Справа № 642/4801/2014-к
Провадження № 1кп/642/232/15
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретарів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
прокурорів - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
потерпілого - цивільного позивача - ОСОБА_9 ,
захисника - ОСОБА_10 ,
обвинуваченого - ОСОБА_11 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, в силу ст.89 КК України раніше не судимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,-
-у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
в с т а н о в и в:
10 квітня 2014 року приблизно о 06 годині 20 хвилин ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов за місцем мешкання своєї знайомої ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та ОСОБА_13 на ґрунті особистих неприязних відносин, які склались із-за ревнощів, сталась сварка, під час якої ОСОБА_11 вирішив вбити ОСОБА_13 . Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_11 навмисно наніс ОСОБА_13 не менш 5 ударів кулаками по обличчю, та не менше 3 ударів наявною у нього викруткою.
Протиправними діями ОСОБА_11 потерпілому ОСОБА_13 згідно висновку судово-медичної експертизи № 1074-Дм/14 від 13.05.2014 року спричинені наступні тілесні ушкодження:
голови - синець в скроневій області справа, синець в параорбітальній області справа, колоте поранення верхньої повіки правого ока з крововиливом в білкову оболонку правого ока, садно на правій щоці і кінчику носа, рвана рана верхньої губи зліва, наскрізне колоте поранення нижньої губи, проникаюче в порожнину рота;
тулуба - проникаюче колоте поранення по передній поверхні грудної клітини зліва з пошкодженням серця і масивним крововиливом в серцеву сорочку і плевральну порожнину зліва;
кінцівок: садно на тильній поверхні 1-го пальця правої кисті.
Від колотого поранення грудної клітки зліва з пошкодженням серця, обумовленого гострою крововтратою, ОСОБА_13 помер за вказаною адресою.
Обвинувачений ОСОБА_11 в судовому засіданні не заперечував факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, однак пояснив, що не мав умислу на його вбивство. Пояснив, що раніше перебував з ОСОБА_14 у близьких стосунках, вони проживали у нього вдома. Вони часто сварились, оскільки йому було відомо, що ОСОБА_13 сприяє тому, щоб вона вживала наркотики, та вона зраджувала йому з ним, через що він сказав їй, щоб вона залишилась з ОСОБА_13 та вони розстались. 8 квітня 2014 року він прийшов до неї додому, де зустрів ОСОБА_13 , та сказав йому, щоб він не колов Яні наркотиків, інакше вони будуть сваритися. 9 квітня 2014 року він приніс ОСОБА_15 її речі, в цей час їй телефонував ОСОБА_13 та обурювався тим, що він прийшов. 10 квітня 2014 року близько 6 год. він прийшов до ОСОБА_16 додому, оскільки вона напередодні телефонувала та просила, щоб він прийшов. Він постукав у вікно. Коли ОСОБА_17 вийшла, він побачив, що вона перебувала у стані наркотичного сп`яніння, хоч ОСОБА_13 раніше обіцяв йому, що цього більш не буде. Вона повідомила його, що не одна. Він пройшов у кімнату та побачив у ліжку ОСОБА_13 , який відразу якимось предметом запустив в нього, та висловився на його адресу нецензурно. Він - ОСОБА_11 - ухилився і наніс йому два удари кулаками в обличчя, ОСОБА_13 також наніс йому удар з правого боку в область плеча, та вдарив його по правій руці правою рукою з якимось зажатим у руці предметом, яким саме, він не бачив. Він - ОСОБА_11 - був дуже розлюченим. Побачив кров на своїй руці, відчув біль, злякався, подумав, що в руці потерпілого знаходиться ніж, та вирішив оборонятися. Він схватив викрутку, яка лежала на столі, та наніс удар викруткою потерпілому. Умислу на позбавлення потерпілого життя не мав, хотів вдарити ОСОБА_13 в плече, руки або ноги, однак, коли він замахнувся, ОСОБА_13 схватив його за руку, тому він не зміг нанести удар. В процесі цієї сутички він розбив ОСОБА_18 обличчя, у нього лопнула губа. Він був дуже розлюченим, що було далі не пам`ятає. Коли він прийшов до тями, побачив, що зайшла ОСОБА_19 , а він сидів на потерпілому, який лежав на підлозі та хрипів. Яна кричала, він дав їй ляпаси та сказав викликати швидку допомогу. Після цього він намагався провести потерпілому штучне дихання, перевірив пульс та