Справа№ 1-17/2007p.
ВИРОК

ІМ'ЯМ УКРАЇНИ

б лютого 2007 року Корюківський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого - судді Крапивного В.І., при секретарі - Осипенко Л.І., з участю прокурора - Кузюри А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.
Корюківці у приміщенні суду кримінальну справу по обвинуваченню
ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця і
мешканця с. Камка Корюківського району Чернігівської
області, українця, освіта базова загальна середня, неодруженого, призовника, ІНФОРМАЦІЯ_2 ПОСП „Лан" Корюківського
району, раніше не судимого, громадянина України,

за ст.ст. 162 ч.1, 296 ч.2, 304 КК України;

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 року
народження, уродженця і мешканця с. Камка Корюківського району Чернігівської області, українця,
освіта базова загальна середня, учня 11-го класу Холминської загальноосвітньої
школи Корюківського району, неодруженого, призовника, раніше не судимого,
громадянина України,

за ст. 296 ч.2,296 ч.1 КК України;

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 року народження, уродженця м.
Київ, мешканця с. Камка Корюківського району
Чернігівської області, українця, освіта початкова загальна середня, учня 9-го класу
Холминської загальноосвітньої школи
Корюківського району, неодруженого, призовника, раніше не судимого,
громадянина України,

за ст. 296 ч.2 КК України, -

встановив:

23 жовтня 2006 року близько 19-ї год. 30 хв. вечора підсудні прийшли до
будинку ОСОБА_4 в с. Камка Корюківського району, де
підсудний ОСОБА_1 металевим прутом зірвав дверні замки у дверях будинку ОСОБА_4, після чого всі підсудні
зайшли до його будинку і з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до
суспільства, з особливою зухвалістю, безпричинно причепилися
до ОСОБА_4,
який лежав у ліжку і відпочивав, почали ображати його нецензурними словами, били скло у
вікнах будинку, розкидали речі домашнього вжитку, а ОСОБА_1,
який достеменно знав, що підсудні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є неповнолітніми, вилив на ОСОБА_4 у ліжко відро з помиями, після чого
неповнолітні ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вилили на ОСОБА_4, лежачого в ліжку, ще деяку
кількість холодної води з різноманітного посуду, а потім всі підсудні пішли до будинку ОСОБА_5 в тому ж с. Камка, де близько 21 год. 30 хв. вечора зірвали лавку поряд з парканом
будинку, поламали штахетник, в будинку ОСОБА_5 підсудний ОСОБА_2 з хуліганських
спонукань почав образливо чіплятися до господаря та його співмешканки ОСОБА_6, висловлювався нецензурними словами на їх адресу,
демонстрував усім

2

присутнім свої статеві органи, бешкетував у їх будинку
і лише після
втручання сторонніх осіб заспокоївся і припинив свої хуліганські
дії.

Як у ході досудового слідства, так і в судовому засіданні всі підсудні вину
свою визнали повністю у вчиненні своїх дій, у скоєному
розкаялися, публічно в судовому засіданні всі підсудні вибачилися перед
потерпілим ОСОБА_4 і пояснили, що в їхньому селі клуб не працює, молоді немає де проводити своє
дозвілля, тому ввечері 23.10.2006р. за чиєюсь пропозицією сільська молодь пішла
до будинку ОСОБА_4, який проживав самотньо, щоб
повеселитися. На їхню вимогу ОСОБА_4 будинок не відкрив, світло не ввімкнув, тоді ОСОБА_1, вибивши скло у вікні веранди,
знайденим на подвір"ї металевим прутом зірвав замки на
дверях його будинку, всі зайшли досередини, але ОСОБА_4 з ліжка не піднімався і ховався під ковдру. Тоді ОСОБА_1 вилив на
нього, лежачого в ліжку, помиї з відра, що
стояло в будинку, але ОСОБА_4 так і не підвівся з ліжка і просив його
не чіпати. При цьому всі підсудні виражалися на його адресу нецензурними словами і вимагали, щоб він встав та
приєднався до них. Так як ОСОБА_4 цього не зробив, то ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 вилили на нього всю воду, яку знайшли в його будинку в різноманітному посуді. Однак ОСОБА_4 з ліжка так і не піднявся. Решта молоді села весь цей час спостерігала за їх діями у вікна будинку ОСОБА_4, але до їх дій не
приєднувались. Побачивши, що ОСОБА_4 вони не зможуть витягти з ліжка, побивши кілька вікон у його будинку, підсудні вийшли від нього і
пішли далі по селу. Проходячи повз будинок ОСОБА_5, хтось
запропонував зірвати лавочку біля його будинку, що й було зроблено, після чого вони зайшли в будинок ОСОБА_5 і попросили в нього
закурити. Отримавши цигарки, вони сіли курити,
а ОСОБА_2 збігав кудись і приніс пляшку горілки. Всі випили, але ОСОБА_2 не став пити, а горілку почав розливати на підлогу.
На зауваження ОСОБА_6, він почав образливо чіплятися
до неї, ображав її та ОСОБА_5 нецензурними словами, вів себе неадекватно, а
потім став демонструвати всім присутнім та дівчатам,
які заглядали у вікна, свій статевий орган. Всім було весело, однак хтось
спохватився і запропонував припинити все це, після чого вся молодь пішла з
будинку ОСОБА_5 по домівках. Коли згодом їх
всіх викликали працівники міліції, то вони одразу ж зізналися у вчиненому,
відшкодували всім потерпілим заподіяну шкоду, виправили пошкодження в їх господарствах, вибачилися перед ними як раніше, так і в
судовому засіданні, тому просять суворо їх не карати і не позбавляти волі. При
цьому підсудний ОСОБА_1 не заперечує, що йому
достовірно було відомо про неповнолітній вік підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3, яких
він втягнув у злочинну діяльність.

