Справа № 559/1969/14-к
Номер провадження 1-кс/559/260/2014
УХВАЛА
про продовження строку тримання під вартою
"11" червня 2014 р. Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

Слідчий суддя ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_4

розглянувши клопотання заступника начальника СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_5 , погоджене з старшим прокурором Дубенської міжрайонної прокуратури ОСОБА_3 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 05 червня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.162 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, судимого, -

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обґрунтовується наступними доводами. В провадженні СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , повернуте на підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області від 20.05.2014 року для додаткового розслідування, за фактами крадіжок чужого майна, відкритого викрадення чужого майна та незаконного проникнення у житло, що зареєстровані і внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000468 від 05 червня 2014 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи раніше засудженим 14 червня 2010 року Дубенським міським судом Рівненської області за вчинення злочинів, передбачених ч.3 ст.185 та ч.1 ст.162 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання із встановленням йому іспитового строку 2 роки. Після цього ОСОБА_6 на шлях виправлення не став і в період іспитового строку, а також в час коли судимість його не була знята чи погашена, повторно вчинив ряд злочинів.

Так, 25 жовтня 2010 року, близько 13 години, ОСОБА_6 , проходячи по вул. Городня м. Дубно Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно, таємно вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , 25 жовтня 2010 року, близько 13 години, зайшов на територію житлового господарства ОСОБА_7 , що за адресою АДРЕСА_2 , де скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, шляхом підбору ключа, відчинив двері і проник до приміщення вказаного житлового будинку АДРЕСА_2 , звідки таємно, повторно викрав дві золоті каблучки, вартістю 494 грн. 08 коп. та 606 грн.72 коп.

В подальшому викрадені дві золоті каблучки ОСОБА_6 виніс з приміщення даного будинку та перевівши їх таким чином у своє протиправне володіння, спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 1100 грн. 80 коп..

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України. Дії кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Крім того, ОСОБА_6 10 травня 2012 року, перебуваючи в м.Дубно Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно, таємно вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , 10 травня 2012 року, близько 18 години, приїхав в с. Семидуби Дубенського району Рівненської області, зайшов на територію житлового господарства ОСОБА_8 , що за адресою АДРЕСА_3 де скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, шляхом відкриття вхідних дверей, проник до приміщення вказаного житлового будинку АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно викрав гроші в сумі 10 000 гривень.

В подальшому викрадені гроші ОСОБА_6 виніс з приміщення даного будинку та перевівши їх таким чином у своє протиправне володіння, спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України. Дії кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

Крім того, ОСОБА_6 22 травня 2012 року, перебуваючи в м. Дубно Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно, протиправно заволодіти чужим майном.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , 22 травня 2012 року, близько 21 години, зайшов на територію житлового господарства ОСОБА_9 , що за адресою АДРЕСА_4 , де скориставшись відсутністю нагляду за ним власника та інших сторонніх осіб, шляхом підбору ключа та відкриття вхідних дверей, проник до приміщення вказаного житлового будинку АДРЕСА_4 звідки таємно, повторно викрав гроші в сумі 150 гривень, які належать ОСОБА_9 .

В подальшому при спробі винести з приміщення даного будинку викрадені ним гроші, ОСОБА_6 був помічений і зупинений у порозі, жителькою цього ж будинку ОСОБА_10 , яка зрозумівши протиправний характер дій ОСОБА_6 , висунула вимогу показати вмістиме його кишень і видати здобуті злочинним шляхом речі.

Усвідомлюючи те, що його злочинні дії були викриті, ОСОБА_6 , ігноруючи вимоги ОСОБА_10 , і продовжуючи вчиняти дії направлені на викрадення чужого майна, втік з місця події і таким чином відкрито викрав з будинку ОСОБА_9 її гроші чим спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України. Дії кваліфікуються як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Крім того, ОСОБА_6 10 липня 2012 року, перебуваючи в м. Дубно Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив вчинити знову суспільно-небезпечне діяння.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , 10 липня 2012 року, близько 21.30 години, зайшов на територію житлового господарства ОСОБА_11 , що за адресою АДРЕСА_5 , де скориставшись відсутністю власника та інших сторонніх осіб, шляхом підбору ключа, умисно, незаконно проник в житловий будинок АДРЕСА_5 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_11 і знаходячись незаконно в даному житловому будинку та оглядаючи його з умислом вчинення суспільно-небезпечного діяння, ОСОБА_6 , був помічений і затриманий мешканцем будинку ОСОБА_12 .