впевнився, що той помер. Він запитав у ОСОБА_16 , де викрутка, остання показала на підлогу. Там він викрутки не побачив, а побачив лише ніж, та вирішив, що саме цим ножем йому намагався нанести удар потерпілий. Після цього бабуся ОСОБА_20 повела його до умивальнику, та він більше в кімнату не повертався. Яна зателефонувала батьку ОСОБА_13 та сказала йому - Педану - уходити, щоб не було другого трупа, коли прийде батько. Він пішов та по дорозі зустрів раніше незнайомого ОСОБА_21 , якому повідомив, що вбив людину викруткою. Потім прийшов додому до бабусі та повідомив рідних, що вбив людину, зателефонував ОСОБА_15 і сказав, де він знаходиться. Спиртне в той день до цих подій він не вживав, випив вже вдома у бабусі. Пояснив, що кається у вчиненому. В останньому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 просив перекваліфікувати його дії на ч.2 ст. 121 КК України. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди у сумі 500 000 грн. та 50 000 грн. матеріальної шкоди, заявлений потерпілим ОСОБА_9 , визнав у повному обсязі.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_11 у повному обсязі пред`явленого обвинувачення підтвердилась у судовому засіданні наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні:
- показаннями свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що вона два роки перебувала в близьких стосунках з ОСОБА_22 , була у таких же відносинах з ОСОБА_11 , та деякий час проживала у останнього. Потім вони посварились, ОСОБА_11 забрав у неї ключі від квартири, віддав їй її речі та сказав, щоб вона залишалась з ОСОБА_23 . 9 квітня 2014 року до неї додому прийшов ОСОБА_22 та залишився ночувати. Вранці 10 квітня 2014 року о 6 год. прийшов ОСОБА_11 , постукав у вікно. Вона сказала йому, що не одна. Педан пройшов у кімнату та побачив ОСОБА_24 , який встав з ліжка. Вони підішли один до одного. Вона пішла до кухні. Почалась боротьба, та двері кімнати зачинились від того, що хтось на них впав. Хвилини 4 вона не могла зайти у кімнату, а коли зайшла, то побачила,що ОСОБА_13 лежить на підлозі без свідомості. Вона кинулась до нього з наміром надати допомогу, провести штучне дихання, однак ОСОБА_11 відштовхнув її на підлогу, та не дав підійти до потерпілого. Після цього ОСОБА_11 почав бити лежачого без свідомості ОСОБА_18 по голові руками, засунув руку йому в рот, таким чином піднімав його за голову і бив декілька разів. Педан сказав їй, що вбив його, висловлювався нецензурно на її адресу, звинувачуючи її у цьому. Вона побачила на підлозі викрутку з чорною рукояткою. Потім зайшла її бабуся - ОСОБА_25 , та відвела ОСОБА_26 до умивальнику, заспокоювала його. Викликати швидку допомогу потерпілому ОСОБА_11 її не просив. Педан наказав їй - ОСОБА_27 - викинути знаряддя злочину, та вона взяла кофтою викрутку, викинула її в огород і пішла до сусідки, попросила її викликати машину швидкої допомоги, а потім пішла до батьків ОСОБА_13 . У ОСОБА_22 в кімнаті під час цих подій в руках нічого не було, він був у трусах та лише встав з ліжка, коли зайшов ОСОБА_11 . Ніякого ножа в кімнаті не було. ОСОБА_18 постійно з собою носив ніж, однак цей ніж був у нього в кишені куртки, яка висіла в шифоньєрі, та вона знайшла його там через деякий час після цих подій, і залишила собі на пам`ять. Цей ніж не мав ніякого відношення до того, що сталося;
- показаннями свідка ОСОБА_28 , бабусі свідка ОСОБА_12 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що вона мешкає разом з онукою та її дітьми. В ніч на 10 квітня 2014 року у ОСОБА_16 залишився ночувати ОСОБА_22 . Вранці прийшов ОСОБА_29 , ОСОБА_17 йому відчинила двері. ОСОБА_30 був у ОСОБА_16 в кімнаті. Вона почула, як ОСОБА_17 кричала: «Ваня, не треба». Вона - свідок - увійшла у кімнату ОСОБА_16 та побачила, що на підлозі лежить ОСОБА_13 . Педан підняв руку на ОСОБА_31 , сказав, що вона догулялась, однак вона - свідок - заспокоювала ОСОБА_26 . Педан сказав, що вбив людину. Він піддався на її умовляння, вона відвела його до умивальника та трохи заспокоїла, повернула його спиною так, щоб він не бачив, як ОСОБА_17 вискочила з будинку. На запитання ОСОБА_26 , де ОСОБА_17 , вона сказала, що пішла викликати машину швидкої допомоги. Потім приїхала машина швидкої допомоги.
