провадження №1-кп/389/57/14
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2014 року
Знам'янський міськрайонний суд
Кіровоградської області в складі:

головуючого судді
Проценка О.М.

при секретарі
Тумановій С.В.,

розглянувши в підготовчому судовому
засіданні кримінальне провадження за
№0000276 від 5 березня 2014 року
стосовно

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Кіровограда,
громадянина України, освіта неповна
середня, не працюючий, не одружений,
утриманці відсутні, місце проживання
АДРЕСА_1, раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч.1 ст.190 КК України, з
угодою про примирення між потерпілим
та підозрюваним,

за участю сторін кримінального
провадження: прокурора Знам'янської
міжрайонної прокуратури Негря Т.Г.,
потерпілого ОСОБА_3, представника
потерпілого ОСОБА_4, обвинуваченого
ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_1 скоїв
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою (шахрайство), за
наступних обставин.

4 березня 2014 року, приблизно о 13.30
годині, ОСОБА_1, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, знаходився в
міському парку культури ім.Леніна,
розташованому по вулиці Жовтневій у
місті Знам'янка Кіровоградської
області, де зустрів ОСОБА_3, у якого, під
час розмови побачив мобільний телефон.
В ході розмови у ОСОБА_1 раптово виник
умисел на заволодіння чужим майном -
телефоном, належним ОСОБА_3, шляхом
зловживання довірою (шахрайство).
Реалізуючи указаний умисел, діючи
умисно та цілеспрямовано, з корисливих
спонукань, в цілях власної наживи,
ОСОБА_1 в ході розмови з ОСОБА_3, шляхом
зловживання довірою, під вигаданим
приводом, начебто для ознайомлення із
технічними можливостями телефону,
попросив у останнього належний йому
мобільний телефон «Nokia Asha 311», вартістю
823 грн. 08 коп., у якому знаходилась карта
пам'яті, вартістю 60 грн. та сім-карта
оператора мобільного зв'язку «МТС»,
вартістю 10 грн. При цьому ОСОБА_1
заздалегідь усвідомлював, що повертати
телефон власнику він не буде.

Після того, як ОСОБА_3 передав
ОСОБА_1 вказаний телефон, ОСОБА_1,
заволодівши ним таким чином, шляхом
зловживання довірою, усвідомлюючи, що
повертати телефон ОСОБА_3 не буде, з
місця вчинення кримінального
правопорушення зник, майном, яким
заволодів, розпорядився на власний
розсуд, чим спричинив потерпілому
матеріальну шкоду на загальну суму 893
грн. 08 коп.

Під час підготовчого судового
засідання встановлено, що
обвинувальний акт у вказаному
кримінальному провадженні надійшов до
суду разом із угодою про примирення,
яку укладено 21 березня 2014 року між
потерпілим ОСОБА_3, представником
потерпілого ОСОБА_4 та підозрюваним
ОСОБА_1.

За умовами угоди підозрюваний ОСОБА_1
повністю визнав свою винуватість у
вчиненому кримінальному
правопорушенні, передбаченому ч.1 ст.190
КК України, повністю відшкодував
заподіяну потерпілому матеріальну та
моральну шкоду, а також сплатив
компенсацію за спричинені своїми діями
незручності. Також, згідно укладеної
угоди, сторони дійшли згоди на
призначення покарання ОСОБА_1 за ч.1
ст.190 КК України у виді штрафу розміром
50 неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Під час підготовчого судового
засідання обвинувачений ОСОБА_1 свою
вину у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190
КК України визнав повністю, просив суд
затвердити угоду про примирення та
призначити йому узгоджену міру
покарання. Заподіяну потерпілому
матеріальну і моральну шкоду він
відшкодував у повному обсязі, сплатив
компенсацію за спричинені своїми діями
незручності, тому претензій майнового
характеру потерплий до нього не має.

Стверджував, що цілком розуміє
свої права, характер обвинувачення,
щодо якого він визнає себе винуватим,
вид покарання та інші заходи, які
будуть застосовані до нього у разі
затвердження угоди судом, а також
наслідки укладення та затвердження
угоди про примирення, передбачені ч.1
ст.473 КПК України, які йому роз'яснені
судом.

Прокурор не заперечував проти
затвердження угоди про примирення та
просив призначити ОСОБА_1 узгоджену
міру покарання.