Окрім повного визнання своєї вини самим підсудними, їх вина підтверджується
наступними доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_4 показав, що ввечері 23.10.2006р.
після роботи він ліг відпочивати у себе вдома, закривши
двері будинку на засов. Проснувся від того, що хтось почав
обливати його в ліжку водою. В будинку перебували декілька підлітків, які
голосно кричали, виражалися нецензурними
словами, ображали його. ОСОБА_1 вилив на нього помиї з
відра, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 обливали водою, яка була в будинку. Познущавшись над ним деякий час, вони всі пішли з
будинку. Ввімкнувши світло, він виявив, що защіпка в дверях будинку
відірвана, розбита розетка, зірваний з підлоги залізний лист у,сінях, на підлозі розсипані яблука, розкидана білизна по
всій кімнаті. Про вчинене він повідомив у міліцію. На даний час молодь повністю
відшкодувала заподіяні йому збитки, всі підсудні вибачилися перед ним, тому
ніяких претензій до них він не має, просить суворо не карати підсудних
і не позбавляти їх волі.

Також вина підсудних
підтверджується заявами потерпілих ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (а.с.8-9), рапортами працівників міліції (а.с. 10-11), протоколами огляду місця події про те, що в паркані будинковолодіння ОСОБА_4 виламано 7 штахетин, у сінях його будинку відірваний з підлоги лист заліза розміром 1x1м.,
пошкоджена ручка вхідних дверей будинку та відірвана защібка, на
підлозі в кухні розкидана білизна, відірвана віконна занавіска, постільна білизна на ліжку мокра, розбита розетка (а.с. 13), в будинковолодінні ОСОБА_5 відірвано 6 штахетин з паркану, лавочка вирвана з землі, вікно
веранди розбите (а.с. 15), показаннями потерпілих ОСОБА_5
(а.с.55), ОСОБА_6 (а.с.58), свідків ОСОБА_7 (а.с.59), ОСОБА_8 (а.с.62), ОСОБА_9 (а.с.65),
ОСОБА_10 (а,с.68), ОСОБА_11 (а.с.72),

3

ОСОБА_12 (а.с.75), а також
іншими матеріалами справи, які повністю відповідають вищевикладеним фактичним
обставййам.

Таким чином, всі підсудні скоїли хуліганство, тобто грубе
порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що
супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинені групою осіб відносно потерпілого
ОСОБА_4, тому за цим епізодом дії всіх підсудних вірно кваліфіковані
органом досудового слідства за ст. 296 ч.2 КК України, а дії підсудного
ОСОБА_1, який незаконно проник до житла ОСОБА_4 і втягнув у злочинну діяльність
неповнолітніх підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -також вірно кваліфіковані органом досудового слідства за ст.ст. 162 ч.1 і 304 КК України, дії ж підсудного
ОСОБА_2 також вірно кваліфіковані ще й за ст. 296 ч.1 КК України в будинку
ОСОБА_5 як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної
неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та винятковим
цинізмом.