- показаннями свідка ОСОБА_21 , допитаного в судовому засіданні, який пояснив, що 10.04.2014 року о 06-30 годині він вийшов з дому і направлявся пішки на зупинку маршрутного таксі. По дорозі до нього підійшов раніше незнайомий ОСОБА_11 , який плакав, розповів, що він викруткою в серце вбив чоловіка, який знаходився вдома у його дівчини. Себе він не виправдовував, казав, що понесе покарання, однак дуже жалкував про те, що вчинив, зазначав, що у вбитого старі батьки. Він - свідок - є віруючою людиною, тому з ним вів релігійні розмови. ОСОБА_11 сказав, що піде прощатися з рідними. Він його супроводив, вони прийшли до його бабусі. У будинку був його батько, бабуся, дружина батька та діти. ОСОБА_11 розповів бабусі, що сталося, що він кається., потім зателефонував ОСОБА_15 , та сказав, що приїде міліція. Коли приїхали працівники міліції, ОСОБА_11 став убігати, однак був затриманий;
- показаннями свідка ОСОБА_32 , батька обвинуваченого ОСОБА_11 , який пояснив в судовому засіданні, що з сином вони проживали окремо. 10.04.2014 року він та члени його сім`ї знаходилися вдома. Близько 7 год. до нього прийшов син ОСОБА_11 у нетверезому стані та сказав, що вбив людину. Вони пішли з ним в окрему кімнату поговорити. Син розповів, що він домовився з ОСОБА_33 про зустріч, прийшов до неї вранці у нетверезому стані, а вона сказала, що не одна. Він зайшов подивитися, хто у неї, побачив хлопця, який на нього кинувся, почалась сутичка. Під час цієї розмови з сином у кімнату зайшла ОСОБА_34 , його - свідка - співмешканка, та вони не встигли закінчити розмову, подробиці син йому не розповів. Після цього син зателефонував ОСОБА_27 ;
- показаннями свідка ОСОБА_35 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що у квітні 2010 року до 7 год. ранку до неї додому прийшов ОСОБА_11 , який є сином її чоловіка, та повідомив, що вбив людину. За яких обставин це сталося, їй не відомо, оскільки більше він нічого їй не говорив. Після цього вони з батьком без неї про щось розмовляли на кухні;
- показаннями потерпілого ОСОБА_9 , батька ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що його син рік перебував у близьких стосунках з ОСОБА_14 , яка одночасно перебувала у близьких стосунках з ОСОБА_36 9 квітня 2014 року син сказав, що буде у неї ночувати. 10.04.2014 року близько 6 год. до нього додому прийшла ОСОБА_37 , яка повідомила про те, що його сина вбили, та він повідомив про це своїй дружині. На його питання ОСОБА_17 відповіла, що швидку допомогу вона викликала, а міліцію не викликала. Після цього викликали міліцію і пішли з дружиною до будинку ОСОБА_16 , який розташований десь в метрах 300 від його будинку. У будинку ОСОБА_16 вже була машина швидкої допомоги, лікар повідомив його, що син помер. Тіло сина знаходилось у кімнаті на підлозі, зі слідами сильних побоїв на обличчі, а на його грудній клітці зліва він побачив незначний отвір, та відразу зрозумів, що був нанесений смертельний удар викруткою. Яна розповіла, що сина викруткою вбив ОСОБА_11 ;
- показаннями свідка ОСОБА_38 , матері ОСОБА_11 , допитаної в судовому засіданні, яка пояснила, що син зустрічався з ОСОБА_33 , час від часу вона у них жила. Потім вона - свідок - довідалась, що ОСОБА_17 підтримувала також близькі відносини з ОСОБА_22 9 квітня 2014 року син був у пригніченому стані. ОСОБА_17 зателефонувала та запросила його до себе. Ввечері в цей день син поїхав на роботу, та більше додому він не повернувся. Потім вона дізналась про те, що сталося. Після арешту сина ОСОБА_17 приходила до неї, показувала ніж, говорила, що це ніж вбитого, та вона хоче його залишити собі;
- даними огляду місця події згідно протоколу від 10.04.2014 року - місцевості за адресою: м. Харків, вул. Щаслива,4, з якого вбачається, що на землі біля кучі старих речей була виявлена та вилучена викрутка з рукояткою чорного кольору (а.с.3-4);
- даними огляду місця події згідно протоколу від 10.04.2014 року - квартири за адресою: АДРЕСА_3 , де у кімнаті на підлозі виявлений труп, в трусах, з чисельними ранами та саднами на обличчі, грудній клітці. Диван у кімнаті розстелений, на ньому виявлені бурі плями, фрагмент тканини з дивану зі слідами плям вилучено (а.с.5-16)
- висновками судово-медичної експертизи № 1074-Дм/14 від 12.05.2014 року та № 50/№1074-Дм/14 від 13.05.2014 року, відповідно до яких у ОСОБА_13 встановлені наступні пошкодження:
голови: синець в скроневій області справа, синець в параорбітальній області справа, колоте поранення верхньої повіки правого ока з крововиливом в білкову оболонку правого ока, садно на правій щоці і кінчику носа, рвана рана верхньої губи зліва, наскрізне колоте поранення нижньої губи, проникаюче в порожнину рота;
тулуба: проникаюче колоте поранення по передній поверхні грудної клітини зліва з пошкодженням серця і масивним крововиливом в серцеву сорочку і плевральну порожнину зліва;
кінцівок: садно на тильній поверхні 1-го пальця правої кисті.