Таким чином ОСОБА_6 при вищевказаних обставинах порушив право ОСОБА_11 на недоторканість його житла, гарантоване ст. 30 Конституції України.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 162 КК України. Дії кваліфікуються як незаконне проникнення до житла.

Крім того, ОСОБА_6 19 серпня 2012 року, перебуваючи в м. Дубно Рівненської області, керуючись корисливим мотивом, вирішив повторно, таємно вчинити крадіжку чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний намір, ОСОБА_6 , 19 травня 2012 року, близько 12 години, зайшов на територію житлового господарства ОСОБА_13 , що за адресою АДРЕСА_6 де скориставшись відсутністю нагляду за ним власника та інших сторонніх осіб, шляхом підбору ключа та відкриття замка вхідних дверей, проник до приміщення вказаного житлового будинку АДРЕСА_6 звідки таємно, повторно викрав гроші в сумі 7 000 гривень, які належать ОСОБА_13 .

В подальшому викрадені гроші ОСОБА_6 виніс з приміщення даного будинку та перевівши їх таким чином у своє протиправне володіння, спричинив потерпілій ОСОБА_13 матеріальної шкоди на вищевказану суму.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.185 КК України. Дії кваліфікуються як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.

20.08.2012 року на підставі постанови Дубенського міськрайонного суду, ОСОБА_6 обрано запобіжний захід взяття під варту строком на 2 місяці, який за умов проведення досудового слідства спливав би 20 жовтня 2012 року. Однак досудове слідство було завершено і кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_6 було направлено із обвинувальним висновком до суду 09.10.2012 року. Це дає підстави вважати, що на етапі досудового розслідування запобіжний захід як взяття під варту у ОСОБА_6 продовжується і з урахуванням вищевикладених обставин за органом досудового розслідування він рахується ще 10 діб, тобто строк тримання під вартою закінчується 15.06.2014 року.

При обранні такого запобіжного заходу судом було враховано наступні ризики, що ОСОБА_6 продовжив свою злочинну діяльність під час встановлено йому іспитового строку, зарекомендував себе як суспільно-небезпечна особа, яка потребує ізоляції від суспільства, а обраний йому запобіжний захід підписка про невиїзд не забезпечив його належної поведінки.

20.08.2014 року ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.162 КК України.

Допитаний з приводу оголошеної підозри ОСОБА_6 свою причетність до вчинення інкримінованих йому злочинів визнає частково.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000468 від 05 червня 2014 року закінчується 10 серпня 2014 року.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні вищевказаних інкримінованих підозрюваному ОСОБА_6 злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: фактом, змістом та результатами проведених оглядів, що міститься в протоколах огляду місця події; показаннями потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 ; показаннями свідків; результатами проведених упізнань; результатами проведених експертиз; речовими доказами, які є при справі; та іншими добутими під час досудового слідства доказами та матеріалами кримінального провадження.

Заявлені на етапі обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ризики не зменшилися, оскільки на цей час продовжують мати місце ризики того, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, може вільно залишити м.Дубно та виїхавши за межі Дубенського району, перешкоджатиме встановленню істини у справі. Зміна ОСОБА_6 запобіжного заходу на менш суворий не забезпечить належної поведінки підозрюваного.

