В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2014 року

м.Василівка

Василівський
районний суд Запорізької області у
складі:

Головуючого - судді:
Сидоренко Ю.В.,

при секретарі
Яблонській Я.Л.,

за участю прокурора
Балашова С.С.,

обвинуваченого
ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду міста Василівка
кримінальне провадження у відношенні:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця
м.Дніпрорудне Василівського району
Запорізької області, громадянина
України, який має повну середню освіту,
не одруженого, на утримані
неповнолітніх дітей та непрацездатних
осіб немає, не працюючого,
зареєстрованого та фактично
мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1, раніше
судимого: 1) 14.10.2013 року Василівським
районним судом Запорізької області по
ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців
позбавлення волі, з випробувальним
строком 2 роки; 2) 30.10.2014 року
Василівським районним судом
Запорізької області по ч.3 ст.185 КК
України із застосуванням ст.71 КК
України до 3 років 8 місяців позбавлення
волі,

обвинуваченого у вчиненні
кримінальних правопорушень,
передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст. 186 КК
України,

В С Т А
Н О В И В :

11.09.2014 року близько о 10 годині 13 хвилин в
м.Дніпрорудне Василівського району
Запорізької власті, ОСОБА_1, діючи з
прямим умислом, направленим на
крадіжку чужого майна, із корисних
мотивів, знаходячись в приміщення
торгівельного залу аптеки № 2
приватного підприємця ОСОБА_2 за
адресою АДРЕСА_3 скориставшись
відсутністю провізора, із прилавку,
таємно, повторно викрав скриньку для
пожертв екранізації «Червоний хрест»
що не представляє цінності, в якій
знаходилися грошові кошти, що належать
ОСОБА_3 в сумі 300 гривен, та з місця
пригоди зник, а в подальшому грошовими
коштами розпорядився.

07.10.2014 року, близько о 11 годині 35 хвилин
в м. Дніпрорудне Василівського району
Запорізької області, ОСОБА_1, діючи з
прямим умислом, направленим на
відкрите заволодіння чулим майном, із
корисних мотивів, знаходячись на
АДРЕСА_2, підійшов ззаду до потерпілої
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3, та вихопив, тим
самим повторно заволодів, полімерний
пакет, що знаходився в лівій руці
останньої, що не має цінності, в якому
знаходилися гроші в сумі 1590 гривен,
пластикова картка банку «Ощадбанк», на
ім'я ОСОБА_4, яка цінності не
представляє, паспорт та посвідчення
пенсіонера на ім'я ОСОБА_4 та з місця
пригоди зник, а в подальшому грошовими
коштами розпорядився на власний
розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений
ОСОБА_1 свою вину в інкримінованих
злочинах визнав повністю та повідомив
суду, що фактичні обставини, викладені
в обвинувальному акті, відповідають
дійсності, суду пояснив, що дійсно
11.09.2014 року, близько о 10-10 годині вчинив
крадіжку грошових коштів, які
знаходилися у прозорій скриньці в
приміщенні аптеки м.Дніпрорудне при
обставинах, коли касир аптеки
відволіклася, він сховав цю скриньку у
пакет, потім, коли продавець
повернулася, він купив ліки та вийшов з
аптеки, потім у парку поблизу аптеки,
зламавши скриньку, вилучив з неї 300
гривень, які витратив на придбання для
себе ліків від зубного болю. Крім того,
07.10.2014 року близько о 11-30 годині біля
під»їзду будинку АДРЕСА_2 він підійшов
сзаду до бабусі та вихопив у неї з рук
пакет та почав тікати в бік лісополоси.
В лісопосадці відкривши пакет, побачив
в ньому паспорт, пенсійне посвідчення
та пластикову картку, які залишив собі,
а кошти, які знаходилися у викраденому
пакеті в сумі 1590 грн. витратив на власні
потреби .а саме на лікування зубів у
медичному центрі м.Запоріжжя. Залишок
невитрачених коштів в сумі 200 грн,
паспорт та пластикова карта потерпілої
у нього були вилучені працівниками
міліції. У вчиненому розкаюється,
просить суд суворо не карати.

Суд, вислухавши думку учасників
судового провадження, вважає можливим
визнати недоцільним

дослідження доказів щодо тих обставин,
які ніким не оспорюються, відповідно до
вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись
допитом обвинуваченого, дослідженням
матеріалів, які характеризують особу
обвинуваченого. При цьому, судом
з'ясовано, що учасники судового
провадження правильно розуміють зміст
цих обставин, їх позиції є
добровільними, а також роз'яснено, що у
такому випадку вони будуть позбавлені
права оскаржувати ці обставини в
апеляційному суді.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого
ОСОБА_1 за ч.2 ст.185 КК України як таємне
викрадення чужого майна (крадіжка),
вчинене повторно; за ч.2 ст.186 КК України
як відкрите заволодіння чужим майном
(грабіж), вчинене повторно.

При призначенні обвинуваченому
покарання, суд враховує характер та
ступінь тяжкості вчинених злочинів,
особу обвинуваченого, обставини, які
пом'якшують та обтяжують його
покарання.