Причиною смерті ОСОБА_13 стало колоте поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця, яке було ускладнене гострою крововтратою. Колоте поранення грудної клітки утворилося незадовго до настання смерті від одноразової дії колючого знаряддя травми, стрижень якого має чотири виражених ребра, ймовірно в строк і за зазначених обставин, і носить ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя, між даними пораненням і настанням смерті ОСОБА_13 є причинний зв`язок. Колоте поранення верхньої повіки правого ока з крововиливом в білкову оболонку ока, рвана рана верхньої губи зліва, наскрізне поранення нижньої губи утворилися незадовго до настання смерті, ймовірно від багаторазового впливу стрижня колючого знаряддя, описаного вище, і носять ознаки легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я. Садно і синець обличчя і садно 1-го пальця правої кисті утворилися незадовго до настання смерті ймовірно від багаторазового впливу стрижня колючого знаряддя, описаного вище, і носять ознаки легких тілесних ушкоджень.
Стан динаміки зміни трупних плям дає підставу вважати, що смерть ОСОБА_13 настала за 4-6 годин до початку експертизи трупа (експертизу розпочато 10 квітня 2014 року о 11 год. 30 хвил.).
При судово-токсикологічної експертизи трупа ОСОБА_13 метиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутіловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені. При судово-імунологічної експертизи кров від трупа ОСОБА_13 належить до групи А з ізогемагглютініном анти-В (2 група).
У висновку судово-медичної експертизи № 50/№1074-Дм/14 від 13.05.2014 року також зазначено, що після поранення грудної клітини зліва з пошкодженням серця ОСОБА_13 міг жити протягом нетривалого часу, який обчислюється декількома десятками хвилин, і здійснювати при цьому цілеспрямовані дії, але в обмеженому проміжку часу. Тілесні ушкодження, виявлені при судово-медичній експертизі трупа, знаходяться в зоні, доступної для самопричинення, однак у цьому випадку самопричинення вказаних тілесних ушкоджень малоймовірно (а.с.91-94,106-110 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 180 МК/1074-ДМ/14 від 10.04.2014 року, відповідно до якого на підставі даних проведеної судово-медичної експертизи шкірного клаптя з області передньої поверхні грудної клітини зліва від трупа ОСОБА_13 (№ 1074-ДМ/14 от10.04.2014 року) встановлено, що в області рани, по краях, стінах і в глибині її яких-небудь сторонніх включень (частки скла, деревини, ґрунту та т.і.) не виявлено (а.с.95 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 181-МК/1074-ДМ/14 від 10.04.2014 року, відповідно до якого на підставі даних проведеної судово-медичної експертизи шкірного клаптя з області передньої поверхні грудної клітини зліва від трупа ОСОБА_13 (№ 1074-ДМ/14 від 10.04.2014 року), з метою виявлення металів контактно-дифузійним методом (кольорових відбитків) на фотопапері в місці контакту з пошкодженням появилось фарбування, характерне для наявності металу заліза. Фарбування, характерного для наявності метала міді, свинцю та нікелю, не з`явилося, а в контролі маркерами поза зоною контакту з пошкодженням з`явилося фарбування заліза-зеленого кольору, міді-чорного кольору, свинцю-червоно-оранжевого кольору, нікелю синьо-фіолетового кольору (а.с.96-97 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 182-МК/1074-ДМ/14 від 28.04.2014 року, відповідно до якого на підставі даних проведеної судово-медичної експертизи шкіряного клаптя з області передньої поверхні грудної клітини зліва від трупа ОСОБА_13 (№ 1074-ДМ/ 14от 10.04.2014г.), встановлена одна колота рана невизначеної форми, з нерівними краями, длиннік орієнтований практично горизонтально. Один кінець рани за формою приближений до "П"- образного, другий-до "М"- образного, навколо рани відзначається обширне осаднення, декілька приближене до прямокутної форми, шириною до 0,3 см., що дозволяє віднести її до колотої рани. Ця рана утворилася від одноразової дії колючого знаряддя травми, стрижень якого має грані чотири виражених ребра (а.с.98-99 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи №61/1074-Дм/14 від 27.05.2014 року, відповідно до якого тілесні ушкодження, встановлені при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_13 , могли бути заподіяні викруткою, представленої для проведення судово-медичної експертизи речового доказу (а.с.115-119 т.1);
