Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 1-89/10
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2010 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді Хрипун С.В.

при секретарі Бесчастній В.В.

за участю прокурора Юркової Ю.В.

захисника з числа близьких родичів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, не працює, проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_4, раніше судимого 01.08.2002 року Києво-Святошинським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 06.03.2003 року Васильківським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 122 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки; 24.11.2003 року Соломянським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 186, ст.71 до 5 років позбавлення волі; 21.09.2004 року Апеляційний суд перекваліфікував один із епізодів з ч.2 ст.186 на ч.2 ст.190 КК України, вважати засудженим за ст.186 ч.2 ст. 190 ч.2, ст.70,ст.71 КК України 5 років позбавлення волі, звільнений умовно-достроково 14.11.2006 року з невідбутим терміном покарання 1 рік 7 місяців 12 днів; 03.12.2009 року Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч.4 ст.186 КК України до 8 років позбавлення волі, у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ :

23 жовтня 2009 року близько 23 години ОСОБА_2, перебуваючи на спортивному стадіоні біля ЗОШ № 1 м. Боярка по вул. Лисенка 11/23 в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, з метою відкритого викрадення чужого майна і реалізовуючи свій злочинний умисел, підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_3 та шляхом ривка відкрито заволодів його мобільним телефоном марки „Нокіа 1208 ІМЕІ 79181 вартістю 330 гривень з сімкартою мобільного оператора „Київстар вартістю 25 гривень, який знаходився у лівій внутрішній кишені куртки останнього. Після вчиненого з місця скоєння злочину зник, викраденим розпорядився за власним розсудом, чим заподіяв ОСОБА_3 матеріальної шкоди на загальну суму 355 гривень.

Допитаний у судовому засіданні підсудний своєї вини у предявленому йому обвинуваченні не визнав, суду пояснив, що 23.10.2009 року приблизно о 22 годині 30 хвилин йому на мобільний телефон зателефонував його товариш ОСОБА_4 і попросив, щоб він приїхав в м. Боярку до ЗОШ № 1 і забрав його додому, тому що він забагато випив. ОСОБА_5 (ОСОБА_2) саме приїхав з м. Києва в с. Малютянка разом зі своїм знайомим на імя Олег, який працює на „таксі. ОСОБА_5 попросив Олега, щоб той на своєму автомобілі „таксі відвіз його в м. Боярка забрати ОСОБА_4 Олег погодився. Коли вони приїхали в м. Боярка до стадіону ЗОШ №1, там він побачив ОСОБА_4, який стояв разом з їх спільним знайомим ОСОБА_6 та потерпілим, з яким він не був знайомий. Вони зупинились біля хлопців, він вийшов з автомобіля „таксі та підійшов до них. Олег залишився в автомобілі чекати його. ОСОБА_5 запитав у хлопців, чи є у когось гроші на рахунку мобільного телефону, щоб зателефонувати. Чи то ОСОБА_4, чи то ОСОБА_6, він вже не памятає, хто точно, сказав, що телефон є у потерпілого і щоб останній дав йому свій телефон зателефонувати. Потерпілий дістав з кишені мобільний телефон марки „Нокіа, назву моделі він не знає, і дав йому. ОСОБА_5 взяв телефон, набрав номер та почав розмовляти по телефону. В цей час потерпілий сів на велосипед, який стояв поряд та поїхав у напрямку с. Тарасівка. Оскільки ОСОБА_3 поїхав, то він зміг повернути йому його телефон. Після цього вони разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 сіли в автомобіль „таксі, на якому він приїхав та за кермом якого сидів Олег, і поїхали по домівках. По дорозі додому ОСОБА_4 сказав йому, що необхідно повернути телефон. ОСОБА_5 погодився з ОСОБА_4 і віддав останньому телефон, наголошуючи на тому, щоб він цього ж дня повернув його власнику. Вони з Олегом відвезли додому ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а потім Олег відвіз його додому в с. Малютянка та поїхав по своїх справах.