У двохмісячний строк доки підозрюваному триває запобіжний захід тримання під вартою, тобто який закінчується 15.06.2014 року, завершити досудове розслідування не представляється можливим, оскільки необхідно у встановленому законом порядку, забезпечити права потерпілих, повідомити їм про суть оголошеної ОСОБА_6 підозри та обраного йому запобіжного заходу, дати належну оцінку зібраним у кримінальному провадженні доказів отриманих на досудовому слідстві та в суді, при необхідності повідомити про зміну раніше оголошеної підозри, виконати вимоги ст.290 КПК України із потерпілими підозрюваним, його захисниками, а також провести інші процесуальні дії для остаточного та беззаперечного доведення вини ОСОБА_6 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях. Крім того, залишається необхідність скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що з матеріалів справи вбачається практика підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників в тривалому вивченні та ознайомленні з матеріалами провадження, тому слідчий вважає за необхідне продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 до чотирьох місяців, та у звязку із цим, звернувся до суду із відповідним клопотанням.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 , до початку судового засідання подала клопотання про заміну запобіжного заходу ОСОБА_6 із тримання під вартою на особисте зобов`язання, яке обгрунтовує наступними доводами. В провадженні СВ Дубенського MB УМВС України в Рівненській області з 4 листопада 2010 року по дійсний час знаходиться кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_6 згідно ч.З ст.185, ч.З ст.186 та ч.І ст.162 КК України. За вказаний період часу справа два рази відправлялася на додаткове розслідування: постановою Дубенського міськрайонного суду від 7 листопада 2011 року та ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 20 травня 2014 року. З 5 червня 2014 року розпочато чергове досудове розслідування,яке внесено до Єдиного реєстру за № 0000468 та повинно закінчитись до 10 серпня 2014 року.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України №4 від 25 квітня 2003 року « Про практику застосування судами запобіжного заходу...»:

п.3 "взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявності підстав вважати, що інші(менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.. 149 КПК можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків;

п.13 обов`язковою умовою взяття під варту має бути обґрунтована впевненість в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

За весь час проведення слідства по справі фактів ухиляння підсудного від слідства або виконання процесуальних рішень, перешкоджання встановленню істини, виїзду за межі міста в період перебування на підписці про невиїзд не було. Крім того стан здоров`я підсудного (хронічний гепатит, дегенеративно-дистрофічні зміни поперекового відділу хребта з патологію дисків, закритий косий перелом лівої плечової кістки із зміщенням, проведена 6 червня 2013 операція - відкрита репозиція та МОС перелому лівої плечової кістки) та навіть те, що згідно призначення інфекційного відділення Рівненської центральної міської лікарні в дійсний час він проходить курс амбулаторного підтримуючого лікування від хронічного гепатиту не дає підстав вважати, що ОСОБА_6 може здійснювати протиправну діяльність або являти собою загрозу для суспільства.

Довгостроковий час перебування під вартою ОСОБА_6 , який не тільки не допоміг встановленню істини, а ще і погіршив загальний стан його здоров' я, підтверджує подальшу недоцільність використання цього запобіжного заходу. До того ж, єдиною метою підсудного та захисту, є скоріше завершення справи у відповідності з встановленими процесуальними нормами.

Частиною 2 статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку встановленим законом.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого з наведених підстав. Наголосив, що злочини у яких підозрюється ОСОБА_6 відносяться до тяжких, а ризики, що мали місце при обрані запобіжного заходу не зникли.

Слідчий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що справа на стадії завершення і потрібно пред`явити матеріали розслідування підозрюваному та його захисникам, а також п`яти потерпілим, перепред`явити підозру, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування. Але через значний обсяг матеріалів, велику кількість учасників до 15 червня, коли закінчується строк тримання під вртою підозрюваного виконати це неможливо.

Підозрюваний ОСОБА_6 просив відмовити у продовженні строку для тримання його під вартою, та задоволити клопотання його захисника змінивши запобіжний захід на більш м`який. Пояснив, що подальше тримання його під вартою невиправдане нічим, оскільки він завжди з`являвся на виклики слідчого, не ухилявся від слідства чи суду і зараз сам зацікавлений у скорішому вирішенні справи. Просить звернути увагу на стан його здоров`я, на наявність міцних соціальних зв`язків, оскільки має хороших батьків, має неповнолітню дочку, співмешканку і ухилятися від відповідальності не має наміру.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_4 підтримала своє клопотання із викладених в ньому обставин та пояснила, що розслідування триває з 2010 року, знаходиться на стадії завершення, тобто пред`явлення матеріалів слідства його учасникам. Тобто всі потерпілі. свідки допитані і вплинути на їх покази чи позицію підозрюваний не в змозі. Як немає доказів того, що він ухилявся від явки до слідчого чи суду. Крім того підозрюваний хворіє на ряд захворювань, потребує проходження курсу лікування і на даному етапі утримання його під вартоє є невиправданим.

