Справа № 404/1287/15-к
Номер провадження 1-кп/404/129/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2015 року м. Кіровоград

Кіровський районний суд м. Кіровоград у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кіровоград обвинувальний акт у кримінальному провадженні N 0000340 від 16.01.2015 р. відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кіровоград, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , інспектора спеціалізованої інспекції Кіровоградської міської ради, середньо-спеціальної освіти, незаміжньої, громадянки України, раніше не судимої

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України

за участю прокурора ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 згідно з розпорядженням Кіровоградського міського голови від 09.07.2012 р. N 109-к призначена на посаду інспектора спеціалізованої інспекції Кіровоградської міської ради з місячним окладом згідно штатного розпису. Відповідно до посадової інструкції спеціалізованої інспекції Кіровоградської міської ради, затв. Кіровоградським міським головою від 01.07.2011 р. та погодженої начальником спеціалізованої інспекції Кіровоградської міської ради до посадових обов`язків ОСОБА_3 віднесено, зокрема: складання протоколів про адміністративні правопорушення; вимагання усунення недоліків в питаннях благоустрою та санітарного стану міста; розгляд скарг, заяви, листів які надходять до спеціалізованої інспекції своєчасно реагувати на них; інспектор спеціалізованої інспекції несе відповідальність за неякісне або несвоєчасне виконання посадових зобов`язань та обов`язків, бездіяльність або невикористання наданих йому прав, порушення норм етики поведінки, розголошення конфіденційної інформації, а також при наявності інших підстав передбачених законодавством про працю та про службу в органах місцевого самоврядування. Служба в органах місцевого самоврядування, відповідно до ст. 4 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» здійснюється на таких основних принципах: служіння територіальній громаді; верховенства права, демократизму і законності; пріоритету прав та свобод людини і громадянина; професіоналізму, компетентності, ініціативності, чесності, відданості справі; підконтрольності, підзвітності, персональної відповідальності за порушення дисципліни і неналежне виконання службових обов`язків; дотримання прав місцевого самоврядування; захисту інтересів відповідної територіальної громади. Згідно статті 8 згаданого вище Закону, основними обов`язками посадових осіб органів місцевого самоврядування є: додержання Конституції і законів України, інших нормативно-правових актів, актів органів місцевого самоврядування; додержання прав та свобод людини і громадянина; сумлінне ставлення до виконання службових обов`язків, ініціативність і творчість у роботі; шанобливе ставлення до громадян та їх звернень до органів місцевого самоврядування, турбота про високий рівень культури, спілкування і поведінки, авторитет органів та посадових осіб місцевого самоврядування; недопущення дій чи бездіяльності, які можуть зашкодити інтересам місцевого самоврядування та держави.

Будучи службовою особою органу місцевого самоврядування ОСОБА_3 , діючи умисно та усвідомлюючи свої протиправні дії, що виявились у прагненні шляхом використання службового становища здобути вигоду нематеріального характеру, створення удаваного уявлення адміністративного впливу на правопорушників при забезпеченні в місті Кіровограді чистоти і порядку на об`єктах благоустрою, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, склала 12.09.2013 р. протокол N 33/1747 про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 152 КУпАП, за адресою: АДРЕСА_2 , на гр-ку ОСОБА_5 , в який внесла завідомо неправдиві відомості, а саме - особа на яку складено вищевказаний протокол згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 являється ОСОБА_6 та зареєстрована і проживає по АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 діючи умисно та усвідомлюючи протиправність своїх дій, всупереч вимог ст. 256 КУпАП, в інших особистих інтересах, користуючись службовим становищем внесла до протоколу завідомо неправдиві відомості про те, що нібито ОСОБА_5 відмовилась від надання пояснень та підписання копії протоколу. Копію протоколу вручено ОСОБА_5 при свідках. Продовжуючи діяти умисно, ОСОБА_3 , надала протокол N 33/1747 від 12.09.2013 р. 2-м свідкам - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які нібито своїми підписами засвідчили відмову ОСОБА_5 підписувати складений протокол про адміністративне правопорушення, однак ОСОБА_8 при складанні протоколу не було і вона його не підписувала.

