Справа № 1-851/08
ВИРОК

Іменем України

24 жовтня 2008 р. Печерський
районний суд м. Києва

в складі : головуючого судді Мосьондза І.А.

при секретарі Табала Я.

з участю прокурора Нідзельської О.О.

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в м. Києві
кримінальну справу по обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року
народження, уродженця с. Максимовичі Поліського р-ну Київської обл., українця,
громадянина України, не одруженого, з
неповною середньою освітою, не працюючого, проживаючого
АДРЕСА_1, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого

в скоєнні злочину, передбаченого
ч.1 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 13.03.2008 року, приблизно 02.30 год., перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходячись на території станції технічного
обслуговування, розташованій АДРЕСА_2, на якій він працював охоронцем, скориставшись вільним доступом до автомобіля
«Мерседес» фургон-В д.н.з. НОМЕР_1, який знаходився на території СТО, сів до
його салону та виявивши в замку запалення ключі, запустив двигун. Після цього, ОСОБА_1 виїхав на вказаному автомобілі з території
станції технічного обслуговування на бул. Л.Українки в м. Києві, незаконно
заволодівши транспортним засобом, а саме автомобілем « Мерседес» фургон-В д.н.з.
НОМЕР_1,

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_1 свою вину у вчиненому
злочині визнав повністю і показав, що з грудня 2007 року він працював
помічником майстра, а при необхідності і охоронцем станції технічного обслуговування,
розташованій АДРЕСА_2. 12.03.2008 року, він залишився в нічний час охороняти
майно станції. Разом з іншими працівником ОСОБА_2 вживав спиртні напої.
Приблизно о 23.00 год. ОСОБА_2 пішов
спати, а він, виявивши на території СТО
автомобіль “ Мерседес Віто” д.н.з. НОМЕР_1,
який перед цим ремонтувався, і у якого в замку запалення знаходився ключ, вирішив на вказаному автомобілі поїхати до
магазину «Сільпо», що знаходиться біля станції метро «Либідська», щоб купити
продукти харчування. Проїжджаючи по бул. Л. Українки, його зупинили працівники ДАІ. У вчиненому розкаюється, просить суд
його суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст.299 КПК України за згодою учасників судового розгляду
судом визнано недоцільним дослідження
доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які правильно розуміють
підсудний та інші учасники і які ніким не оспорюються.

Тому суд обмежився проведення дослідження доказів допитом підсудного та
дослідженням тих матеріалів кримінальної справи, що характеризують його особу.

Суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у незаконному
заволодінні транспортним засобом, в зв'язку з чим його дії кваліфікує за ч.1
ст.289 КК України.

При призначенні підсудному міри покарання суд враховує характер та ступінь
суспільної небезпеки вчиненого ним злочину, обставини справи, особу підсудного, а саме те, що ОСОБА_1 на
обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є особою молодого віку, має
постійне місце проживання, вчинений ним злочин відноситься до категорії середньої
тяжкості, шкоди його злочинними діями не завдано.

Відповідно до ст. 66 КК України обставиною, що пом'якшує покарання ОСОБА_1,
суд визнає його щире каяття у вчиненому.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_1, згідно ст. 67 КК
України, суд визнає вчинення злочину особою, яка перебувала в стані
алкогольного сп'яніння.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_1 необхідно призначити покарання в межах санкції ч.1 ст.289 КК України у вигляді позбавленням волі,
оскільки інші менш суворі види покарань, передбачені санкцією ч.1 ст.289 КК
України, будуть недостатніми для його виправлення та попередження вчинення ним
нових злочинів. Враховуючи тяжкість
вчиненого злочину, особу винного, суд вважає за можливе виправлення засудженого
без відбування покарання, звільнивши ОСОБА_1 на підставі ст. 75 КК України від
відбування покарання з випробуванням та покладенням на нього обов'язків,
передбачених ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України на постійне
проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти
зазначений орган про зміну місця проживання та періодично з'являтися для
реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу
необхідно змінити з утримання під вартою у Київському СІЗО № 13 Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та
Київській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності з вимогами ст. 81 КПК
України.

Судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.289 КК
України та призначити йому покарання у
вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_1 від відбування
призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Відповідно до положень ст. 76 КК України покласти на засудженого
ОСОБА_1 обов'язки не виїжджати за межі
України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої
системи, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання та періодично
з'являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої системи.

Міру запобіжного заходу щодо підсудного до вступу вироку в законну силу
необхідно змінити з утримання під вартою у Київському СІЗО № 13 Управління
Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та
Київській області на підписку про невиїзд з постійного місця проживання,
звільнивши його з під варти з зали суду..

Речові докази по справі - автомобіль « Мерседес» фургон-В д.н.з.
НОМЕР_1,, що знаходяться на
відповідальному зберіганні у потерпілого ОСОБА_3, залишити йому за належністю
як законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Апеляційного суду м. Києва через Печерський
районний суд м. Києва протягом 15 діб з
моменту проголошення.

Суддя