Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

суддів:ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року,

у с т а н о в и в:

Вироком Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 119 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» засудженого звільнено від відбування призначеного покарання.

Не погоджуючись з указаним вироком місцевого суду, потерпіла подала апеляційну скаргу, за результатами розгляду якої Апеляційний суд Запорізької області ухвалою від 15 січня 2015 року на підставі п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України повернув апеляційну скаргу ОСОБА_4, оскільки особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

У касаційній скарзі потерпіла порушує питання про перегляд вказаних судових рішень в касаційному порядку.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши надані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 424 КПК України у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.

Проте зі змісту касаційної скарги та доданих до неї копій судових рішень вбачається, що вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку не переглядався, а відтак не може бути предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.

Так, апеляційним судом встановлено, що потерпіла ОСОБА_4 оскаржила вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційної інстанції апеляційну скаргу, яку ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22 грудня 2014 року через її невідповідність вимогам ст. 396 КПК України залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків апеляційної скарги. ОСОБА_4 повторно звернулась до суду апеляційної інстанції з питання оскарження вироку суду щодо ОСОБА_5 в апеляційному порядку. Проте вказані в ухвалі недоліки не усунула. Зокрема не зазначила: законних підстав для скасування вироку та не навела обґрунтування такої позиції; в чому конкретно полягала неповнота досліджених в суді першої інстанції обставин, які з них потрібно повторно дослідити, та як це вплинуло на ухвалене рішення. Також ОСОБА_4 не надала копії апеляційної скарги в кількості, необхідній для їх надіслання сторонам кримінального провадження та іншим учасникам судового провадження, інтересів яких стосується апеляційна скарга. Крім того вимога апелянта про перекваліфікацію дій ОСОБА_5 з ч. 1 ст. 119 на ч. 2 ст. 121 КК України сформульована без урахування того, що обвинувачення ОСОБА_5 було пред'явлено саме за ч. 1 ст. 119 КК України, а згідно положень ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта. Суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

За таких обставин апеляційний суд обґрунтовано повернув потерпілій її апеляційну скаргу.

Оскільки суддя апеляційного суду діяв у відповідності з вимогами кримінального процесуального закону, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги потерпілої ОСОБА_4 та вважає, що на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою потерпілої ОСОБА_4 на вирок Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 27 жовтня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Запорізької області від 15 січня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_6ОСОБА_7ОСОБА_8