Дата документу Справа № 310/7182/14-к
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/7182/14-к Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/778/284/15 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ч.1 ст.213 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Запорізької області в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

виправданої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження з апеляційною скаргою прокурора Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 листопада 2014 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку с. Карла Маркса Бердянського району Запорізької області, громадянку України, має середню освіту, одружену, яка має на утриманні двох малолітніх дітей, яка зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

виправдано за ч.1 ст.213 КК України за недоведеністю її вини у скоєнні даного злочину.

Вирішена доля речових доказів по справі.

Як зазначено в вироку суду першої інстанції, згідно обвинувального акту, ОСОБА_8 , у період часу з початку травня 2014 року по 06 серпня 2014 року, за місцем свого проживання, на території домоволодіння АДРЕСА_1 , яка не будучи зареєстрованою у встановленому законом порядку суб`єктом підприємницької діяльності, діючи умисно, з корисливих мотивів, в порушення вимог ст. 4 Закону України Про металобрухт від 05.05.1999 року та п.26 ст.9 Закону України Про ліцензування окремих видів господарської діяльності від 01.06.2000 року, без державної реєстрації та спеціального дозволу (ліцензії) на придбання та зберігання непридатних для прямого використання металовиробів, а також частин виробів, які втратили експлуатаційну цінність і містили в собі чорні метали, організувала незаконний пункт прийому, схову та збуту металобрухту, де за вказаний період часу приймала у населення металобрухт чорних металів, який зважувала на платформних вагах, після чого розраховувалася за нього готівкою за вартістю 1 грн. 80 коп. за 1 кг та які у подальшому зберігала з метою збуту за вказаною адресою.

В ході проведення працівниками міліції санкціонованого обшуку 06.08.2014 року за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та вилучено незаконно отриманих 1980 кг металобрухту чорних металів, 723 гривні та блокнот із записами.

В апеляції прокурор, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, судом не взято до уваги докази, які б могли істотно вплинути на його висновки, містять істотні суперечності. Просить вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України та призначити їй покарання у вигляді 100 годин громадських робіт.

Заслухавши доповідь судді по справі; прокурора, який підтримав апеляцію та наполягав на її задоволенні, адвоката ОСОБА_7 , виправдану ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляції, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи викладені в апеляції, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Висновки суду щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину зазначеного у вироку, засновані на доказах досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що в судовому засіданні виправдана ОСОБА_8 себе винною по пред`явленому обвинуваченню у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України не визнала та пояснила, що дійсно купувала металеві вироби, труби, швелера, для використання у власному господарстві, для будування паркану, погребу та на інші цілі. У неї є ваги, на яких вона зважувала метал. Дійсно вона записувала у блокноті скільки купувала металу, для ведення власного фінансового обліку.

Свідок ОСОБА_10 , чоловік обвинуваченої, надав суду аналогічні пояснення.

Допитані в суді першої інстанції свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , показання яких досліджені і в ході апеляційного розгляду, зазначили, що літом неодноразово здавали непридатний у господарстві металобрухт у дворі ОСОБА_8 . Вона зважувала металобрухт та платила приблизно 1.60 грн. за 1 кг.

Свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що літом ОСОБА_10 допоміг йому по господарству. Щоб розрахуватися з ним він повіз метал ОСОБА_10 щоб він міг його використовувати у будівництві. Але метал передати він не зміг, так як у дворі Новікова була міліція.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 пояснили суду, що вони літом передавали ОСОБА_8 труби, швелера для використовування у будівництві паркану. Новікова їх зважувала та розраховувалася з ними. Непотрібний у будівництві металобрухт вони здавали ОСОБА_17 . У ОСОБА_8 вони металобрухт у машину не завантажували.

Окрім пояснень свідків, суду стороною обвинувачення надано протокол обшуку подвір`я обвинуваченої ОСОБА_8 від 06.08.2014 року, у ході якого було вилучено 1980 кг. металобрухту, ваги, блокнот з записами про металобрухт, гроші у сумі 723 гривні.

У судовому засіданні апеляційної інстанції було оглянуто інформацію, яка міститься на DVD диску, із якої вбачається наявність на подвір`ї ОСОБА_8 речей, які були вилучені у процесі обшуку.

З урахуванням викладеного суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку, що ОСОБА_8 дійсно приймала у громодян на своєму подвіррі за допомогою вагів не тількі металеві вироби не придатні для подальшого використання, але і вироби, які мала намір використовувати у господарстві, зокрема для встановлення паркану. Що саме весь вилучений у ОСОБА_8 металобрухт неможливо використовувати для власних потреб, зокрема встановлення паркану, стороною обвинувачення не було доведено.

Не доведено також даними доказами намір ОСОБА_8 збуту вилучених у неї металевих виробів.

Аналізуючи наведені докази в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що суд дав правильну оцінку дослідженим доказам, належним чином мотивував у вироку свої висновки щодо недоведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 213 КК України.

Суттєвих порушень кримінального процесуального законодавства, які тягнуть скасування або зміну вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи, не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:
Апеляцію прокурора Бердянської міжрайонної прокуратури Запорізької області залишити без задоволення, а вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 листопада 2014 року у відношенні ОСОБА_8 , яку виправдано за ч.1 ст.213 КК України на недоведеністю її вини - залишити без змін.

Головуючий:

Судді: