Справа № 1/0906/21/2011
Провадження № 11/0990/23/2012
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Вилки С.С.,

суддів: Іванів О.Й., Флісака Р.Й.,

з участю: прокурорів КозаченкаІ.І., ОСОБА_2,

засудженого ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальну справу за апеляціями прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції та потерпілого ОСОБА_4 на вирок Долинського районного суду від 27 липня 2011 року, -

в с т а н о в и л а :

Вказаним вироком ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець та житель ІНФОРМАЦІЯ_2, українець, ІНФОРМАЦІЯ_3, розлучений, на утриманні має одну неповнолітню дитину, не працюючий, раніше не судимий, громадянин України, -

засуджений за ч. 1 ст. 122 КК України на один рік обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування призначеного покарання із випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено певні обовязки.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 залишено попередньо обраний особисту поруку ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь Долинського районного відділу держказначейства 156 грн. 21 коп. та на користь Івано-Франківського обласного відділу держказначейства 1 533 грн. 80 коп.

Стягнуто із засудженого ОСОБА_3 на користь потерпілого ОСОБА_4 3 040 грн. 22 коп. матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної шкоди.

За вироком суду ОСОБА_3 визнано винуватим і засуджено за те, що він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, що спричинило тривалий розлад здоровя.

15 березня 2010 року біля 04.00 год. ранку ОСОБА_3, перебуваючи в квартирі ОСОБА_7, яка розташована на проспекті Незалежності, 4/77, в м. Долина, Івано-Франківської області на грунті ревнощів затіяв сварку з ОСОБА_4, під час якої наніс останньому два удари кулаком в голову, внаслідок чого потерпілому було спричинено середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження, які викликали тривалий розлад здоровя і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Прокурор в апеляції вказує на те, що вирок суду є незаконним та таким, що підлягає скасуванню з тих підстав, що на час його постановлення засуджений підпадав під дію п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2011 році від 08 липня 2011 року, а суд першої інстанції до нього цей закон не застосував. Просить вирок суду скасувати та звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі п. в ст. 1 Закону України Про амністію в 2011 році від 08 липня 2011 року і провадження в справі закрити.

В змінах до апеляції прокурор вважає, що суд безпідставно зменшив розмір моральної шкоди, який підлягав до задоволення. Просить вирок суду змінити та стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди.

Потерпілий ОСОБА_4 в своїй апеляції, вважає вирок суду незаконним, необгрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, у звязку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону та невідповідності призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості. Крім того, потерпілий не згідний, що суд першої інстанції задоволив його цивільний позов частково.

Тому, просить вирок суду скасувати в частині застосування до засудженого ст. 75 КК України та часткового задоволення цивільного позову і постановити новий вирок у вказаній частині.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурорів, які апеляцію у зміненому вигляді підтримали і просять вирок суду змінити, засудженого ОСОБА_3, який заперечив апеляцію прокурора та потерпілого, і вважає вирок суду законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляція прокурора не підлягає до задоволення, а потерпілого підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Висновки суду щодо доведеності вини та правильності кваліфікації неправомірних дій ОСОБА_3 у вчиненому злочині не оспорюються, тому апеляційною інстанцією, відповідно до вимог ч. 1 ст. 365 КПК України, не перевіряються.

Колегія суддів вважає, що дана апеляція прокурора до задоволення не підлягає, оскільки із постанови Калуського міськаронного суду від 19 лютого 2007 року видно, що цією постановою до ОСОБА_3 вже був застосований Закон України Про амністію від 31 травня 2005 року.

Відповідно до вимог п. е ст. 7 Закону України Про амністію в 2011 році від 08 липня 2001 року амністія не застосовується до осіб, до яких протягом 1998-2010 років було застосовано амністію незалежно від зняття чи погашення судимості та які знову вчинили умисний злочин.

Щодо поданих прокурором змін до апеляції колегія суддів вважає, що вони в силу вимог ч. 2 ст. 355 КПК України не можуть бути прийняті, оскільки тягнуть за собою погіршення становища засудженого, а також подані за межами строків на апеляційне оскарження.

Покликання потерпілого в апеляції на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок мякості, не заслуговують на увагу, а щодо часткового задоволення цивільного позову підлягають до задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з вироку, суд, призначаючи ОСОБА_3 покарання, належним чином дотримався принципів ст. 65 КК України та врахував, як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і інші дані, що відповідно до закону впливають на покарання винної особи. Зокрема, судом в повній мірі враховано помякшуючі покарання обставини: позитивна характеристка за місцем проживання, важке матеріальне становище, та з огляду на тяжкість вчиненого злочину, особу винного, який має на утриманні неповнолітню дитину та здійснює догляд за перестарілою матірю, з урахуванням обставин справи, при відсутності обставин, що обтяжують покарання, суд першої інстанції обґрунтовано на підставі ст. 75 КК України звільнив засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням.

За наведених обставин рішення суду першої інстанції про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням мотивоване належним чином і ОСОБА_3 призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Твердження потерпілого щодо часткового задоволення цивільного позову є обгрунтованими, оскільки при вирішенні цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції належним чином не врахував глибину фізичних та душевних страждань, які були заподіяні потерпілому вчиненим злочином. Зокрема, суд не взяв до уваги й те, що потерпілий тривалий час лікувався, у звязку з чим був позбавлений можливості працювати.

Тому, колегія суддів вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди слід збільшити та стягнути з ОСОБА_3А на користь потерпілого ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 365, 366, 367 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляцію прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції залишити без задоволення.

Апеляцію потерпілого ОСОБА_4 задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду від 27 липня 2011 року щодо ОСОБА_3 змінити, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 10 000 грн. моральної шкоди.

В решті вирок залишити без змін.

Головуючий С.С. Вилка

Судді: О.Й. Іванів

ОСОБА_8