Призначаючи підсудним покарання, суд враховує характер і
ступінь тяжкості скоєних злочинів, конкретні обставини їх вчинення, роль
кожного з підсудних у їх скоєнні, відсутність будь-яких тяжких наслідків від
скоєних злочинів, особи підсудних, які раніше не були судимі і не притягувалися
ні до адміністративної, ні до кримінальної відповідальності,
вперше скоїли злочин середньої тяжкості та злочини невеликої тяжкості (ОСОБА_1
та ОСОБА_2), за місцем проживання всі підсудні характеризуються позитивно,
ОСОБА_1 - позитивно
і за місцем роботи, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 -
посередньо за місцем навчання, обидва неповнолітні підсудні ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 виховуються у неповних сім"ях - з одним із батьків, на обліку в міліції та службі у
справах неповнолітніх вони не перебували, відсутність обтяжуючих вину підсудних
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 обставин, обтяжуючу вину підсудного ОСОБА_2 обставину - повторне
вчинення злочину, пом'якшуючі вину всіх підсудних обставини -щире каяття,
активне сприяння розкриттю злочину та повне добровільне відшкодування завданих
злочином збитків всім потерпілим, а для підсудних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - також вчинення
злочину неповнолітніми, прохання потерпілих суворо не карати підсудних і не
позбавляти їх волі, а також інші обставини, у зв'язку з чим суд приходить до
висновку, що всім підсудним слід призначити покарання в межах санкцій статей КК
України, в яких вони визнаються винними: ОСОБА_1 - шляхом часткового складання призначених покарань
остаточно у виді позбавлення волі на досить тривалий
строк, ОСОБА_2 - шляхом поглинення менш суворого
покарання більш суворим остаточно також у виді позбавлення волі на нетривалий
строк, а ОСОБА_3 - у виді
позбавлення волі на мінімальний строк. При цьому з урахуванням всього вищенаведеного суд приходить до висновку, що до
всіх підсудних слід застосувати ст. 75 КК України (до неповнолітніх
підсудних і ст. 104 КК України) та звільнити їх від відбування призначеного покарання з випробуванням на мінімальний
іспитовий строк для неповнолітніх та на більший строк - для
повнолітнього ОСОБА_1, з покладенням на них ряду обов'язків на час іспитового
строку, оскільки їх виправлення і перевиховання можливе і без ізоляції від суспільства. Запобіжний захід всім підсудним
за таких обставин слід залишити той же - підписку про невиїзд.

Цивільний позов по справі не заявлений, речових доказів та судових витрат
по справі немає.

Керуючись ст.ст.
323-324 КПК
України, суд -

засудив:

Визнати ОСОБА_1 винним за ст.ст. 162 ч.1, 296 ч.2, 304 КК України і
призначити йому:

за ст. 162 ч.1 КК України - 1 (один) рік 6 місяців обмеження
волі;

за ст. 296 ч.2 КК України - 2 (два) роки
позбавлення волі;

за ст. 304
КК України - 1 (один)
рік 6 місяців
позбавлення волі.

4

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю
злочинів шляхом часткового складання призначених покарань
остаточно до відбування засудженому ОСОБА_1 призначити - 2 (два) роки б
(шість) місяців позбавлення волі.

Застосувати до засудженого ОСОБА_1 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування призначеного покарання з
випробуванням на іспитовий строк - 2 (два) роки.

Визнати ОСОБА_2 винним за ст.ст. 296 ч.2, 296 ч. 1
КК України і призначити йому:

за ст. 296 ч.2 КК України - 1 (один) рік 6 місяців позбавлення волі;

за ст. 296 ч. 1 КК України - 15 (п'ятнадцять) діб арешту.

На підставі ст. 70 ч. 1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно до відбування засудженому
ОСОБА_2 призначити -
1 (один) рік 6 (шість)
місяців позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_3 винним за ст. 296 ч.2 КК України і
призначити йому -1 (один)
рік позбавлення волі.

Застосувати до засуджених ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ст.ст. 75, 104 КК України і звільнити їх обох від
відбування призначеного вироком суду покарання з випробуванням на
іспитовий строк -1 (один)
рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов"язати
засуджених ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 під час іспитового
строку не виїжджати за межі України без дозволу
органу кримінально-виконавчої системи, повідомляти ці органи про зміну місця проживання,
роботи або навчання.

Запобіжний захід засудженим ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити
той же - підписку
про невиїзд.

На вирок суду протягом 15 діб з часу його проголошення може бути подана апеляція.