Справа № 161/5090/15-к
Провадження № 1-кс/161/1415/15
У Х В А Л А
м. Луцьк 02 квітня 2015 року
Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю слідчого ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Луцьк клопотання старшого слідчого в ОВС СУ УМВС України у Волинської області ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:
Слідчий в ОВС СУ УМВС України у Волинської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з старшим прокурором відділу процесуального керівництва прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про накладення арешту на майно ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що 23.03.2015 року до працівників ВБЗПТЛ УМВС України у Волинській області звернулась громадянка ОСОБА_7 та повідомила, що мешканка Волинської області на ім`я ОСОБА_8 має намір продати свою 3-річну дитину. 23.03.2015 року СУ УМВС України у Волинській області зазначені відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108, правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 149 КК України.

29.03.2015 року о 14.20 годин у відповідності до вимог ст. 104, п. 8 ч.2 ст. 131, ст.ст. 208-211, 213 КПК України за адресою: м. Ківерці, вул. 17-го Вересня, будинок 8, без ухвали слідчого судді, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 149 КК України було затримано ОСОБА_5 . 30.03.2015 року ОСОБА_5 було вручено повідомлення про підозру у тому, що вона приблизно у другій декаді березня 2015 року, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою наживи, вступивши у попередню змову із ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із яким тимчасово спільно проживала, за адресою: АДРЕСА_1 , домовилась з останнім продати за грошову винагороду в розмірі 20 000 доларів США іншій особі свою дочку - малолітню ОСОБА_10 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У подальшому ОСОБА_9 , реалізовуючи спільно з ОСОБА_5 єдиний умисел, 24.03.2015 року діючи за вказівкою ОСОБА_5 , попередньо зателефонував до ОСОБА_7 , яка до цього часу повідомила правоохоронні органи про готування до вчинення торгівлі людьми та попросив останню на знак укладення усної угоди із ОСОБА_5 про продаж дитини, привезти частину грошових коштів, як завдаток обумовленої суми, мотивувавши тим, що кошти потрібні дитині, так як останній немає що їсти.

Того ж дня, ОСОБА_7 у вечірню годину, діючи згідно вимоги ОСОБА_9 , прибула у місто Ківерці до кафе "Володимир", яке розташоване по вулиці 17-го Вересня, будинок №8, де передала ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 1 000,00 гривень у якості завдатку на виконання попередньо укладеної із нею угоди про продаж дитини та відібрала в останньої власноруч написану ОСОБА_5 розписку про позичання у ОСОБА_7 1 000,00 гривень, які ОСОБА_5 зобов`язується відрахувати від суми 20 000 доларів США за передачу дитини.

У наступному, 29 березня 2015 року ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на вчинення торгівлі людьми, діючи з корисливих мотивів та керуючись метою наживи, за попередньою змовою із ОСОБА_11 , тобто групою осіб, на виконання попередньо укладеної із громадянкою Мацишиною угоди купівлі-продажу дитини, спільно із ОСОБА_9 привела свою малолітню дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до кафе "Володимир", яке розташоване у АДРЕСА_2 , у приміщенні якого, вживши спиртне та перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за грошову винагороду в розмірі 20 000 доларів США, що станом на 29.03.2015 року згідно офіційного курсу Національного Банку України становило 470 260,48 гривень, передала, тобто продала свою трирічну дочку ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянці ОСОБА_7 та громадянину ОСОБА_12 , які були залучені працівниками міліції до проведення контролю за учиненням злочину, а ОСОБА_13 , одержавши від ОСОБА_12 грошову винагороду у сумі 20000 доларів США передав останнім документ на дитину - свідоцтвом про народження ОСОБА_10 серії НОМЕР_1 , після чого коли ОСОБА_14 та ОСОБА_12 забравши із собою малолітню ОСОБА_10 , залишили приміщення кафе та поїхали в УБОЗ УМВС, ОСОБА_5 з ОСОБА_15 були затримані працівниками міліції при виході, отримані грошові кошти у сумі 20 000 доларів США купюрами номіналом у 100 доларів США в кількості 200 штук за продану дитину, у ході проведення огляду були вилучені.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у торгівлі людьми, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, щодо малолітнього, ОСОБА_5 скоїла кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 149 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 - ч. 3 ст.149 КК України. Також встановлено, що під час проведення огляду місцевості від 29.03.2015 року поблизу кафе "Володимир", за адресою: місто Ківерці, вулиця 17-го Вересня, будинок 8, в затриманого ОСОБА_16 були вилучені передані йому ОСОБА_12 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США за передачу дитини, а в затриманої ОСОБА_5 виявлено та вилучено дві купюри номіналом по 50 гривень кожна. Під час проведення зазначеного огляду місцевості, затримана ОСОБА_5 на запитання слідчого кому належать виявлені гроші у сумі 100 гривень, повідомила, що зазначені грошові кошти у сумі 100 гривень, належать їй особисто.

Як вбачається з протоколу огляду речей від 01.04.2015 року, вилучені 29.03.2015 року в ОСОБА_5 дві грошові купюри номіналом у 50 гривень кожна, серії ПВ 5687245, РЄ 5415628.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України вилучені під час огляду 29.03.2015 року грошові кошти у ОСОБА_5 є тимчасово вилученим майном.