Потерпілий ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 просили затвердити угоду про
примирення та призначити
обвинуваченому ОСОБА_1 узгоджене
угодою покарання. Вказували, що
обвинувачений ОСОБА_1 повністю
відшкодував заподіяну матеріальну та
моральну шкоду, а також сплатив
компенсацію за спричинені своїми діями
незручності, тому претензій майнового
характеру вони до обвинуваченого
ОСОБА_1 не має.

Розглядаючи питання про затвердження
угоди про примирення, суд виходив з
наступного.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України, у
підготовчому судовому засіданні суд
має право прийняти, зокрема, рішення
про затвердження угоди.

Відповідно до ст.468 КПК України, у
кримінальному провадженні може бути
укладена угода між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим про
примирення.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про
примирення між потерпілим та
підозрюваним чи обвинуваченим може
бути укладена у провадженні щодо
кримінальних проступків, злочинів
невеликої чи середньої тяжкості та у
кримінальному провадженні у формі
приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні
якого обвинувачений ОСОБА_1 визнав себе
винним, відповідно до ст.12 КК України, є
злочином невеликої тяжкості.

Матеріальна і моральна шкода
потерпілому, а також компенсація за
спричинені незручності, заподіяні
внаслідок вчинення злочину
відшкодовані, претензій майнового
характеру до обвинуваченого ОСОБА_1
потерпілий ОСОБА_3 та його представник
ОСОБА_4 не мають.

Відповідно до ч.1 ст. 475 КПК України, якщо
суд переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про примирення та
переконавшись, що укладена угода є
добровільним волевиявленням
обвинуваченого, потерпілого та його
представника, тобто не є наслідком
застосування насильства, примусу,
погроз або наслідком обіцянок чи дії
будь-яких інших обставин, ніж ті, що
передбачені в угоді, з'ясувавши у
обвинуваченого, чи цілком він розуміє
наслідки затвердження угоди,
роз'яснивши обвинуваченому його право
на справедливий судовий розгляд,
встановивши правильне розуміння
обвинуваченим змісту та наслідків
затвердження угоди, а також
перевіривши її відповідність вимогам
кримінального процесуального
законодавства, заслухавши доводи
учасників підготовчого судового
засідання та роз'яснивши їм обмеження
права щодо оскарження вироку,
передбачені ст.473 КПК України, суд
вважає, що угода про примирення між
потерпілим ОСОБА_3, його представником
ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_1 від 21
березня 2014 року відповідає вимогам КПК
України, дії обвинуваченого вірно
кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, як
заволодіння чужим майном шляхом
зловживання довірою (шахрайство), умови
угоди не суперечать інтересам
суспільства і не порушуються права,
свободи чи інтереси сторін або інших
осіб, сторони примирились добровільно,
фактичні підстави для визнання
винуватості наявні, узгоджені вид та
міра покарання відповідають характеру
і тяжкості обвинувачення, тобто
загальним засадам призначення
покарання, визначених ст.65 КК України, у
зв'язку із чим суд вважає можливим
затвердити угоду про примирення від 21
березня 2014 року, визнати ОСОБА_1 винним
у пред'явленому обвинуваченні за ч.1
ст.190 КК України та призначити йому,
узгоджене сторонами покарання у виді
штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних
мінімумів доходів громадян.

На підставі викладеного, керуючись п.1
ч.3 ст.314, ч.2 ст.373, ст.ст.374,475 КПК України,
суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про примирення від 21
березня 2014 року, укладену у
кримінальному провадженні №1-кп/389/57/14
(єдиний унікальний номер 389/1379/14-к),
внесеному до Єдиного реєстру досудових
розслідувань за №0000276 від 5
березня 2014 року між потерпілим ОСОБА_3,
представником потерпілого ОСОБА_4 та
підозрюваним ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним у пред'явленому
обвинуваченні за ч.1 ст.190 КК України та
призначити узгоджене сторонами
покарання у виді штрафу в розмірі 50
неоподатковуваних мінімумів доходів
громадян.

Вирок може бути оскаржений, з
урахуванням ч.3 ст.394 КПК України, до
апеляційного суду Кіровоградської
області шляхом подачі апеляційної
скарги через Знам'янський
міськрайонний суд Кіровоградської
області протягом 30 днів з дня його
проголошення.

Суддя Знам"янського міськрайонного
суду
Проценко О.М.