Справа №: 343/176/15-к
Провадження №: 1-кп/0343/29/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2015 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні зали суду матеріали кримінального провадження № 00000026 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лалдус Республіки Латвія, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, на утриманні має трьох неповнолітніх дітей, непрацюючого, в минулому, згідно ст. 89 КК України не судимого,-

за ст. 190 ч.1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , обвинувачується в умисному заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.1 ст. 190 КК України.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

Так, ОСОБА_4 маючи умисел на заволодіння державними коштами, без законних на те підстав, у вигляді безпідставно нарахованої та виплаченої соціальної допомоги, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння і бажаючи його настання, шляхом обману і зловживання довірою працівників управління праці та соціального захисту населення Долинської РДА, а саме не повідомляючи їх про перебування за межами України на сезонних роботах у Російській Федерації впродовж періодів з 11.11.2012 по 17.11.2012 року, з 21.02.2013 по 15.04.2013 року, з 15.05.2013 року по 16.05.2013, з 16.05.2013 по 10.09.2013, з 09.06.2014 по 11.07.2014 незаконно отримав компенсаційну виплату в сумі 108,42 грн. по догляду за особою, яка досягла 80 років, - за ОСОБА_5 , хоча фактично не здійснював догляд за перестарілою особою, перебував на сезонних роботах за межами України та отримував додаткові джерела для існування. Крім того, в порушення ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», п.п.10,12 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250, п. 2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 р. N 832, впродовж періоду з листопада 2012 року по липень 2014 року незаконно отримав державну соціальну допомогу, як малозабезпечена сім`я в сумі 2668,51 грн., хоча фактично протягом вказаного періоду останній перебував на сезонних роботах за межами України та отримував додаткові джерела для існування крім незаконно отриманої компенсаційної виплати по догляду за особою, яка досягла 80 років. Всього, ОСОБА_4 за період 2012-2014 років шахрайським способом отримав державні кошти в сумі 2776,93 грн., які йому виплачувались, як компенсаційні виплати по догляду за особою, яка досягла 80 років та, як державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям.

Органом досудового розслідування дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 190 КК України.

В даному кримінальному провадженні 28.01.2015 року між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст..ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до умов даної угоди, підозрюваний визнає себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, прокурор та підозрюваний дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 190 КК України, а також щодо міри покарання, яку повинен понести ОСОБА_4 , а саме у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 гривень.

В угоді про примирення передбачені наслідки укладення та затвердження угоди, згідно ст.. 373 КПК України, а також наслідки її невиконання, які роз`яснені підозрюваному ОСОБА_4 .

Відповідно до ст.ст. 468, 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні в формі приватного обвинувачення.

В судовому провадженні встановлено. що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Підчас підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_4 вказав, що він розуміє характер обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Крім того розуміє надані йому процесуальним законом права, йому відомі наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст.. 476 КПК України, згідний з визначеним видом покарання, яке до нього буде застосоване в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердження угоди про примирення.

Аналогічні обставини зрозумілі також потерпілому.

Суд, вислухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним актом, щодо них не застосовувалося будь-якого насильства, примусу чи погроз, угода не є наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені законом.

Обвинуваченим відшкодовано збитки.

Судом встановлено, що умови даної угоди не суперечать вимогам КПК та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів інших осіб, угода укладена на добровільних засадах, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та є винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено відповідальність ст.. 190 ч.1 КК України.

Враховуючи наведене, вивчивши матеріали провадження, вислухавши доводи учасників процесу, зокрема прокурора, яка не заперечила щодо затвердження угоди про примирення, суд приходить до висновку, що в даному випадку є всі правові підстави для затвердження угоди про примирення.

За таких обставин, суд вважає, що доведеним у підготовчому судовому засіданні вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, правильною кваліфікацію його дій, за якою належить призначити покарання, яке узгоджене сторами в угоді про примирення у вигляді штрафу.

Керуючись ст..ст. 314, 371, 373, 374, 471 475 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 28 січня 2015 року про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадження за № 00000026 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України.

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та визначити йому, узгоджене сторонами в угоді про примирення від 28 січня 2015 року, покарання у вигляді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в перерахунку в грошовому виразі становить шістсот вісімдесят гривень.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 ч.3 КПК України до Апеляційного суду Івано-Франківської області на протязі 30 днів з часу його проголошення через Долинський районний суд.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної сарги, вирок, якщо його не було скасовано судом апеляційної інстанції, набирає законної сили після прийняття рішенням судом апеляційної інстанції.

Копію вироку, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

суддя