- висновком судово-медичної експертизи № 66/1074-Дм/14 від 30.05.2014 року, відповідно до якого відомості, зазначені підозрюваним ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту з питання про механізм і характер заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , не відповідають об`єктивним судово-медичним даним (а.с.125-129); В ході проведення слідчого експерименту від 28.05.2014 року за участю обвинуваченого ОСОБА_11 , у присутності адвоката ОСОБА_10 , ОСОБА_11 показав та детально розповів, як він 10 квітня 2014 року о 6 год прийшов до ОСОБА_16 , постукав у вікно, вона відчинила йому двері та сказала, що не одна. Після чого він пройшов у кімнату та побачив ОСОБА_18 , який лежав у ліжку. Між ними сталася бійка, в ході якій він наніс ОСОБА_18 тілесні ушкодження. ОСОБА_11 показав на статисті, як він наносив два удари кулаком обох рук в область обличчя. ОСОБА_18 хотів його вдарити, однак він ухилився і ОСОБА_18 попав йому в руку, при цьому у руці ОСОБА_18 було щось зажате, та він подумав, що це ніж. Він намагався схватити його праву руку та помітив в ній лезо ножа. Після цього він наніс ОСОБА_18 два удари кулаком правої руки в голову, а лівою рукою тримав праву руку ОСОБА_18 . На столі лежала викрутка, яку він- ОСОБА_26 - схватив правою рукою та замахнувся на ОСОБА_18 , тримаючи стрижень викрутки у напрямку 5 пальця для того, щоб нанести удар ОСОБА_18 в плече, однак ОСОБА_18 схватив його за руку, в якій знаходилась викрутка, він трохи відхилився назад, при цьому викрутку тримав у правій руці стрижнем в сторону ОСОБА_18 на рівні свої груди, після чого нахилився в сторону ОСОБА_18 , при цьому рукоятка викрутки уткнулася йому в груди, а стрижень увійшов у грудну клітину зліва, після чого він висмикнув праву руку, в якій, як і раніше, знаходилась викрутка, та викрутка випала. Після цього він наніс ще близько 3 ударів ОСОБА_18 кулаком правої руки в область обличчя. Також побачив, що у ОСОБА_18 ніж у руці відсутній, а лежить на підлозі. ОСОБА_18 впав на диван, він продовжував тримати його за ліву руку, наніс йому удар кулаками правої руки в область обличчя, стягнув за ноги з дивану. ОСОБА_18 впав на підлогу на спину, права рука тильною стороною долоні впала на ніж, а ОСОБА_26 ще наніс два удари кулаком правої руки по обличчю ОСОБА_18 (а.с.264-275 т.1)
- висновком судово-цитологічної експертизи № 412ц від 07.05.2014 року, відповідно до якого при проведенні судово-медичної експертизи піднігтьового вмісту зрізів нігтьових пластин з пальців обох рук ОСОБА_11 в піднігтьовому вмісту правої руки виявлені сліди крові людини, які могли створитися від будь-якої людини з групою крові А (ІІ) з ізогемагглютініном анти-В, в тому числі і від ОСОБА_13 (а.с.140-144 т.1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1367-И/14 від 24.04.2014 року, відповідно до якого на спортивних брюках, які були вилучені у ОСОБА_11 , виявлена кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (а.с.150-151 т.11);
- висновком судово-імунологічної експертизи №1366-И/14 від 23 квітня 2014 року, відповідно до якого на спортивній куртці, вилученої у ОСОБА_11 , виявлена кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (а.с.153-159 т.1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1364-И/14 від 24 квітня 2014 року, відповідно до якого на кросівках, вилучених у ОСОБА_11 , виявлена кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (а.с.165-166 т.1);
- висновком судово-імунологічної експертизи № 1365-И/14 від 25.04.2014 року, відповідно до якого на футболці, вилученої у ОСОБА_11 , виявлена кров людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (а.с.172-173 т.1);
- висновком додаткової судово-дактилоскопічної експертизи №100 від 27.04.2014 року, відповідно до якого на поверхні викрутки, вилученої в ході огляду місця події 10.04.2014 року за адресою: АДРЕСА_2 , слідів рук не виявлено. (а.с.191-193); Вказаним підтверджуються показання свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що після нанесення ОСОБА_11 тілесних ушкоджень ОСОБА_13 вона за наказом ОСОБА_11 взяла викрутку своєю кофтою та викинула її;
- висновком судово-цитологічної експертизи №411-Ц від 07.05.2014 року, відповідно до якого на фрагменті оббивної тканини, вилученої на місті події, виявлені сліди крові людини групи А з ізогемагглютініном анти-В, походження якої від ОСОБА_13 не виключається (а.с.208-211 т.1);
- даними огляду та визнання речовими доказами полімерних пакетів, обв`язаних нитками, опечатаних, з бирками експертів, згідно з протоколом огляду від 29 травня 2014 року, в яких знаходяться предмети, а саме кросівки, куртка спортивна, спортивні брюки, футболка ОСОБА_11 , труси ОСОБА_13 , зрізи нігтьових пластин з обох рук ОСОБА_11 , фрагмент оббивної тканини, зразки крові ОСОБА_11 , викрутка, загальною довжиною 200 мм, довжиною металевого стрижня - 107 мм, на кінці якого мається чотиригранник для закручування та викручування шурупа. Рукоятка виконана з полімерного матеріалу чорного кольору, кріпиться всадним способом (а.с.293-296 т.1).
Доводи обвинуваченого про те що під час конфлікту між ним та ОСОБА_13 останній намагався завдати йому удари ножем і він змушений був захищатися, спростовані показаннями свідка ОСОБА_12 , яка пояснила, що ніякого ножа на місті подій не було, коли прийшов ОСОБА_11 , ОСОБА_13 знаходився у ліжку, у трусах, а також даними огляду місця події, де ножа виявлено не було. Крім того, згідно з вищезазначеним висновком судово-медичної експертизи № 66/1074-Дм/14 від 30.05.2014 року відомості, зазначені підозрюваним ОСОБА_11 в ході проведення слідчого експерименту щодо механізму і характеру заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , не відповідають об`єктивним судово-медичним даним.
