Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 368/408/15-к
Провадження № 1-кп/368/31/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.03.2015 рокум.Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області
в складі: головуючого-судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
та обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кагарлик Київської області кримінальне провадження № 0000008 від 03.01.2015 року стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , освіта неповна середня, вдівця, непрацюючого, раніше судимого:
· 10.01.2008 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік;
· 02.12.2008 року Печерським районним судом м. Києва за ст.. ст.. 309 ч. 2, 70 ч. 4 до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців;
· 21.11.2013 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
в с т а н о в и в:
ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи на території домогосподарства АДРЕСА_2 , в якому проживає його бабуся ОСОБА_6 і яке належить ОСОБА_7 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, достовірно знаючи, що у приміщенні сараю знаходиться електричний компресор марки «Powertec» з його комплектуючими, який належить його вітчиму ОСОБА_4 , дочекавшись, поки ОСОБА_6 на певний час залишить домогосподарство, взяв ключ від приміщення сараю, який знаходився на столі в коридорі будинку, після чого, вказаним ключем відчинив замок, на який був зачинений сарай. Проникнувши в дане приміщення сараю, ОСОБА_5 дійсно виявив там вищезазначений електрокомпресор з його комплектуючими, які знаходилися в картонній коробці.
Після чого, ОСОБА_5 , впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає, реалізуючи свій злочинний намір, повторно, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих викрав електричний компресор марки «Powertec» разом з його комплектуючими та розпорядився ним на власний розсуд, тим самим, спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_4 на загальну суму 800 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст..185 ч. 2 КК України визнав повністю та суду пояснив, що він вчинив крадіжку компресора, який знаходився у сараї, де проживає його бабуся. Кається та просить його суворо не карати, надавши його ще один шанс.
Крім власного визнання своєї винуватості винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому кримінальному правопорушенні доводиться перевіреними і дослідженими в судовому засіданні доказами.
Так, потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що він проживає з ОСОБА_8 та займається вихованням сина обвинуваченого, якого позбавили батьківських прав відносно нього. Вячеслав неодноразово був притягнутий до кримінальної відповідальності. Ним був придбаний компресор із комплектуючими. Вказаний компресор він завіз тещі ОСОБА_6 , яка проживає в с. Бурти Кагарлицького району Київської області. 02 січня 2015 року він, перебуваючи в с. Бурти Кагарлицького району, в сараї не побачив компресора та до нього комплектуючих. Він відразу зрозумів, що відбулася крадіжка та вчинив її його пасинок. Просить суд надати йому ще один шанс та суворо не карати.
За згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, суд в силу ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільними дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_4 правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їхніх позиції немає, а також сторонам роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, підтверджується також матеріалами, зібраними під час досудового розслідування справи, які не були об`єктом дослідження і учасники процесу не вважають за доцільне їх досліджувати, оскільки фактичні обставини скоєного, доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюються.
Обвинувачений ОСОБА_5 під час досудового розслідування добровільно, без примусу та тиску в повному обсязі беззаперечно визнав свою винуватість у вчинені ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України (в редакції 2001 року) та щиро покаявся, що підтвердив це і у судовому засіданні.
Таким чином суд дійшов до висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_5 , яке містить склад кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.. 185 ч. 2 КК України (в редакції 2001 року) - як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, обвинувачений винний у вчиненні даного злочину та підлягають покаранню.
Обставини, які характеризують особу обвинуваченого.
Згідно паспорту серії НОМЕР_1 , виданого 01 липня 2011 року обвинувачений ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Києві, відповідно, на момент вчинення злочину був повнолітнім та є громадянином України.
Згідно характеристики № 81 від 27.01.2015 року, виданою Комунальним підприємством житлово експлуатаційною організацією Голосіївського району м. Києва вбачається, що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Скарг з боку сусідів та мешканців на нього до КП «ЖЕО 111 Голосіївського району» не надходило.