Захисник ОСОБА_14 , матір підозрювного просила змінити для нього запобіжний захід, завірила, що він не має наміру ухилятись від слідства та суду, а єдиним бажанням її є підлікувати сина після тривалого перебування під вартою та у зв`язку з рядом його захворювань.

Вислухавши пояснення прокурора, слідчого, захисників - адвоката ОСОБА_4 , та ОСОБА_14 , підозрюваного ОСОБА_6 , ознайомившись з клопотаннями слідчого, захисника та додатками долученими до клопотань, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

За змістом ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Тобто, за змістом цієї норми, до повноваження слідчого судді не входить перевірка законності та обгрунтованості попереднього рішення за яким обрано такий запобіжний захід як тримання під вартою. Завданням є лише перевірка обставин щодо того, наскільки виправдане подальше тримання підозрюваного під вартою з огляду на вимоги ч.3 ст.199 КПК України.

При обранні щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості наявних ризиків зазначені: здатність ОСОБА_6 до вчинення іншого кримінального правопорушення, можливість переховуватись від слідства, можливість впливу на свідків та потерпілих по справі.

На думку суду ці ризики, що взяті судом до уваги при обранні запобіжного заходу на даний час значно зменшились.

Так розслідування по справі почалось ще у 2010 році. На даний час знаходиться на стадії пред`явлення матеріалів справи його учасникам.На цій стадії такий ризик як вплив на свідків та потерпілих значно зменшений. Здатність підозрюваного до вчинення іншого кримінального правоворушення також зменшена після його тривалого перебування під вартою і тривалого невживання наркотичних засобів. Також суд враховує стан здоров`я підозрюваного, що після тривалого перебування під вартою потребує хоча б більш якісного та ретельного лікарського обстеження та визначення курсу можливого лікування. Крім того підозрюваний проживає з батьками, має соціальні зв`язки, що дозволять йому знайти підтримку вдома в процесі утримання від необдуманих поступків та рішень.

А отже, обставини, що зазначені в ч.3 ст.199 КПК України, що стосуються доцільності продовження тримання під вартою ОСОБА_6 не знайшли свого підтвердження і подальше тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 є невиправданим.

Щодо доводів захисника підозрюваного ОСОБА_6 про зміну для нього запобіжного заходу, то в розумінні викладених вище мотивів, вони знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Але враховуючи наявність судимості у підсудного, вчинення ним у минулому ряду корисливих злочинів що відносяться і до тяжких, суд приходить до висновку, що для контролю за поведінкою підозрюваного, забезпечення виконання ним його процесуальних обов`язків, такого запобіжного заходу як особисте зобов`язання буде недостатньо. Достатнім запобіжним заходом в цьому випадку суд вважає домашній арешт.

Керуючись ст.ст.176, 177, 178 ,183, 194, 196, 197,199, 201,309 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області капітана міліції ОСОБА_5 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000468 від 05 червня 2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186, ч.1 ст.162 КК України, про продовження строку тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 до чотирьох місяців відмовити.

Клопотання захисника підозюваного ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_4 , задоволити частково.

Запобіжний захід для підозрюваного ОСОБА_6 змінити з тримання під вартою на домашній арешт.

Заборонити ОСОБА_6 залишати своє місце проживання ( АДРЕСА_1 ) з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин.

Строк домашнього арешту встановлюється до закінчення досудового слідства, тобто 10 серпня 2014 року.

Зобов`язати ОСОБА_6 :

1. Прибувати на виклик слідчого та суду за першою вимогою;

2. Не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований ( АДРЕСА_1 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду в провадженні яких перебуває справа;

3. Повідомляти слідчого, прокурора та суд, в провадженні яких знаходиться справа про зміну місця свого проживання та роботи.

Дата закінчення дії ухвали 10 серпня 2014 року.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Дубенського МВ УМВС України в Рівненській області, та начальнику СІ № 24 м.Рівне.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційного суду Рівненської області протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду ОСОБА_1