Справа № 204/2156/15-к
Провадження № 1-кп/204/194/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська

у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю потерпілого: ОСОБА_4 ,

за участю захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Талалаївки Ніжинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, одруженого, пенсіонера, освіта середня, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:
07 березня 2015 року, близько 08.00 години, ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем Опель-комбо, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Героїв Сталінграду з боку вул. Тітова в напрямку вул. Інженерної м. Дніпропетровська зі швидкістю 50 км/годину.

Під час руху, ОСОБА_6 , грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, внаслідок чого на перехресті з вул. Софіївською, не впорався з керуванням автомобіля, після чого автомобіль у стані заносу скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу.

Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: гострої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з формуванням вогнищевого забою таламусу ліворуч, субдуральної гематоми ліворуч малого об`єму, двобічної гігроми, ускладненої правостороннім геміпарезом та моторною афазією, параорбітальних гематом, синців правої частини обличчя та шиї; закритої травми грудної клітини, лівостороннього пневмотораксу, тотального спадання лівої легені; перелому акроміального кінця лівої ключиці з задовільним стоянням відламків, синця правого плечового поясу; саден обох кистей, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 1223-Е від 25.03.2015 року, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № 70/27- 169 від 23.03.2015 року, порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом - автомобілем Опель-комбо, не виконав вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, невиконання яких знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, які настали.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав в повному обсязі і пояснив суду, що він 07.03.2015 року, рухався на технічно справному автомобілі Опель Комбо, по вул. Героїв Сталінграду Дніпропетровська. Дорога була слизькою, біля пішохідного переходу він почав гальмувати. Однак з правого боку з - за сміттєвих баків вийшла жінка, яка почала переходити дорогу, машину занесло вправо, автомобіль зачепив потерпілу.

Після цього потерпіла потрапила у лікарню, він сплачував витрати на лікування, додатковий догляд і харчування потерпілої.

Крім повного визнання своєї вини, вина ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:
Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив суду, що 07.03.2015 року, приблизно о 08.00 годині, його мама пішла в магазин, так як вона довгий час не поверталася, він почав телефонувати на її телефон, відповіли зі швидкої допомоги, що мати у лікарні. Мама довгий час перебувала у лікарні. Його витрати на лікування мами склали приблизно 500-600 гривень. В іншій частині витрати на лікування сплачувала сторона обвинуваченого.

Крім того вина обвинуваченого підтверджується письмовими доказами, у тому числі:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 07.03.2015 року, фототаблицею та схемою до нього, відповідно до якого була оглянута ділянка місцевості за адресою вул. Героїв Сталінграду вул. Софіївська в м. Дніпропетровську, де стався наїзд на пішохода ОСОБА_7 (а.п.3 - 13);

- протоколом слідчого експерименту від 17.03.2015 року, схемою та фототаблицею до нього, за участю свідка ОСОБА_6 , який знаходячись на місці ДТП показав та розказав про його обставини (а.п.37-41);

- висновком експерта № 70/27-169 від 23.03.2015 року, відповідно до якого в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

При заданому механізмі пригоди дії водія автомобіля «Опель Комбо», державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_6 , не відповідали вимогам п. 12.1 Правил дорожнього руху України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням події даної ДТП (а.п.46-47);

- висновком експерта № 1223е від 25.03.2015 року, відповідно до якого у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: гострої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню з формуванням вогнищевого забою таламусу ліворуч, субдуральної гематоми ліворуч малого об`єму, двобічної гігроми, ускладненої правостороннім геміпарезом та моторною афазією, параорбітальних гематом, синців правої частини обличчя та шиї; закритої травми грудної клітини, лівостороннього пневмотораксу, тотального спадання лівої легені; перелому акроміального кінця лівої ключиці з задовільним стоянням відламків, синця правого плечового поясу; саднин обох кистей.

Враховуючи характер та локалізацію виявлених тілесних ушкоджень можливо вказати, що вони могли утворитися від дії тупих твердих предметів якими могли бути виступаючи частини рухаючогося автозасобу з можливим послідуючим падінням на тверде дорожнє покриття, можливо за умов дорожньо-транспортної пригоди.

Враховуючи дані медичної документації, дані рентгенологічних обстежень можливо вказати, що вони могли утворитися незадовго до надходження її до медичного закладу, тобто можливо і в термін на який вказує слідчий у постанові.

За своїм характером виявлені у потерпілої ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя. (а.п.62-65).
Оцінюючи зібрані та перевірені докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, суд знаходить, що вина ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення доказана в повному обсязі.

Дії ОСОБА_8 , що виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, кваліфікуються за ч.2 ст. 286 КК України.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винуватого, який раніше не судимий (а.п.79), на обліках у лікарів психіатра, нарколога не перебуває (а.п.68,69), за місцем проживання характеризується позитивно (а.п.78,80).

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, суд відносить повне визнання своєї вини, щире каяття, відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 67 КК України, суд не вбачає.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень необхідним та достатнім є призначення покарання у вигляді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами.

Враховуючи особу обвинуваченого, його ставлення до події ДТП, наявність пом`якшуючих обставин, суд вважає можливим звільнити обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням в порядку, передбаченому ст.ст. 75, 76 КК України.

Підстав для призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, а саме нижче нижчої межі, передбаченої санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, суд не вбачає.

Розглядаючи заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов потерпілого суд керується:

Ст. 128 КПК України, відповідно до якої особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України потерпілий протягом кримінального провадження має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди в порядку, передбаченому законом.

Згідно з ч.1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, відповідно до якої особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання, якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнового) шкоди суд визначає залежно від характеру та об`єму страждань (фізичних, душевних, психічних), котрі поніс позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливості відновлення) і з врахуванням інших обставин. При цьому суд повинен виходити з принципу розумності, справедливості та виваженості.

Суд приходить до висновку, що цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_8 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 33 000 гривень, а також стягнення щомісячно з ОСОБА_8 4 860 гривень, підлягає задоволенню частково, а саме в частині відшкодування моральної шкоди, в іншій частині позовних вимог в частині стягнення на користь потерпілого матеріальної шкоди, а також стягнення щомісячно грошової суми у розмірі 4 860 гривень, задоволенню не підлягають, так як дані позовні вимоги потерпілого не підтверджені матеріалами кримінального провадження, крім того потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердив суду, що обвинувачений ОСОБА_8 сплачував витрати на лікування його матері, даний факт також підтверджується наявними в матеріалах провадження розписками потерпілого.

Документально підтверджені витрати на залучення експерта вирішити відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання щодо речових доказів належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 374, 376 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
ОСОБА_6 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 а від відбування призначеного основного покарання, якщо він в період 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення, і буде виконувати покладені на нього обов`язки.

На підставі п. 3,4 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- повідомляти орган кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання та роботи;

- періодично з`являтися для реєстрації в органи кримінально-виконавчої інспекції.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди у розмірі 33 000 гривень, а також стягнення щомісячно 4 860 гривень, - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням 20 000 (двадцять тисяч) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у розмірі 245 (двісті сорок п`ять) гривень 52 копійки (одержувач платежу УДКСУ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська Дніпропетровської області; номер рахунку 0004, МФО 805012; ; найменування установи банку: ГУДКСУ у Дніпропетровській області, а.п.45).

Речові докази: автомобіль Опель Комбо, державний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , залишити власнику ОСОБА_6 (а.п.19,20).

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня проголошення.
Суддя ОСОБА_1