Через два дні він зателефонував ОСОБА_4 і запитав у нього, чи повернув він мобільний телефон власнику, на що останній відповів, що не повернув, тому що не знає, де він живе. Цього ж дня він приїхав в м. Боярка та зустрівся з ОСОБА_4, який повідомив йому, що на наступний день після того, як він віддав йому телефон, він здав його у ломбард „Пектораль, що по вул. Білогородській в м. Боярка, за що отримав 100 гривень. На чиї документи ОСОБА_4 здавав телефон у ломбард він не сказав. Однак, того ж дня ОСОБА_4 викупив зданий ним у ломбард мобільний телефон, оскільки його мати повідомила йому, що до них додому приїжджали працівники міліції та шукали ОСОБА_4 Останній злякався кримінальної відповідальності і одразу викупив назад мобільний телефон. Потім разом з ОСОБА_4 у місцевих жителів вони дізналися, де проживає потерпілий, у якого він взяв телефон, і одразу поїхали до нього додому. Його вдома не було, тому вони віддали мобільний телефон його матері.

Просить його виправдати, оскільки злочину в якого його обвинувачують він не вчиняв.

Незважаючи на невизнання підсудним своєї вини, його винність у вчиненні злочину підтверджується іншими доказами, дослідженими в процесі судового слідства.

Так, потерпілий ОСОБА_3 пояснив суду, що 23.10.2009 року близько 19 години він повертався з роботи додому на велосипеді. Коли він проїжджав поблизу магазину „Карат, що неподалік стадіону в м. Боярка, то побачив свого знайомого на імя ОСОБА_4, з яким він колись працював на будівництві. ОСОБА_7 стояв ще з якимось хлопцем. Хлопці запропонували йому піти разом з ними на стадіон. Вони зайшли в магазин, купили по пляшці пива і пішли на стадіон. ОСОБА_7 познайомив його з іншим хлопцем, який представився ОСОБА_6. Дмитра він бачив вперше, раніше з ним знайомим не був. Біля стадіону вони знаходились близько чотирьох годин, розмовляли та пили пиво. Приблизно о 23 годині до них підїхав автомобіль ВАЗ 2105 білого кольору, державний номер не памятає. З автомобіля вийшов якийсь хлопець, він не може сказати чи то був підсудний чи ні, оскільки було темно і він його не запамятав. Хлопець підійшов до нього, вихватив в нього з внутрішньої лівої кишені джинсової куртки його мобільний телефон марки „Нокіа 1208 та повернувся у свій автомобіль. Дмитро та ОСОБА_7 теж сіли у автомобіль до невідомого хлопця і вони разом поїхали у напрямку вул. Лисенка в м. Боярка. ОСОБА_5 взяв свій велосипед і поїхав до себе додому.

Наступного дня, він розповів про те, що сталося, своєму брату ОСОБА_8 і вони разом пішли до ОСОБА_9 писати заяву про скоєний злочин.

26.10.2009 року близько 15 години коли він повернувся додому від сестри, його бабуся повідомила, що приходив якийсь хлопець, зайшов на подвіря, поклав на столик, що стоїть на подвірї, мобільний телефон і втік. Коли він оглянув свій мобільний телефон, то побачив, що в ньому інша батарея, не та, з якою він його купував.

Просить призначити підсудному покарання не повязане з позбавленням.