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №542-Ц від 21.05.2014 року групова приналежність крові ОСОБА_11 також відноситься до групи А(ІІ) з ізогемагглютініном анти-В. (а.с.219-220, т.1.)
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 1218ая/14 від 11 квітня 2014 року проведеної експертом ОСОБА_39 (а.с.134, т.1), у ОСОБА_32 встановлені легкі тілесні ушкодження у вигляді поверхневої забитої рани та садна на правій руці, які утворились від дії тупих твердих предметів з обмеженою діючою поверхнею та могли бути спричиненні в строк, про який він зазначив, а в ході обстеження ОСОБА_11 зазначав, що наніс тілесні ушкодження ОСОБА_40 . Отже, факт наявності вказаних ушкоджень у ОСОБА_32 не підтверджує застосування ножа потерпілим, такі ушкодження могли бути заподіяні ОСОБА_41 в ході боротьби з потерпілим (а.с.134 т.1).
Допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_42 підтримав даний висновок та роз`яснив, що встановлені у ОСОБА_11 тілесні ушкодження були незначними, поверхневими, неглибокими, не зачіпали глибокі судини, тому не могли викликати масивний крововилив у такому об`ємі, який описаний експертами при дослідженні речей ОСОБА_11 зі слідами крови.
Допитана в судовому засіданні експерт-імунолог ОСОБА_43 , яка проводила експертизу брюк і кросівок ОСОБА_11 , підтримала надані нею вищезазначені висновки експертиз № 1364-И/14 та № 1367-И/14 від 24.04.2014 року, та пояснила, що виявлена кількість крові на досліджуваних об`єктах могла походити лише від людини, яка мала тілесні ушкодження, які б супроводжувались масивним крововиливом.
Вказаними висновками експертиз та поясненнями експертів в суді, враховуючи характер зафіксованих у ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, які є незначними, спростовуються посилання ОСОБА_32 на те, що на його одязі могла бути його кров від нанесення йому потерпілим тілесних ушкоджень ножем.
Оцінюючи доводи обвинуваченого щодо відсутності у нього прямого умислу на позбавлення життя потерпілого, суд виходить з наступного.
Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. №2 «Про судову практику у справах про злочини проти життя та здоров`я особи» при відмежуванні вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке потягло смерть потерпілого, визначальним є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: якщо особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажає їх настання, умисел є прямим, а якщо не бажає, хоча й свідомо припускає їх настання, умисел є непрямим. Критерієм цього є правильна кваліфікація фактичних обставин діяння в сукупності: час, місце та спосіб його вчинення, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, характер дій винного, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.
Судом встановлено, що ОСОБА_11 тривалий час перебував з ОСОБА_13 у неприязних стосунках на ґрунті ревнощів, про близькі стосунки якого з ОСОБА_44 йому було відомо, та заставши ОСОБА_13 у ліжку ОСОБА_45 , він наніс йому ряд тілесних ушкоджень викруткою, у тому числі у життєво важливий орган - область серця, що і стало причиною смерті потерпілого.
Як зазначено у висновку судово-медичної експертизи №1074-Дм/14 від 12 травня 2014 року початок ранового каналу представлено зовнішньою раною, розташованою на передній поверхні грудної клітини зліва по середньоключичній лінії, в проекції 3-го міжребер`я, з пошкодженням по ходу ранового каналу підшкірної жирової клітковини, м`яких тканин передньої поверхні грудної клітини, далі проходячи через міжреберні м`язи і плевру між 2-м та 3-м ребрами по середньоключичній лінії зліва, далі проникає в ліву плевральну порожнину, створюючи пошкодження перикарда лівого шлуночка серця, сліпо закінчуючись в порожнині лівого шлуночку. Таким чином, сформований рановий канал, направлений спереду назад, трохи зверху донизу про відношенню прокольної осі тіла, загальною довжиною 13-14 см.(а.с.93-94 т.1)
Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 61/1074-Дм/14 від 27 травня 2014 року довжина стрижня викрутки становить 10, 3см., та тілесні ушкодження могли бути заподіяні цією викруткою.(а.с.199 т.1)
Отже, довжина ранового каналу більше довжини стрижня викрутки, якою він спричинений, що свідчить про застосування значної сили ОСОБА_11 при нанесенні цього удару потерпілому в область серця.
Крім того, з показань свідка ОСОБА_12 встановлено, що після того, як ОСОБА_13 від удару викруткою впав та втратив свідомість, захрипів, а вона намагалася надати йому допомогу та провести штучне дихання, ОСОБА_46 відштовхнув її від потерпілого, перешкоджаючи цьому, та сам не вчинив жодних дій для надання такої допомоги.
Більш того, після нанесення цього смертельного удару викруткою потерпілому, який лежав на підлозі без свідомості, та не міг чинити опір обвинуваченому, він продовжував наносити йому удари.