Згідно вимоги про судимість № 706 від 29.01.2015 станом на 29.01.2015 року ОСОБА_5 раніше судимий, а саме:
· 10.01.2008 року Голосіївським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України (в редакції 2001 року) до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік;
· 02.12.2008 року Печерським районним судом м. Києва за ст.. ст.. 309 ч. 2, 70 ч. 4 до покарання у виді позбавлення волі строком на три роки шість місяців;
· 21 листопада 2013 року Подільським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки. На підставі ст.. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 3 роки.

Згідно довідки № 339532 Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» обвинувачений ОСОБА_5 за даними облікової документації під наркологічним диспансерно динамічним наглядом перебуває з 11.04.2006 року діагноз: розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин.

Обгрунтування судом призначення обвинуваченому ОСОБА_5 міри та виду покарання.
Так, санкція ч. 2 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.
Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочином середньої тяжкості є злочин, за який передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.
Відповідно, згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочин, вчинений обвинуваченим ОСОБА_5 , є злочином середньої тяжкості.
При призначенні обвинуваченому покарання суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" із змінами та доповненнями та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахуванні ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
До обставин, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України (в редакції 2001 року), суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України (в редакції 2001 року), суд не вбачає.
Виходячи із наведеного, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, за сукупністю вироків частково приєднавши ОСОБА_5 невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 21.11.2013 року, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягується не вперше, на шлях виправлення та перевиховання не став. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 12 червня 2009 року «Про внесення змін та доповнень до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»», у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину суди мають розцінювати це як порушення умов застосування статті 75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням і призначити покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України. У таких випадках повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим. Окрім того, суд не вбачає із зазначених вище обставин для призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі, оскільки згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що коли санкція закону, за яким особу визнано винною, нарівні з позбавленням волі на певний строк передбачає більш м`які види покарання, при постановленні вироку потрібно обговорювати питання про призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі. У разі обрання покарання у виді позбавлення волі це рішення повинно бути вмотивовано у вироку. Згідно п. 26 вказаної постанови, а саме: у разі, коли особа була засуджена до арешту або позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням (статті 75, 104 КК) або була звільнена від відбування покарання умовно-достроково (статті 81, 107 КК) і в період іспитового строку або строку умовно-дострокового звільнення вчинила новий злочин, суд зобов`язаний визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, зокрема й тоді, коли останнім за часом вироком призначаються більш м`які види покарання. Вказаний злочин вчинив в період іспитового строку, а тому його виховання та перевиховання можливе тільки в ізоляції його від суспільства.
На переконання суду таке покарання є необхідним для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, тому суд вважає, що ОСОБА_5 може виправитись лише в умовах ізоляції від суспільства і заслуговує на призначення покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які покарання цього не забезпечать.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 105) мобільний телефон марки «Samsung E1150», ІМЕІ НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_3 , флеш накопичувач на 2 ГБ та ключ брелок автомобільної сигналізації, які передано в кімнату зберігання речових доказів Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області, - повернути за належністю ОСОБА_5 .
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 349, 370, 373, 374, 376 КПК України (в редакції 2012 року), суд, -
з а с у д и в:
ОСОБА_5 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Подільського районного суду м. Києва від 21.11.2013 року у виді одного року одного місяця позбавлення волі і остаточно призначити до відбування покарання засудженому ОСОБА_5 у виді позбавлення волі строком на чотири роки один місяць.
Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу засудженому ОСОБА_5 залишити без змін, - тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі Державної пенітенціарної служби Департаменту виконання покарань в м. Києві та Київській області, а строк відбуття покарання рахувати йому з 15 лютого 2015 року, з дня його фактичного затримання та тримання під вартою.
Речові докази по кримінальному провадженню: (а.с. 105) мобільний телефон марки «Samsung E1150», ІМЕІ НОМЕР_2 з сім картою мобільного оператора «МТС» № НОМЕР_3 , флеш накопичувач на 2 ГБ та ключ брелок автомобільної сигналізації, які передано в кімнату зберігання речових доказів Кагарлицького РВ ГУ МВС України в Київській області, - повернути за належністю ОСОБА_5 .
Цивільний позов по справі не заявлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Київської області через Кагарлицький районний суд Київської області протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1 Шевченко