Свідок ОСОБА_8 пояснив суду, що потерпілий його брат. 24.10.2009 року вранці його брат повідомив йому, що 23.10.2009 року приблизно о 19 годині він повертався з роботи додому. Поблизу магазину „Карат, що неподалік стадіону в м. Боярка, він зустрів свого знайомого на імя ОСОБА_4, з яким він колись працював на будівництві. ОСОБА_7 стояв ще з якимось хлопцем. Хлопці запропонували йому піти разом з ними на стадіон. ОСОБА_5 погодився. Біля стадіону вони розмовляли та пили пиво. Приблизно о 23 годині до них підїхав автомобіль ВАЗ 2105 білого кольору. З автомобіля вийшов якийсь хлопець, підійшов до ОСОБА_5, вихватив в нього з внутрішньої лівої кишені джинсової куртки його мобільний телефон марки „Нокіа 1208 та повернувся у свій автомобіль. ОСОБА_5 сказав брату, що необхідно написати до райвідділу міліції заяву про скоєний злочин і вони разом пішли до ОСОБА_9

26.10.2009 року приблизно о 18 годині він повернувся додому з роботи і ОСОБА_9 повідомив йому, що коли вдома нікого не було, окрім бабусі, приходив якийсь хлопець та залишив на столику, що стоїть на подвірї їхнього будинку, викрадений у нього мобільний телефон. В телефоні була поставлена інша батарея.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що 23.10.2009 року приблизно о 20 годині він разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 пішли до магазину „Карат по вул. Тарасівській в м. Боярка, купити пива. Біля магазину вони зустріли його знайомого ОСОБА_3. Роман колись працював у нього на будівництві. Вони втрьох пішли на спортивний стадіон, що знаходиться біля ЗОШ № 1 по вул. Лисенка в м. Боярка. Роман був на велосипеді. На стадіоні вони пили пиво та розмовляли. Йому на мобільний телефон зателефонував його знайомий ОСОБА_2 та сказав, що приїде до них. Приблизно о 23 годині до них підїхав автомобіль ВАЗ білого кольору і з нього вийшов ОСОБА_2. За кермом автомобіля був ще якийсь чоловік, якого він не знає, він з автомобіля не виходив. Володимир підійшов до них. Через кілька хвилин він побачив, що ОСОБА_2 прямує до автомобіля, на якому він приїхав, а ОСОБА_3 біжить за ним та кричить, щоб він повернув йому телефон. Що між ними сталося і яким чином у ОСОБА_2 опинився мобільним телефоном ОСОБА_3 він не знає, оскільки в цей момент він розмовляв з ОСОБА_6 і не бачив, чим вони займались. Через кілька хвилин вони з ОСОБА_6 сіли в автомобіль до ОСОБА_2. Роман поїхав на велосипеді додому. В автомобілі він побачив, що у ОСОБА_2 мобільний телефон ОСОБА_3 та сказав йому повернути телефон власнику. Володимир відповів, що не буде його повертати. ОСОБА_5 сказав йому, що, якщо він не поверне ОСОБА_5 телефон, його заберуть у міліцію. Володимир відповів, що коли заберуть, тоді він і поверне телефон. ОСОБА_5 сказав ОСОБА_2, щоб він віддав телефон йому, а він поверне його ОСОБА_5 сам. Володимир віддав йому телефон.

ОСОБА_10 Вікторович на досудовому слідстві дав показання, які були оголошені у судовому засіданні згідно його заяви, оскільки свідок не може зявитися в судове засідання з поважних причин, що 23.10.2009 року приблизно о 18.00 годині він пішов займатися спортом на стадіон, що знаходиться біля ЗОШ №1 м. Боярка. На стадіоні він випадково зустрів свого знайомого ОСОБА_4. З ОСОБА_4 в них завязалася розмова. Там само на стадіоні вони зустріли знайомого ОСОБА_7. ОСОБА_5 раніше не знав, бачив його вперше. Втрьох вони стояли біля стадіону та розмовляли. Через деякий час до них підїхав автомобіль марки „ВАЗ 2105 білого кольору. За кермом даного автомобіля був чоловік, якого він раніше ніколи не бачив, а зним був хлопець на імя ОСОБА_2, знайомий ОСОБА_4, якого він неодноразово бачив разом з ним. ОСОБА_11 він раніше не знав. Володимир вийшов з автомобіля, підійшов до них та привітався, після чого ОСОБА_4 разом з ОСОБА_11 відійшли та почали про щось розмовляти. Через кілька хвилин ОСОБА_11 покликав ОСОБА_5, той підійшов до них і вони почали про щось розмовляти втрьох. ОСОБА_5 стояв осторонь. Через деякий час він почув, як водій завів автомобіль і ОСОБА_11 з ОСОБА_4 почали сідати в нього. ОСОБА_5 запитав у них, чи не підвезуть вони його додому, на що вони погодились. ОСОБА_5 також сів в автомобіль до хлопців. Вони поїхали, а ОСОБА_5 залишився на стадіоні. Хлопці відвезли його додому і поїхали. Про те, що ОСОБА_11 забрав у ОСОБА_5 телефон йому нічого не відомо, він взагалі не бачив у ОСОБА_5 мобільний телефон, можливо, це відбулось тоді, коли ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_11 про щось розмовляли осторонь від нього.