Після вчиненого злочину ОСОБА_11 наказав ОСОБА_12 викинути викрутку, позбавитися знаряддя злочину, залишив місце злочину, та повідомив свідків, що вбив людину. Та обставина, що він висловлював жаль з цього приводу, з урахуванням наведених обставин, не дає підстав для висновку про відсутність умислу на вбивство під час вчинення вказаного злочину.
За таких обставин доводи обвинуваченого про відсутність прямого умислу на позбавлення життя потерпілого є неспроможними.
Виходячи із сукупності усіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховуючи, що знаряддям злочину є викрутка, характер і локалізацію ушкоджень - ОСОБА_11 наніс удар викруткою потерпілому в область голови та серця, глибину ранового каналу в області серця, що свідчить про застосування значної сили при нанесенні удару, неприязні стосунки з потерпілим на ґрунті ревнощів, що передували цим подіям, поведінку обвинуваченого після того, як потерпілий впав та захрипів, а він не лише не приймав заходів до надання йому допомоги, а перешкоджав у цьому ОСОБА_12 та продовжував наносити йому удари, відразу після скоєного наказав їй позбутися знаряддя злочину, суд приходить до висновку, що вказані дані свідчать про те, що умисел обвинуваченого був направлений на вчинення умисного вбивства потерпілого, при відсутності при цьому будь - якої загрози життю чи здоров`ю обвинуваченого.
В судовому засіданні також спростована версія обвинуваченого ОСОБА_11 про те, що він був у стані афекту внаслідок дій потерпілого, та отямився лише коли зайшла ОСОБА_12 , та побачив, що потерпілий лежав на підлозі, а він сидів на ньому.
Так, відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи №451 від 19.05.2014 року, проведеної ХОКПЛ№3, ОСОБА_11 ознак психозу, слабоумства або хворобливих психічних розладів не виявляє, здатен усвідомлювати свої дії та керувати ними. В період часу, який відноситься до правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_46 знаходився поза будь-яким тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру він не потребує (а.с.238-240 т.1).У цьому ж висновку також зазначено, що у нього не виявлено якихось порушень психічної сфери, які б позбавляли його можливості правильно сприймати реальну дійсність, адекватно прогнозувати та оцінювати наслідки своїх дій, та з урахуванням вживання ним напередодні пива, він був орієнований в оточуючому та в особах, його дії носили цілеспрямований характер, без будь-якої їх хворобливої мотивації, з повним усвідомлюванням їх фактичної суті та наслідків, подальша його поведінка залишалась адекватною тій ситуації. Його заяви про запам`ятовування фрагментів подій після криминала носять суб`єктивний, не хворобливий характер.
Допитаний у судовому засіданні судово-психіатричний експерт ОСОБА_47 , голова комісії, який провадив вказану експертизу, повністю підтримав даний висновок.
Відповідно до висновку судово-психологічної експертизи № 3907 від 17 липня 2015 року, проведеної за клопотанням сторони захисту експертом ХНДІСЕ ім. проф. М.С.Бокаріуса у ОСОБА_11 при обстеженні не виявлено таких індивідуально-психологічних особливостей, як виражена схильність до запальності, замкненості, обережності, які могли б суттєво вплинути на характер інкримінованого йому діяння. ОСОБА_11 на момент скоєння протиправних дій не знаходився в стані фізіологічного афекту, як психологічної підстави сильного душевного хвилювання.
Будь-які підстави ставити під сумнів вказані висновки експертиз, які повністю узгоджуються із дослідженими у кримінальному провадженні доказами, відсутні. Відсутні також у суду підстави для сумніву у об`єктивності показань свідка ОСОБА_12 , оскільки її показання узгоджуються з показаннями свідка ОСОБА_28 , іншими доказами у справі, вона не перебуває з ОСОБА_11 у неприязних стосунках, та підстав для дачі нею неправдивих свідчень стосовно вказаних подій судом не встановлено, тому доводи обвинуваченого щодо неправдивості її свідчень суд відхиляє.
Оцінюючи сукупність вказаних фактичних обставин та суб`єктивну сторону злочину, вчиненого ОСОБА_11 , суд приходить до висновку, що його умисел був спрямований саме на заподіяння смерті потерпілого.
Доводи ОСОБА_11 щодо того, що він не знаходився під час вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, спростовуються показаннями свідка ОСОБА_32 та даними, викладеними у висновку судово-психіатричної експертизи.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_46 намагається пом`якшити свою відповідальність за скоєне, про що свідчать факти висунення ним різних версій щодо обставин події, неодноразової зміни ним своїх показань в суді, які не відповідають вищенаведеним даним слідчого експерименту, проведеного з його участю, а останні, в свою чергу, згідно з висновку експертизи є неспроможними.
Суд розцінює позицію обвинуваченого як обраний ним спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину.
Оцінюючи вищенаведені докази, суд знаходить їх допустимими, належними, достовірними, а сукупність зібраних доказів достатньою для прийняття обвинувального вироку у справі, та приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена повністю, він вчинив умисне вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, та його вказані дії суд кваліфікує за ч.1 ст. 115 КК України.
