.2007 на підставі ст. 81 КК України умовно - достроково на 2 роки 6 місяців 20 днів. По теперішній справі засуджений 03.09.2008 Сакським міськрайсудом АР Крим за ст.ст. 187 ч..3, 71 КК України до 8 років 06 місяців позбавлення волі.
Відмовляючи в задоволенні клопотання, суд в ухвалі зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці, відсутні достатні обставини для умовно дострокового звільнення, на шлях виправлення не став.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 з ухвалою суду не згоден так, як він став на шлях виправлення та заслуговує на умовно дострокове звільнення. Просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те що за період відбування покарання він довів своє виправлення та задовольнити його апеляційну скаргу застосувавши до нього вимоги ст. 81 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого залишити без задоволення, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою й ставленням до праці довів своє виправлення.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчинених злочинів і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Ухвалюючи рішення про умовно-дострокове звільнення від невідбутої частини покарання засудженому ОСОБА_7 судом вірно вказано що останній був неодноразово судимим за тяжкі злочини та характеризується посередньо.

Крім того, засуджений ОСОБА_7 раніше звільнявся з місць позбавлення волі на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, та після кожного звільнення в короткий проміжок часу, в тому числі у період не відбутої частини покарання (вирок 25.10.2007р.) повторно вчиняв умисні, корисливі злочини.

Вказане свідчить про бажання засудженого ухилитись від відбування покарання за скоєні злочини, а його характеризуючи данні про систематичність та схильність до вчинення правопорушень, не бажання ставати на шлях виправлення і є достатнім доказом того, що ОСОБА_7 умовно-достроковому звільненню від невідбутої частини покарання не підлягає, у зв`язку з відсутністю підстав передбачених ч. 2 ст. 81 КК України, а саме сумлінної поведінки і ставлення до праці за весь час відбування покарання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні подання про умовно дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга засудженого такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити - без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Херсона від 05 грудня 2014 року, якою відмовлено в задоволенні спільного подання адміністрації Північної ВК-61 УДПтС України в Херсонській області та Херсонської міської спостережної комісії про умовно дострокове звільнення від невідбутої частини покарання засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.

Судді (три підписи)

З оригіналом згідно

Суддя: ОСОБА_2