Справа № 1-32/08
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель
28 січня 2008 року

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді
Лапіна О.Ф.,

за участі секретаря Зикової М.В.,

прокурора Дордюка В.В.,

розглянувши
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі кримінальну справу про
обвинувачення ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Ковель Волинської області, українця,
громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм ТзОВ «Волвест», мешканця
АДРЕСА_1, раніше не судимого, -

у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 122 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

Підсудний ОСОБА_1 11.11.2007 року близько 20 год. 40 хв.
в м. Ковелі у приміщенні магазину «Горка», що в м. Ковелі по вул. Ватутіна, 72,
перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, в ході конфлікту між ним та ОСОБА_2
і іншими особами, умисно наніс удар ногою по правій нозі ОСОБА_2, спричинивши
потерпілій тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого
розладу здоров'я.

Допитаний
в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину в інкримінованому йому злочині визнав і прохає суд
суворо його не карати. Суду показав, що
11.11.2007 року після роботи відпочивав разом із товаришами в приміщенні
магазину «Горка» що в м. Ковелі по вул. Ватутіна, 72 та вживав пиво. Пізніше в
ході конфлікту, який виник між ним та потерпілою ОСОБА_2 - завдав їй удару
ногою по нозі. Щодо сили та місця удару точно вказати не може, оскільки був у
нетверезому стані, але пам'ятає що сутичка була саме з потерпілою ОСОБА_2 та
допускає, що завдав їй удару у гомілку. Вказує, що зобов'язується відшкодувати
завдані потерпілій збитки, а до цього часу їх не відшкодував тому що вона не
заявляла цивільного позову. У вчиненому щиро розкаюється.

Крім повного визнання своєї вини підсудним його винність
у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується показами потерпілої, свідків та матеріалами
кримінальної справи.

Так, потерпіла ОСОБА_2 показала, що 11.11.2007 року разом із чоловіком, донькою та її хлопцем -
ОСОБА_3 приїхали з с. Зелена в м. Ковель, по дорозі додому, відправивши доньку
на квартиру, вирішили купити продукти. Потерпіла показала, що спочатку до
магазину «Горка», який знаходиться у будинку де вони проживають, пішов її
чоловік, а коли той довго не повертався - зайшла потерпіла із ОСОБА_3. У
коридорчику магазину зустрілися із двома
хлопцями та в ході спілкування між ними виник конфлікт, під час конфлікту один із хлопців, а саме підсудний по справі -
завдав їй удар ногою по нозі, від чого потерпіла відчула різкий біль. Коли
спробувала іти - зрозуміла, що самостійно пересуватись їй важко, а коли прийшла
додому - то побачила що нога розпухла. Вказує, що донька викликала швидку
допомогу та лікарі швидкої доставили її у лікарню де констатували перелом
гомілки та наклали гіпс. Також стверджує, що на стаціонарному лікуванні не
перебувала, однак місяць була на лікарняному. Позову на досудовому слідстві не
подавала, оскільки чекала, що підсудний відшкодує витрати в добровільному
порядку. Щодо міри покарання покладається на розсуд суду, вважає,
що підсудного суворо карати не треба.

Свідок ОСОБА_4 суду показав, що 11.11.2007 року разом із дружиною, донькою та її хлопцем -
ОСОБА_3 приїхали з с. Зелена в м. Ковель, по дорозі додому, відправивши доньку
на квартиру, вирішили купити продукти. Свідок пішов до магазину, а дружина -
ОСОБА_2 разом із ОСОБА_3 чекала на нього біля магазину. Вказує, що коли
розраховувався - почув шум у коридорчику магазину та голос дружини - потерпілої по справі і швидко
вийшов. У коридорчику молодий чоловік - підсудний по справі шарпався із дружиною
свідка а коли його заспокоїли то дружина не змогла йти самостійно бо в неї
боліла нога. Свідок стверджує, що вдома виявили, що нога ОСОБА_2 опухла і
викликали їй швидку. Лікарі констатували перелом гомілки та потерпіла проходила
курс лікування.

Свідок ОСОБА_4 суду показала, що 11.11.2007 року разом із матір'ю, батьком та своїм хлопцем - ОСОБА_3 приїхала з с. Зелена в м.
Ковель. Вказує, що пішла додому а батьки із ОСОБА_3 пішли до магазину.
Ствердила, що через деякий час почула на вулиці шум та виглянувши у вікно
помітила якусь шарпанину та те, що відбувається вона із її батьками тому
гукнула, що викликала міліцію, і шарпанина припинилась. Свідок показала, що
коли батьки прийшли додому в мами - потерпілої по справі була травма ноги -
нога опухла і та не могла самостійно пересуватись, тому вона особисто викликала
швидку. Вказує, що швидка забрала ОСОБА_2 у лікарню де було встановлено, що у
потерпілої перелом гомілки та надано допомогу. В подальшому потерпіла лікування
проходила в домашніх умовах.

Свідок ОСОБА_5 у судовому розгляді дав покази, аналогічні
показам потерпілої та ствердив, що дійсно в ході конфлікту саме підсудний
завдав удару потерпілій від чого у останньої стався перелом гомілки який
потерпіла лікувала протягом місяця.