Вивченням даних про особу ОСОБА_11 встановлено, що він на обліку у психіатра і нарколога не перебуває. В силу ст. 89 КК України не судимий. За місцем проживання характеризується задовільно.
Згідно акту судово-наркологічної експертизи № 386 від 14 травня 2014 року ОСОБА_11 виявляє психічні та поведінкові розлади у зв`язку з вживанням алкоголю без синдрому залежності, примусового лікування не потребує.
Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, відсутні.
Суд не вбачає щирого каяття у обвинуваченого, оскільки щире каяття передбачає критичну оцінки особою своєї злочинної поведінки шляхом визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність за скоєне, а ОСОБА_11 свою вину у повному обсязі не визнав, в повній мірі не усвідомив скоєне.
Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_11 відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_11 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є особливо тяжким злочином, вищенаведені дані про особу обвинуваченого, його ставлення до вчиненого.
Потерпілим ОСОБА_9 заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_11 у відшкодування матеріальної шкоди 50 000 грн., та моральної шкоди 500 000 грн.(а.с.7-9,т.3).
В обґрунтування позову про відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_9 посилається на те, що внаслідок вбивства сина він, а також його дружина - мати ОСОБА_11 , втратили значну частину їх сімейного бюджету, оскільки син проживав з ними разом, був єдиною людиною, яка забезпечувала сім`ю, вони з дружиною проживають на мізерну пенсію, а він- цивільний позивач - є інвалідом 2 групи, та вимушений був позичати кредитні кошти на лікування. Кредити оплачував син, після його смерті залишилось невиплаченими 23 000 грн. кредиту, які вони виплатити без допомоги сина невзмозі. Також вони понесли витрати на поховання сина. У зв`язку з вбивством його сина погіршився стан його здоров`я, та витрати на його лікування збільшились, ріст цін на ліки у зв`язку з ростом курсу долара також призводить до додаткових матеріальних витрат.
Також послався на те, що нелюдське вбивство його сина викруткою в серце завдало йому та його дружині непоправної шкоди, позбавило сенсу життя. Вони понесли тяжкі моральні страждання у зв`язку з похованням сина, та продовжують страждати внаслідок його втрати.
Вказаний цивільний позов як про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн, так і моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. повністю визнав обвинувачений ОСОБА_11 у судовому засіданні.
Відповідно до ст.ст. 22, 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичній особі, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК України, суд враховує практику Європейського Суду, зокрема рішення від 28.05.1985 року Серія А &96 справа Abdulaziz,Cabales and Balkandali v. United Kingdom, де враховано, що деякі форми моральної шкоди, зокрема емоційні страждання, за своєю природою не завжди можуть бути доведені чимось конкретним.
Суд вважає встановленим, що ОСОБА_9 заподіяна моральна шкода, оскільки він є особою похилого віку, 1948 року народження, інвалідом 2 групи, зазнав сильного нервового стресу, тяжких душевних страждань внаслідок вбивства свого сина, поніс непоправну втрату. Будучи непрацездатною особою та страждаючи на ряд тяжких захворювань, він позбавлений підтримки сина, порушений звичайний уклад його життя у зв`язку з його втратою.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить з вимог ст. 23 ЦК України, згідно з яких моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
За таких обставин, враховуючи повне визнання цивільного позову обвинуваченим, відповідно до вимог ст. 174 ЦПК України, суд приходить до висновку про повне задоволення цивільного позову.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення судово-дактилоскопічних експертиз № 100 від 27.04.2015 року у розмірі 393 грн. 12 коп. та № 113 від 30.04.2015 року у розмірі 491 грн. 40 коп., а також 7 392 грн. за проведення судово-психологічної експертизи № 3907 від 17.07.2015 року, а всього у розмірі 8 276 грн. 52 коп., слід стягнути з ОСОБА_11 на користь держави.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -
ОСОБА_11 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.
Строк відбування покарання ОСОБА_11 рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 10.04.2014 року.
Запобіжний захід щодо ОСОБА_11 до набрання вироку законної сили залишити без змін - у вигляді тримання під вартою в Харківській установі виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Харківській області №27.
Речові докази: кросівки, куртку спортивну, спортивні брюки, футболку, вилучені у ОСОБА_11 , труси ОСОБА_13 , зрізи нігтьових пластин з рук ОСОБА_11 , фрагмент оббивної тканини, зразок крови ОСОБА_11 , викрутку загальною довжиною 200 мм, з чорною рукояткою, передані на зберігання до камери зберігання речових доказів Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ України в Харківській області, після набрання вироком законної сили - знищити.
Стягнути з ОСОБА_11 на користь держави процесуальні витрати у розмірі 8 276, 52 грн.
Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 50 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 у відшкодування моральної шкоди 500 000 грн. (п`ятсот тисяч грн. 00 коп.) та матеріальної шкоди 50 000 грн,а всього стягнути 550 000 грн.
Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, якщо не буде оскаржений.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Харківської області через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а засудженим -з дня вручення копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.
Головуючий - суддя - ОСОБА_1
Судді - ОСОБА_2
ОСОБА_3