Винність підсудного у вчиненні злочину також підтверджується іншими доказами дослідженими в судовому засіданні, а саме:

-заявою від 24.10.2009 року про викрадення у потерпілого мобільного телефону марки «Нокіа-1208» (а.с. 3);

-протоколом огляду місця події від 24.10.2009 року території школи ЗОШ № по вулиці Лисенка в м. Боярка (а.с.4);

-протоколом огляду місця події від 13.11.2009 року обєктом огляду є мобільний телефон марки «Нокіа-1208» (а.с.25);

-протоколом огляду речових доказів від 13.11.2009 року мобільного телефону марки «Нокіа-1208» (а.с.27);

-протоколом очної ставки від 18.11.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які підтвердили свої показання про обставини, які відбулися 23.10.2009 року близько 19 години по вулиці Лисенка в м. Боярка (а.с.42-44);

-листом ПТ Ломбард «Пектораль» № 75 від 20.11.2009 року відповідно до якого ОСОБА_4 24.10.2009 року здав мобільний телефон марки «Нокіа-1208» ІМЕІ 79181 і в цей же день даний мобільний телефон викупив (а.с.46);

-протоколом очної ставки від 21.11.2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, які підтвердили свої показання про обставини, які відбулися 23.10.2009 року близько 19 години по вулиці Лисенка в м. Боярка (а.с.47-49).

Суд визнає, що потерпілий, свідки, частково підсудний давали правдиві показання, які підтверджуються іншими доказами в їх сукупності.

Оцінюючи показання підсудного про те, що він не вчиняв даного злочину, суд вважає їх неправдивими, направленими на ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Такі показання підсудного є лінією його захисту та спростовуються сукупністю зібраних по справі та досліджених в процесі судового слідства доказами.

Оцінюючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд визнає, що вина підсудного у вчиненні злочину доведена повністю його дії судом кваліфікуються за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу підсудного.

Призначаючи покарання підсудному, суд враховує, що вчинений злочин відноситься до тяжких злочинів, ОСОБА_2 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра не перебуває, раніше судимий, обставин, які помякшують чи обтяжують покарання підсудного, не встановлено та призначає покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції статті 186 ч.2 КК України. При цьому суд не знаходить підстав для призначення підсудному іншого більш мякого виду покарання.

Враховуючи, що ОСОБА_2 вчинив злочин до засудження його за попереднім вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.12.2009 року, суд вважає за можливе на підставі ч.4 ст. 70 КК України призначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.323-324 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_2 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (пять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного даним вироком у вигляді 5 (пяти) років позбавлення волі, більш суворим, призначеним вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі, призначити ОСОБА_2 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.

Строк відбуття покарання обчислювати з 03 грудня 2009 року.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Нокіа-1208» ІМЕІ 79181 залишити у користуванні потерпілого ОСОБА_3 (а.с.28)

Міру запобіжного заходу ОСОБА_2 до вступу вироку в законну силу залишити тримання під вартою у Київському слідчому ізоляторі Управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області.

Суддя С.В.Хрипун