ОСОБА_1 свою вину у вчиненні
інкримінованих злочинів визнав
повністю, у скоєному щиро розкаявся,
відшкодував потерпілим заподіяну
матеріальну шкоду шляхом повернення
викраденого майна, що суд відносить до
обставин, які пом'якшують покарання.
Разом з тим, ОСОБА_1 раніше неодноразово
судимий за вчинення злочинів проти
власності, судимість за які в
установленому законом порядку не зняті
і не погашені, знову вчинив ряд умисних
корисливих злочинів, в період
випробувального строку, які
відносяться до категорії середньої
тяжкості та тяжких, що свідчить про
схильність ОСОБА_1 до вчинення
протиправних злочинних корисливих
діянь та небажання ставати на шлях
виправлення, До теперішнього часу
заподіяна потерпілій ОСОБА_4
матеріальна шкода у повному обсязі
обвинуваченим не відшкодована та
будь-яких спроб для її відшкодування
потерпілій ОСОБА_4, яка є особою
непрацездатного віку, обвинувачений
ОСОБА_1 не вжив. До обставин, що
обтяжують покарання обвинуваченого
суд відносить рецидив злочинів та
вчинення грабіжу у відношенні особи
похилого та непрацездатного віку, якою
є потерпіла ОСОБА_4, 1932 року народження.
За місцем фактичного проживання
обвинувачений ОСОБА_1 характеризується
посередньо, скаргу від сусідів не
надходило, на обліку у лікарів
нарколога та психіатра не перебуває
,утриманців немає. На теперішній час
ОСОБА_1 ніде не працює,
суспільно-корисною працею не
займається та постійного джерела
прибутку не має. З урахуванням тяжкості
та обставин скоєння злочинів, особи
обвинуваченого та враховуючи позицію
потерпілих, які просять призначити
ОСОБА_1 покарання на розсуд суду, а
також характер та обставини скоєння
кримінальних правопорушень, які
вчинені обвинуваченим зухвало та з
відвертим цинізмом відносно
непрацездатних осіб, тому суд
приходить до висновку, що виправлення
ОСОБА_1 можливо лише в умовах ізоляції
його від суспільства та вважає
необхідним призначити йому покарання,
пов'язане з позбавлення волі та при
призначенні покарання застосовує
положення ч.4 ст.70 КК України.

Цивільні позови потерпілими у даному
кримінальному проваджені не заявлені.

Долю речових доказів суд вирішує
відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись
ст. ст. 366-371, 373-376, 395, 532 КПК України, суд, -

П Р И С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні
злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186
КК України та призначити йому
покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у вигляді трьох
років позбавлення волі,

- за ч.2 ст.186 КК України у вигляді
чотирьох років позбавлення волі

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за
сукупністю злочинів, шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим,
призначити ОСОБА_1 покарання у вигляді
чотирьох років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом
часткового приєднання до покарання,
призначеного за даним вироком,
невідбутого покарання за вироком
Василівського районного суду
Запорізької області від 30 жовтня 2014
року, остаточно призначити ОСОБА_1
покарання у вигляді чотирьох років
шести місяців позбавлення волі.

Строк відбуття покарання засудженому
ОСОБА_1 відраховувати з 04 грудня 2014
року, згідно ухвали Василівського
районного суду Запорізької області від
04.12.2014 року.

Зарахувати в строк відбуття реального
покарання ОСОБА_1 період його
перебування під вартою у Вільнянському
слідчому ізоляторі Запорізької
області, з 30 жовтня 2014 року по 04 грудня
2014 року, згідно вироку Василівського
районного суду Запорізької області від
30.10.2014 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_1 у
вигляді тримання під вартою,
застосований ухвалою Василівського
районного суду Запорізької області від
04.12.2014 року, - залишити без змін - до
набрання вироком законної сили.

Речовий доказ у кримінальному
провадженні - фрагменти пластикової
скриньки для пожертв, яка знаходиться
на відповідальному зберіганні у камері
схову речових доказі Василівського РВ
ГУМВС України в Запорізькій області за
квитанцією №542 - знищити.

Речові докази у кримінальному
провадженні - паспорт серії НОМЕР_1,
виданий Дніпрорудненським МВМ
Василівського РВ ГУМВС України в
Запорізькій області від 16.12.1997 року,
виданий на ім.»я ОСОБА_4, пластикову
картку «Ощадбанк» на ім»я ОСОБА_4, які
знаходяться на відповідальному
зберіганні у потерпілої ОСОБА_4, згідно
розписки від 09.10.2014 року - залишити у
розпорядженні потерпілої ОСОБА_4 за
належністю.

Апеляційна скарга може бути подана
протягом тридцяти днів з дня
проголошення вироку, а для осіб, які
перебувають під вартою - протягом
тридцяти днів з моменту вручення їм
копії вироку. Апеляційна скарга
подається до апеляційного суду
Запорізької області через
Василівський районний суд Запорізької
області.

Вирок набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.
У разі подання апеляційної скарги
вирок, якщо його не буде скасовано,
набирає законної сили після ухвалення
рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають
право отримати копію вироку суду після
його проголошення.

Суддя

Василівського районного суду

Запорізької області
Ю.В.
СИДОРЕНКО