Таким чином, ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ст. 366 ч. 1 КК України внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей.

Обвинувачена ОСОБА_3 і прокурор уклали угоду про визнання винуватості від 23.03.2015 р., згідно якої обвинувачена повністю визнала свою вину у скоєнні злочину, прокурор і обвинувачена погодилися про визначення обвинуваченій покарання у виді штрафу у доход держави у розмірі 150 неподатковуваних мінімумів доходів громадян та згідно вимог ст. 69 КК України без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю.

У судовому засіданні прокурор і обвинувачена ОСОБА_3 , яка повністю визнала свою вину у скоєнні кримінального правопорушення та щиро покаялася у його вчиненні, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості від 23.03.2015 р.

При вирішенні питання про відповідність зазначеної угоди вимогам закону судом встановлено наступне.

Згідно ст. 469 ч. 4 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо злочинів невеликої та середньої тяжкості, внаслідок яких завдана шкода державним інтересам; укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається. Статтею 472 КПК України визначено форму угоди про визнання винуватості.

Як встановлено судом, угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_3 від 23.03.2015 р. відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а саме:

- визначені сторони угоди прокурор і обвинувачена ОСОБА_3 ;

- детально викладено формулювання підозри ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення та його правова кваліфікація за ст. 366 ч. 1 КК України;

- зазначені істотні для відповідного кримінального провадження обставини (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання ОСОБА_3 тощо),

- сторонами узгоджено покарання, яке відповідає вимогам санкції ст. 366 ч. 1 КК України із застосуванням вимог ст. 69 КК України у виді штрафу у доход держави без призначення додаткового покарання у вигляді позбавлення права займати певні посади та займатися певною діяльністю, та зазначена письмова особиста згода сторін на його призначення та зазначене повне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості у скоєнні злочину;

- вказані наслідки укладення та затвердження угоди згідно ст. 473 КПК України;

- угода про визнання винуватості скріплена особистими підписами сторін.

Окрім того, судом встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченою ОСОБА_3 від 23.03.2015 р. укладена сторонами добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Потерпілих від кримінального правопорушення по кримінальному провадженню не має.

При визначенні виду і розміру покарання суд враховує ступінь і характер громадської небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься за ст. 366 ч. 1 КК України - до невеликої тяжкості злочинів.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 66 КК України по провадженню є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочина.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , у відповідності до ст. 67 КК України по провадженню не встановлено.

При визначенні покарання, приймаючи до уваги обставини скоєного кримінального правопорушення, особу раніше не судимої обвинуваченої, яка є особою похилого віку та позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, обставини, що пом`якшують її покарання, відсутність обставин, що обтяжують її покарання, думку державного обвинувача щодо міри покарання, враховуючи, що призначене судом покарання буде сприяти вихованню обвинуваченої та попередить скоєння нею нових злочинів, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_3 покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафа у доход держави без позбавлення права займати певні посади у органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Цивільний позов по провадженню заявлений не був.

Процесуальних витрат по провадженню не має.

Речові докази по провадженню підлягають зберіганню в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладенного, керуючись ст.ст. 369, 370, 373, 374, 392, 394, 468, 469, 470, 472-476 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23.03.2015 р. між прокурором і ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 ч. 1 КК України та призначити їй покарання у виді штрафу у доход держави у розмірі 150 неподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 2550-00 грн., із застосуванням ст. 69 КК України без позбавлення права займати певні посади у органах місцевого самоврядування, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.

Речові докази: протокол N 33/1747 від 12.09.2013 р., що зберігається в матеріалах кримінального провадження згідно постанови слідчого від 02.02.2015 р. - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження зберігати при обвинувальному акті.

Вирок суду на підставі угоди може бути оскаржений шляхом подачи апеляції у судову палату з кримінальних справ Апеляційного суду Кіровоградської області протягом 30 днів з момента проголошення, через Кіровський районний суд м. Кіровоград з підстав, передбачених ст. 394 ч. 3 КПК України.

Суддя Кіровського районного суду м.Кіровограда ОСОБА_1