Справа № 206/834/15-к
Провадження № 1-кп/206/74/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" березня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002038 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, маючого середнью освіту, раніше судимого: 11.02.2015 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном на 2 роки;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

потерпіла - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 , 15.11.2014 року приблизно о 16 год. 00 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), прийшов до домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та реалізуючи його, з корисливих мотивів, діючи умисно, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, зайшов на територію вказаного домоволодіння, звідки таємно викрав металеву драбину, довжиною 2,5 м., з труб діаметром 30 мм. Після чого, ОСОБА_3 з викраденим майном з території вищевказаного домоволодіння зник, розпорядившись ним на власний розсуд.

Згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 111/38 від 09.02.2015 року ОСОБА_3 , спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі 198,03 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину визнав в повному обсязі, пояснивши суду, що дійсно 15 листопада 2014 року о другій половині дня підійшов до будинку по вул. Підгірна і з прилеглої території викрав металеву драбину, потім продав її.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у суді в правильності і логічності його показань про обставини злочину, добровільності та істинності його позиції.
В судовому засіданні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України за клопотанням обвинуваченого та за відсутності заперечень інших учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин вчиненого обвинуваченим злочину, які ніким не оспорювалися.
Враховуючи показання обвинуваченого та його бажання не досліджувати інші докази по справі, керуючись ч. 3 ст. 349 КПК України, суд доходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у скоєнні вказаного злочину.
Оцінюючи викладені докази, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, несуперечливими, а викладені в них відомості, такими що вірно відображають фактичні обставини справи, у зв`язку з чим приходить до однозначного висновку про винність обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину.
Підводячи підсумок викладеному суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України
При визначенні виду та розміру покарання суд виходить із ступеня вчиненого злочину, особистості обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується задовільно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, вину визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому, що суд відносить до пом`якшуючих обставин.
Обтяжуючих вину ОСОБА_3 обставин під час судового розгляду не встановлено.
Обвинуваченому ОСОБА_3 суд вважає необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових злочинів призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 (із змінами) «Про практику застосування судами кримінального покарання», суди повинні призначати покарання меш суворе особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, тощо.

Приймаючи наявність обставин, які пом`якшують покарання, враховуючи ставлення самого обвинуваченого до вчиненого злочину, суд приходить до висновку про те, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і знаходить необхідним звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням згідно ст. 75 КК України, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили, оскільки клопотань від учасників судового провадження не надходило.

Долю речових доказів по справі суд вирішує у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.110, 368, 369, 370-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання за вироком Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 11.02.2015 року, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки 6 (шість) місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки.

Згідно п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання.

Речовий доказ металеву драбину, яка передана на зберігання ОСОБА_5 , залишити останній за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати по проведенню судово-товарознавчої експертизи в розмірі 393,12 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1