Справа №1-111/07
ВИРОК ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2007 року
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді Заїки Г.М., при секретарі Левченко Н.В., з участю прокурора
Левченко Ю.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.
Бердичева кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
громадянина України, уродженця с М.Остріжок
Хмельникського району Вінницької області, українця, розлученого, з середньою
освітою, непрацюючого, відповідно до ст. 89 КК України раніше не судимого,
проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 -
за ст. 122 ч.1 КК
України, -

ВСТАНОВИВ:

4 серпня 2005 року близько 21 години ОСОБА_1, перебуваючи в стані алкогольного
сп»яніння, знаходячись в подвір»ї будинку АДРЕСА_2, на грунті неприязних стосунків, що склалися раніше,
затіяв сварку з ОСОБА_2, яка переросла в бійку. Під час бійки, ОСОБА_1 умисно
наніс ОСОБА_2 два удари кулаком в обличчя, від чого останній впав. Коли
потерпілий став підніматися, ОСОБА_1 наніс йому ще два удари ногою по тулубу.

Внаслідок
злочинних дійОСОБА_1, ОСОБА_2 було
заподіяно тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому 5 ребра з правого
боку, закритого перелому кісток носа, закритої черепно-мозкової травми, струсу
головного мозку, крововиливів на повіках обох очей, у білкову оболонку лівого
ока, в правій підпахвинній ділянці, на правій лопатці, в правій підключичній
ділянці, та на лівому передпліччі, що відноситься до середньої тяжкості
тілесних ушкоджень.

В ході судового
слідства ОСОБА_1 свою вину визнав повністю і по суті обвинувачення пояснив, що
в серпні 2005 року він
їхав на велосипеді і зустрів свого знайомого ОСОБА_2, який запропонував зайти до нього додому і випити пляшку
горілки. Після того, як вони розпили горілку, вони пішли до ОСОБА_1 на
каву. Однак, його сестра вигнала їх з будинку на вулицю. Коли вона та матір
пішли у місто, ОСОБА_1 пішов заварювати каву. Він виніс каву на вулицю, де вони
її пили. В ході цього, вони почали розмову про бувшу дружинуОСОБА_1. ОСОБА_2
повідомив, що вона від нього робила аборт. Перед цим, дружина телефонувала
йому, коли він був на заробітках, і повідомляла, що потерпілий постійно ходить під вікнами. В зв»язку з цим, між ними виник
конфлікт, в ході якого підсудний заподіяв потерпілому тілесні
ушкодження. Рукою та ногою він наніс йому удари в обличчя. Після цього, він
його вигнав. До таких дій його спонукали ревнощі. В скоєному підсудний
розкаявся.

Крім повного
визнання своєї вини, вина підсудного підтверджується наступними матеріалами
справи, а саме:

показами потерпілого ОСОБА_2 який пояснив, що все було практично так, як
розповів підсудний. Розмова про його жінку почалась ще в будинку
потерпілого. Підсудний сам запропонував піти до нього додому на каву. Він сидів
на сходах, а підсудний варив каву. Він вийшов і одразу почав наносити йому
удари по голові. Що було далі, він не пам»ятає. На підсудного він не
ображається, просить суворо його не карати;

протоколами
відтворення обстановки та обставин події, відповідно до якого ОСОБА_1 показав,
яким чином наносив удари потерпілому ОСОБА_2 (а. с.67,71);

висновком
судово-медичної експертизи №
276 від 23 вересня 2005 року, відповідно
до якого у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді
закритого перелому 5 ребра з
правого боку, закритого перелому кісток носа, закритої черепно-мозкової травми,
струсу головного мозку, крововиливів на повіках обох очей, у білкову оболонку
лівого ока, в правій підпаховій ділянці, на правій лопатці, в правій
підключичній ділянці та на лівому передпліччі (а. с. 85);

Фактичні обставини справи ніким не спростовані, покази підсудного є щирими
і сумніву у суду не викликають.

Суд знаходить
винуОСОБА_1 у вчинені умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто
умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків,

передбачених у статті 121 КК України, але
такого, що спричинило тривалий розлад здоров»я, тобто в скоєнні злочину,
передбаченого ст. 122 ч.1 КК
України, повністю доведеною.

Призначаючи міру
покарання підсудному, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину -злочин середньої
тяжкості, особу винного, який характеризується позитивно, відповідно до ст. 89 КК України
раніше несудимий.

Обставиною, що
відповідно до ст. 66 ч.1 п.1
КК України пом»якшує покарання підсудному, суд визнає щире каяття.

Обставиною, що
відповідно до ст. 67 ч.1 п.13
КК України обтяжує покарання підсудному, суд визнає вчинення злочину особою, що
перебуває у стані алкогольного сп»яніння.

З урахуванням
наведеного, суд прийшов до висновку про призначення підсудному ОСОБА_1 міри
покарання у вигляді обмеження волі. Відповідно до ст. 75 КК України, суд вважає
можливим звільнити підсудного від відбування покарання з випробуванням, що буде
необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Заявлений
прокурором позов в інтересах Бердичівської ЦРЛ суд задовольняє в сумі 369,49 грн., оскільки такі
витрати медичного закладу на стаціонарне лікування потерпілого повністю
підтверджені в ході судового слідства.

Заявлений потерпілим ОСОБА_2 цивільний позов в частині стягнення матеріальної
шкоди, суд задовольняє частково в сумі 294,47 грн., оскільки саме
така шкода доведена в ході судового слідства.

Судових витрат немає. Запобіжний захід вибрано вірно.

Керуючись ст. ст. 323,324
КПК України, суд ,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати
винним в скоєнні злочину, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, та засудити його на 2 роки обмеження
волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого
від відбування покарання з випробуванням протягом 1 року 6 місяців
іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового
злочину і виконає покладені на нього обов»язки.

На підставі ст. 76 КК України
зобов»язатиОСОБА_1 повідомляти органи кримінально -виконавчої
системи про зміну місця проживання.

Стягнути з
ОСОБА_1 на користь Бердичівської ЦРЛ 369,49
грн. витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
ОСОБА_2 294,47 грн. матеріальної шкоди.

До вступу вироку
в законну силу міру запобіжного заходу засудженому не змінювати, залишити
підписку про невиїзд.

На вирок може
бути подано апеляцію до апеляційного суду Житомирської області через
Бердичівський міськрайонний суд протягом 15
діб з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту
вручення йому копії вироку.