Підставою у зв`язку із чим потрібно здійснити арешт майна є норма ч. 3 ст. 170 КПК України про те, що арешт може бути накладено на гроші у будь-якій валюті готівкою, які перебувають у власності підозрюваного з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Перелік майна, що належить арештувати - готівкові кошти у сумі 100 гривень, а саме одна грошова купюра номіналом у 50 гривень серії ПВ 5687245, одна грошова купюра номіналом у 50 гривень серії РЄ 5415628.

Документами, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати є протокол огляду місцевості, речей та документів від 29.03.2015 року, у ході проведення чого зафіксовано пояснення ОСОБА_5 про те, що гроші у сумі 100 гривень належать саме їй.

Вищевказані грошові кошти в сумі 100 гривень (дві купюри по 50 гривень) не є речовими доказами у кримінальному провадженні, виходячи із положень ст. ст. 84, 100 КПК України.

30.03.2015 року старшим слідчим в ОВС СУ УМВС України у Волинській області ОСОБА_3 із дотриманням процесуальних строків, відповідно до вимоги ч. 5 ст. 172 КПК України до Луцького міськрайонного суду Волинської області було подано клопотання слідчому судді про арешт майна підозрюваної.

31.03.2015 року слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1 , на підставі ч. 3 ст. 172 КПК України, постановив ухвалу про повернення клопотання для усунення недоліків. Зважаючи на те, що санкція ч. 3 ст. 149 КК України, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає обов`язкову конфіскацію майна, а крім того, досудовим слідством встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у торгівлі людьми, вчиненою за попередньою змовою групою осіб, щодо малолітнього, а тому з метою забезпечення обов`язкової конфіскації майна, виникає необхідність відповідно до ч. 1 ст. 170 КК України тимчасово позбавити підозрювану ОСОБА_5 , яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне її майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Приймаючи до уваги, що підозрювана ОСОБА_5 є власником грошових коштів, які було у неї вилучено, з метою забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна та тимчасового позбавленця підозрюваної ОСОБА_5 можливості відчужити належне їй майно, необхідно накласти арешт на грошові кошти у сумі 100 гривень, а саме на одну грошову купюру номіналом у 50 гривень серії ПВ 5687245, одну грошову купюру номіналом у 50 гривень серії РЄ 5415628, які належать на праві особистої власності підозрюваній ОСОБА_5 .

Просить накласти арешт на грошові кошти у сумі 100 гривень, а саме на одну грошову купюру номіналом у 50 гривень серії ПВ 5687245, одну грошову купюру номіналом у 50 гривень серії РЄ 5415628, які належать на праві особистої власності підозрюваній ОСОБА_5 та були вилучені в останньої згідно протоколу огляду від 29.03.2015 року

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось у відповідності до вимог ч. 1 ст. 107 КПК України.

Слідчий та прокурор в судовому засіданні підтримали клопотання з підстав у ньому викладених та пояснили, що грошові кошти були вилучені, і є тимчасово вилученим майном. Просили клопотання задовольнити та накласти арешт з метою конфіскації.

Підозрювана та її захисник в судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання та пояснили, що грошові кошти були надані добровільно, і вони не є тимчасово вилученим майном, просили відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, дослідивши письмові матеріали клопотання, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання з наступних підстав.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Судом при розгляді клопотання встановлено, що у провадженні СУ УМВС України у Волинській області перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108 від 23.03.2015 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 149 КК України.

29 березня 2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_9 були затримані працівниками міліції. В результаті затримання безпосередньо у ОСОБА_9 були виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 20 000 доларів США, купюрами номіналом 100 доларів США в кількості 200 штук, які він особисто отримав за продаж дитини.

Також встановлено і це вбачається з протоколу огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 29 березня 2015 року, що особа жіночої статі - ОСОБА_5 , надала добровільно грошові кошти в сумі 100 гривень (2 купюри, номіналом по 50 гривень кожна а.с. 7). Таким чином, дані грошові кошти не є тимчасово вилученим майном та не підпадає під ознаки, передбачені ч. 2 ст. 169 КПК України.

При цьому судом не приймається до уваги твердження сторони кримінального провадження про те, що в затриманої ОСОБА_5 виявлено та вилучено дві купюри номіналом по 50 гривень кожна. Так як таке твердження повністю спростовується вищезазначеним протоколом.

За приписами положень ст. 170 КПК України чітко визначено, що лише на тимчасово вилучене майно, особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи, що ОСОБА_5 , добровільно надала грошові кошти в сумі 100 гривень слідчому під час огляду та складання протоколу огляду місцевості, приміщення, речей та документів від 29 березня 2015 року. При цьому дані грошові кошти не є тимчасово вилученим майном та не підпадають під ознаки, передбачені ч. 2 ст. 169 КПК України. Так як лише на тимчасово вилучене майно, особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення може бути накладено арешт з метою забезпечення можливої конфіскації. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 100, 167, 168, 170, 173 КПК України,-

УХВАЛИВ:
Відмовити старшому слідчому в ОВС СУ УМВС України у Волинської області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про арешт майна ОСОБА_5 .

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1