ВИРОК

Именем України №1-11307

12 березня 2007 року Красноградський
райсуд Харьківської
області у складі

головуючої -
судді Тарасенко Л.І.

при секретарі Деревінської Л.М.

за участю прокурора Макаренко В.М.

розглянувши у
відкритому судовому засіданні у м. Краснограді справу за обинуваченням:

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки та
жительки АДРЕСА_1, українки, гр. України, яка має
базову вищу освіту, не одружена, приватний підприємець, раніше не
засуджувалась, за ст. 172
ч. 1 ККУкраїни,-

Встановив:

Приватний підприємець
ОСОБА_1 працювала згідно зі свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної
особи-підприємця НОМЕР_1.

Наприкінці
березня 2006 року
приватним підприємцем ОСОБА_1 на посаду продавця в хлібний кіоск, розташований
на території Красноградського ринку були прийняті гр-ки ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Не дивлячись на те, що ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 фактично приступили до виконання обов'язків продавця хлібного
кіоску, ОСОБА_1, діючи з прямим умислом, порушуючи при цьому вимоги ст.24
Кодексу законів про працю України та наказу Міністерства праці та соціальної політики
України №260 від 08.06.2001 року, трудовий договір з ОСОБА_2 в період з березня по 19 вересня 2006 року, та з ОСОБА_3 в період з березня
по 21 листопада
2006 року, не
уклала, відповідного запису в їхніх трудових книжках не зробила, факту трудових
відносин з найманими працівниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в Красноградському
районному центрі зайнятості не зареєструвала.

Крім того,
ОСОБА_1, грубо
порушуючи трудові права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 стра­хових внесків до Пенсійного Фонду
України за ОСОБА_2 в період з березня по 19
вересня 2006 року та
за ОСОБА_3 в період з березня по 21
листопада 2006 року не
сплачувала, внаслідок чого ОСОБА_2 було втрачено 6 місяців трудового стажу, а ОСОБА_3 - 8 місяців трудо­вого стажу, оскільки згідно з ст.56 Закону
України «Про пенсійне забезпечення» до виробничого стажу відноситься робота, на
якій працівник підлягає державному соціальному страхуванню чи за умови
сплати страхових внесків.

Підсудна ОСОБА_1 в судовому
засіданні повністю визнала себе винною за пред'явленим звинуваченням та
пояснила суду, що дійсно в березні чі квітні 2006 року прийняла на роботу про­давцями хлібного кіоску
ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але трудові договора
з ними не уклала, так як вважала що
вони повинні пройти іспитовий строк. З ОСОБА_2 вона уклала трудовий дого­вір 19.09.2006 року, а з ОСОБА_3 - 21 листопада 2006 року. В скоєному вона розкаюється.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 повністю визнала себе винною за ст. 172 ч. 1 КК України, до­кази
зібрані по справі ніким не оспорюються, суд находить її вину доказаною, та
вважає за мож­ливе розглянути справу у спрощеному порядку.

Кваліфікувати дій ОСОБА_1 слід за ст. 172 ч. 1 КК України як грубе порушення законодавс-та про працю.

При постановленні
вироку суд враховує
ступінь тяжкості злочину
та обставини, які

пом'якшують
покарання підсудної.

Обставин, які обтяжують покарання підсудної відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Згідно з п.1 ст.66 КК України обставиною, що пом'якшує покарання підсудної
є їх шире
каяття, а також те, що раніше вона закон не порушувала.

За місцем проживання підсудна
характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога, псіхіатра не
перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_1 покаранні у
вигляді шрафу в дохід держави.

Цивільний позов
не заявлено. На підставі викладеного та
керуючись ст.ст. 323, 324 УПК Украины суд,-

ПРИСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винною в скоєні злочину передбаченого ст.172 ч. 1 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 510 п'ятьсот десять гривень.

Міру запобіжного заходу засудженій до набрання вироком законної сили
залишити попере­дню -
підписка про невиїзд .

Вирок може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області на
протязі 15 діб че­рез Красноградський
райсуд.