ВИЩИЙ СПЕЦІАЛІЗОВАНИЙ СУД УКРАЇНИ
З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі колегії суддів:

ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9,

при секретарі

судового засідання ОСОБА_10,

розглянувши у судовому засіданні в м. Києві 19 лютого 2015 року касаційну скаргу заступника прокурора Сумської області у кримінальному провадженні щодо

ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина

України, раніше судимого, останній раз вироком

Зарічного районного суду м. Суми від 25 липня

2013 року за ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 71

КК України до покарання у виді 150 годин

громадських робіт та штрафу у розмірі 8 500 грн, що

постановлено виконувати самостійно; ухвалою

Ковпаківського районного суду м. Суми від

13 листопада 2013 року покарання у виді штрафу в

розмірі 8 500 грн замінено на 240 годин громадських

робіт, покарання не звернуто до виконання,

за участю прокурора ОСОБА_11,

встановив:

У касаційній скарзі прокурора викладено вимогу про скасування судових рішень щодо ОСОБА_6 із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції. Мотивовано вимогу тим, що судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, оскільки судом при призначенні покарання за ч. 2 ст. 389 КК України безпідставно не застосовано положення ст. 71 КК України, так як на час постановлення вироку суду засудженим не було відбуто покарання за попереднім вироком суду від 25 липня 2013 року у виді штрафу. Вказав також на недотримання судом апеляційної інстанції вимог ст. 419 КПК України, оскільки залишаючи апеляційну скаргу прокурора без задоволення, суд своє рішення належним чином не мотивував та не зазначив підстави, через які скаргу визнано необґрунтованою.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 травня

2014 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді арешту на строк чотири місяці. Цим же вироком прийнято рішення вирок Зарічного районного суду м. Суми від 25 липня 2013 року, за яким ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, вважати виконаним повністю в цій частині призначеного покарання.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 липня 2014 року апеляційні скарги заступника прокурора Сумської області та засудженого ОСОБА_6 залишено без задоволення, вирок суду - без зміни.

За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватим і засуджено за те, що він будучи засудженим вироком суду від 25 липня 2013 року до покарання у виді 150 годин громадських робіт, та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування вказаного покарання, з 13 вересня 2013 року по 15 жовтня 2013 року не повідомивши кримінально-виконавчу інспекцію, умисно, без поважних причин, не відпрацював 24 дні громадських робіт, а з 16 жовтня 2013 року працевлаштувався. Крім того, 17 вересня, 1 жовтня та 10 жовтня 2013 року ОСОБА_6 письмово попереджався про порушення умов відбування покарання та про кримінальну відповідальність за ухилення від його відбування, проте він продовжував, без поважних причин ухилятися від відбування покарання у виді громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав подану касаційну скаргу, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду про винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація дій засудженого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 289 КК України у касаційній скарзі не оспорюються.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 419 КПК України при залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі апеляційного суду мають бути зазначені підстави, з яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.

Разом з тим, ці вимоги закону при розгляді даного кримінального провадження апеляційним судом залишились не виконаними повною мірою.

Так, суд апеляційної інстанції при залишенні апеляційної скарги прокурора без задоволення, яку було подано у зв'язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 71, прийняте рішення в ухвалі належним чином не мотивував.

З огляду на викладене, ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню із призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час проведення якого суд має ретельно перевірити доводи, викладені в апеляційній скарзі прокурора, та із урахуванням усіх обставин кримінального провадження постановити судове рішення, мотивоване належним чином.

Керуючись ст.ст. 376, 433, 434, 436 КПК України, суд,

ухвалив:

Касаційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду Сумської області від 25 липня 2014 року щодо ОСОБА_6 скасувати та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

___________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9