АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 11кп/796/662/2015 Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч.1 ст.309 КК України Доповідач ОСОБА_2

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №0006216, щодо обвинуваченої
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше судимої:
1) 20.11.2012 Дніпровським районним судом м. Києва за ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і 6 місяців;

2) 29.12.2014 року Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 4 роки і 1 місяць позбавлення волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст.309 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченої ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року ОСОБА_6 визнано винуватою у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України та призначено їй покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, остаточно призначено ОСОБА_6 покарання у виді 4 (років) і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

В строк відбування покарання ОСОБА_6 зараховано відбуття покарання за вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, з 22 грудня 2014 року.

По справі вирішено питання речових доказів.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за залучення експерта під час досудового розслідування в розмірі 294 грн. 84 коп.

Згідно з вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 10 червня 2014 року приблизно о 13 год. 00 хв. знаходячись поблизу зупинки громадського транспорту «ТЦ Фестивальний» по пр-ту Маяковського, 43/1 в м. Києві на землі знайшла та підібрала, а тим самим незаконно придбала, без мети збуту для власного вживання наркотичний засіб канабіс, що містився в паперовому згортку, масою (в перерахунку на суху речовину) 15,52г., який стала незаконно зберігати при собі.

Того ж дня, 10 червня 2014 року приблизно о 13 год. 30 хв. ОСОБА_6 в приміщенні супермаркету «ЕКО-маркет» по пр-ту Маяковського, 26 в м. Києві була затримана працівниками міліції, якими було виявлено та, в подальшому вилучено, у останньої поліетиленовий пакет з паперовим згортком з наркотичним засобом канабіс, масою (в перерахунку на суху речовину) 15,52г.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій, не оспорюючи фактичні обставини справи, просить змінити вирок в частині призначеного їй покарання та застосувати до неї вимоги ст.69 КК України. При цьому вказує на суворість призначеного їй судом покарання. Зазначає, що суд першої інстанції, призначаючи їй покарання, не взяв до уваги обставини, які пом`якшують покарання, а саме те, що вона повністю визнала свою вину у скоєному, наявність на її утриманні дитини ІНФОРМАЦІЯ_2 та її незадовільний стан здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_8 , обвинуваченої ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу останньої та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченої, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченій останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченої ОСОБА_6 задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.404 КПК України, апеляційний суд не перевіряє висновки суду першої інстанції, щодо фактичних обставин справи, які не оспорювались і докази стосовно яких не досліджувались.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачена ОСОБА_6 не оспорює висновки суду про доведеність вини та юридичну кваліфікацію її дій, тому апеляційний суд не перевіряє законність вироку суду першої інстанції, в цій частині, та вважає, що дії останньої за ч.1 ст.309 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно ст.65 КК України, суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Ці вимоги закону суд першої інстанції виконав в повному об`ємі.

Так, суд першої інстанції, призначаючи вид і міру покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , врахував ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше судима, за місцем проживання характеризується позитивно, наявність малолітньої дитини 2008 року народження, стан здоров`я обвинуваченої.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченій, суд визнав її щире каяття у вчиненому.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_6 , суд визнав рецидив злочину та дійшов висновку про неможливість її виправлення без ізоляції від суспільства і призначив покарання у виді позбавлення волі.

Окрім того, ОСОБА_6 була засуджена 29.12.2014 Деснянським районним судом м. Києва за ч.2 ст.185, 71 КК України на 4 (чотири) роки і 1 (одного) місяця позбавлення волі і дане кримінальне правопорушення вчинила до постановлення вказаного вироку, тому суд першої інстанції на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2014 року, остаточно призначив ОСОБА_6 покарання у виді 4 (років) і 1 (одного) місяця позбавлення волі.

З огляду на вищевикладене, призначене ОСОБА_6 покарання, колегія суддів вважає справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження нових злочинів і підстав для його пом`якшення, як про це йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченої, не вбачає, оскільки обвинуваченій призначено найм`якіше покарання, яке суд міг призначити за вищезазначених обставин.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі обвинуваченою ОСОБА_6 , про повне визнання нею своєї вини у скоєному, незадовільний стан її здоров`я та перебування на її утриманні неповнолітньої дитина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 і не врахування цих обставин судом при призначенні обвинуваченій покарання, колегія суддів до уваги не приймає. З вироку суду вбачається, що судом дотримані вимоги ст.65 КК України та враховані всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається ОСОБА_6 , при призначенні покарання останній.

З огляду на вищевикладене, на думку колегії суддів, відсутні підстави і для пом`якшення обвинуваченій покарання, із застосування положень ст.69 КК України.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_6 звернулась з клопотанням про застосування до неї вимог Закону України «Про амністію у 2014 році». Колегія суддів вважає, що дане клопотання обвинуваченої не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про амністію у 2014 році», дія цього Закону поширюється на осіб, які вчинили злочини до дня набрання ним чинності включно, і не поширюється на осіб, які вчинили триваючі або продовжувані злочини, якщо вони закінчені, припинені або перервані після набрання чинності цим Законом.
Закон України «Про амністію у 2014 році» набрав чинності 19.04.2014.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , вчинила кримінальне правопорушення 10 червня 2014 року, тобто, після набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році», а отже, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до обвинуваченої положень Закону України «Про амністію у 2014 році», оскільки дія цього Закону на обвинувачену ОСОБА_6 не поширюється.
Виходячи з наведеного, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість вироку суду й підстав для його зміни, як про це йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченої, не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б зумовлювали зміну чи скасування вироку, у справі не встановлено.

Керуючись ст. ст.404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Деснянського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року у кримінальному провадженні №0006216, щодо обвинуваченої ОСОБА_6 без змін.

Відмовити обвинуваченій ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про застосування до неї Закону України «Про амністію у 2014 році».

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_6 - в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

С У Д Д І :

_____________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4