Крім того винність підсудного у скоєнні інкримінованого йому
злочину доводиться матеріалами, зібраними по справі, зокрема:

- протоколом прийняття заяви про злочин від 11.11.2007
року із якого вбачається що ОСОБА_2 повідомила що 11.11.2007 року близько 21
год. 00 хв. в м. Ковелі по вул. Ватутіна їй завдано тілесні ушкодження / а.с.
4/;

- повідомленням № 899 від 11.11.2007 року, 22 год. 10
хв., яким швидка допомога Ковельської ЦРЛ повідомляє начальника Ковельського
МРВ УМВС про доставку ОСОБА_2 із підозрою на розтягнення зв'язок правого
голіностопного суглобу; травма отримана внаслідок побиття невідомим о 21 год.
11 хв. біля магазину по вул. Ватутіна, 72 /а.с. 6/;

- висновком судово - медичної експертизи № 810 від
27.11.2007 року у ОСОБА_2 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого
перелому зовнішньої кісточки правої гомілки, що за ступенем тяжкості
відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою
тривалого розладу здоров'я та синців правого колінного суглобу, які відносяться
до легких тілесних ушкоджень / а.с. 26-27/;

- протоколом очної ставки від 29.11.2007 року проведеної
між потерпілою ОСОБА_2 та підозрюваним ОСОБА_1 в ході якого потерпіла ОСОБА_2
підтримала свої покази щодо обставин отримання нею травми гомілки та ствердила,
що саме підозрюваний заподіяв їй травму / а.с. 38-39/;

- протоколом очної ставки від 29.11.2007 року, проведеної
між свідком ОСОБА_3 та підозрюваним
ОСОБА_1, в ході якої свідок вказав на ОСОБА_1 як на особу, яка в ході
конфлікту, що мав місце 11.11.2007 року в магазині «Горка», що по вул. Ватутіна
в м. Ковелі, нанесла удар ногою по нозі ОСОБА_2, спричинивши перелом гомілки /
а.с. 45-46/;

- протоколом очної ставки від 29.11.2007 року, проведеної
між свідком ОСОБА_4 та підозрюваним
ОСОБА_1, в ході якої свідок також ствердив, що саме ОСОБА_1 заподіяв травму
потерпілій / а.с. 47-48/.

Суд повно, всесторонньо, об'єктивно
аналізуючи докази, зібрані по справі, приходить до висновку, що злочинні дії
підсудного ОСОБА_1 вірно кваліфіковано органами досудового слідства за ч.1 ст.
122 КК України.

Своїми умисними діями, що виразились в
умисному заподіянні потерпілому тілесного ушкодження середнього ступеня
тяжкості ОСОБА_1 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 122 КК України.

При обранні міри покарання підсудному суд враховує
суспільну небезпеку вчиненого злочину і особу винного в їх сукупності.

До обтяжуючих покарання підсудного обставин суд відносить
скоєння злочину у стані алкогольного сп'яніння.

Пом'якшуючих покарання обставин суд не вбачає.

Судом також враховується, що підсудний за місцем
проживання та роботи характеризується
виключно позитивно.

Враховуючи викладене, думку прокурора та
потерпілої, суд приходить до висновку, що клопотання ТзОВ «Волвест» про
передачу засудженого на поруки до задоволення не підлягає, при цьому, із
врахуванням думки потерпілої. яка прохає підсудного суворо не карати, - суд
вважає необхідним і достатнім призначити останньому мінімальну міру покарання,
передбачену ч.1 ст. 122 КК України у виді виправних робіт.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу щодо підсудного слід залишити
попередню - підписку про невиїзд.

По справі цивільним позивачем ОСОБА_2
заявлено цивільний позов про стягнення заподіяних матеріальних збитків на суму
250 грн. та спричиненої моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Цивільний позивач в судовому розгляді
цивільний позов підтримала з викладених у ньому підстав, на обґрунтування
позову в частині стягнення моральної шкоди додатково пояснила що протягом місяця перебувала на лікарняному,
що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало додаткових зусиль для організації
життя. Прохає позов задовольнити.

Цивільний відповідач, підсудний ОСОБА_1 позов
визнав повністю та не заперечує проти його задоволення.

На підставі досліджених по справі доказів,
відповідно до ст. ст. 1166, 1167, 1190 ЦК України, - суд приходить до висновку,
що позов підставний та підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 81, 330 КПК України речовий
доказ по справі - жіночу шкіряну куртку чорного кольору, належну потерпілій
ОСОБА_2 та передану їй на зберігання /а.с.21,22/ слід залишити в користуванні власника.

Керуючись
ст. ст. 323, 324 КПК України, суд, -

з а с у д и в :

ОСОБА_1
визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
призначивши покарання у виді виправних робіт волі на строк два роки із
відрахуванням із суми заробітку в дохід держави двадцяти відсотків щомісячно.

Міру
запобіжного заходу до набрання вироком законної сили залишити попередню -
підписку про невиїзд з постійного місця проживання.

Цивільний позов, заявлений ОСОБА_2
задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2
250 (двісті п'ятдесят) грн. заподіяних матеріальних збитків та 5000 (п'ять
тисячі) грн. моральної шкоди, а всього 5250 (п'ять тисяч двісті п'ятдесят) грн.

Речовий доказ по справі - жіночу шкіряну куртку чорного
кольору, належну потерпілій ОСОБА_2 та передану їй на зберігання /а.с.21,22/, -
залишити в користуванні власника.

На вирок може бути подана апеляція до
апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд протягом
п'ятнадцяти діб з моменту його проголошення.

Головуючий
: О.Ф.Лапін