Справа № 1-564/12
Провадження № 1/727/8/14
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 серпня 2014 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю учасників судового процесу:

- прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

- потерпілого ОСОБА_5 і в його інтересах представника ОСОБА_6

- підсудного ОСОБА_7

- адвоката в інтересах підсудного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Чернівці кримінальну справу по обвинуваченню: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, працюючого заступником голови ЧОО ФСТ «Спартак», раніше не судимого, - у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122ч.1 КК України, - ВСТАНОВИВ:

14 вересня 2012 року біля 23.15 год., перебуваючи біля будинку №23, що по вулиці Полєтаєва в м. Чернівці, ОСОБА_7 діючи умисно, протиправно, вчинив конфлікт із потерпілим ОСОБА_5 , в ході якого завдав останньому біля 8-ми травмуючи ударів кулаком в обличчя, спричинивши потерпілому тілесні ушкодження у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи: ангулярного справа; тіла зліва та тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці голови, шиї, тулуба, саден в ділянці голови обох верхніх кінцівок, які відповідно за висновком експерта від 15.10. 2012 року № 1954 (втор) відносяться до середнього ступеня тяжкості, як такі, що призвели до тривалого розладу здоров`я та легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Чернівецької області від 18 березня 2014 року (а.с. 232, 233) вирок Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.11. 2012 року щодо засудженого ОСОБА_7 було скасовано і справу направлено на новий судовий розгляд в той же суд в іншому складі суддів.

Згідно ухвали від 01.08. 2014 року Шевченківського районного суду м. Чернівці скасовано ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 05.12. 2013 року (справа № 727/10977-13к) про звільнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від призначеного йому покарання за вироком Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28.11. 2012 року, яким він засуджений був за ч. 1 ст. 122 КК України, за нововиявленими обставинами (а.с. 279).

Допитаний в судовому засіданні підсудний ОСОБА_7 вину у пред`явленому обвинуваченні за ст. 122ч.1 КК України визнав в повному обсязі та надав суду пояснення про те, що більше десяти років знає потерпілого, оскільки той проживає в будинку АДРЕСА_2 , власне у якому мешкає і він. Пояснив, що між ним і ОСОБА_5 склалися неприязні відносини з приводу користування підвалом і з даного приводу в їх сім`ях постійно виникають конфлікти і скандали. 14.09.2012 року біля 22:00 год. він перебував на площі Соборній м. Чернівці, де його випадково помітив колишній учень, прізвище якого не пам`ятаю. Останній в розмові запропонував підвезти його додому. Близько 23:00 год., під`їхавши на вулицю Полєтаєва, до будинку 23 м. Чернівці де ще деякий час розмовляли, коли він помітив, що до під`їзду їх будинку йде ОСОБА_5 .. Знаючи, що останній уникає з ним зустрічей та не бажає говорити він вийшовши з автомобіля, підійшов до потерпілого і намагався з ним поговорити, однак ОСОБА_5 на його слова не реагував; після чого він наніс йому кілька ударів кулаком в область обличчя, потерпілий почав його ображати і він останньому наніс ще удар, від якого ОСОБА_9 впав і вдарився обличчям об бровку тротуару, а коли піднявся, то непомітно, діставши газовий балончик зі сльозоточивим газом направив в його сторону і використав, від струї газу він не ухилявся, газ попав йому в очі, а коли підбіг до ОСОБА_5 і наніс йому ще кілька ударів, намагаючись забрати газовий балончик, оскільки його сильно пекло в очах, він не бачив куди наносить удари. Після вчиненого, він поїхав до Шевченківського РВ УМВС України в Чернівецькій області, де про все розповів і написав відповідну заяву. В скоєному щиро сердечно розкаявся, просить врахувати те, що фактично він вже відбув призначене судом покарання; суворо його не карати; цивільний позов потерпілого не визнав і просить в його задоволенні відмовити, так як він відшкодував матеріальну шкоду завданої злочином за лікування потерпілого; жодних доказів на підтвердження заявлених вимог щодо стягнення з нього коштів за моральні страждання, ОСОБА_5 не зазначає відповідними доказами.

Крім показів підсудного ОСОБА_7 , який не заперечував нанесення ударів потерпілому, його вина у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення за ст.. 122 ч.1 КК України, повністю доведена в судовому засіданні сукупністю досліджених доказів, зокрема показаннями потерпілого ОСОБА_5 , який в судовому засіданні надав показання про те, що 14.09.2012 року десь о 23:00 год., він повертався до себе додому з роботи, коли біля під`їзду будинку АДРЕСА_2 до нього підбіг підсудний, який також мешкає в цьому будинку і нічого не говорячи, наніс йому один удар кулаком руки в область обличчя. Не зрозумівши що відбувається, він щось сказав ОСОБА_7 після чого останній наніс йому другий удар кулаком в область обличчя; від цього удару він впав, при цьому, знаючи що у нього в кишені для самозахисту є балончик із сльозоточивий газом «Терен - 4М», він його дістав і піднявшись на ноги застосував до підсудного. Після цього, ОСОБА_10 наніс йому ще кілька ударів кулаками в область голови і щелепи. В подальшому, залишивши його, ОСОБА_11 сів в автомобіль марки «Нісан Тусон», чорного кольору, і уїхав, а його згодом госпіталізували до обласної клінічної лікарні де і було визначено йому діагноз: перелом нижньої щелепи та різного ступені синці і ссадна. Підтримуючи заявлений цивільний позов в повному обсязі, просить його задовольнити та визначити ОСОБА_7 міру покарання яка йому вже визначалася у вигляді обмеження волі.

З акту судового медичного обстеження № 1789 мд від 18.09.2012 року (а.с.9-10) та відповідно висновку експерта № 1954 втор. від 15.10.2012 року (а.с. 45-47) у потерпілого ОСОБА_5 були виявлені наступні тілесні ушкодження у вигляді: двохстороннього перелому нижньої щелепи: ангулярний справа, тіла зліва; синці в ділянці голови, шиї, тулуба, садна в ділянці голови, обох верхніх кінцівок. Ушкодження потерпілого у вигляді двохстороннього перелому нижньої щелепи: ангулярний справа, тіла зліва відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як так, що призвели до тривалого розладу здоров`я; ушкодження у вигляді синців в ділянці голови, шиї, тулуба, саден в ділянці голови, обох верхніх кінцівок відносяться до легких тілесних ушкоджень; усі ушкодження виникли в результаті дії твердих тупих предметів, можливо виникло внаслідок нанесення ударів кулаками рук, при цьому було нанесено неменше восьми травмуючи дій, по строку та обставинах можуть відповідати вказаному в постанові. В момент отримання тілесних ушкоджень потерпілий та нападник неодноразово змінювали положення. Враховуючи характер і розташування тілесних ушкоджень в своїй сукупності малоймовірне виникнення їх внаслідок одноразового падіння з положення стоячи.

Крім цього, як вбачається з протоколу відтворення обстановки та обставин подій від 11.10.2012 року (а. с. 31- 35), проведеного за участю потерпілого ОСОБА_5 , останній чітко вказував коли, і у який спосіб йому були нанесені підсудним тілесні ушкодження.

А, тому, суд, вважає, що досліджені по справі докази достовірно стверджують наявність в діях підсудного ОСОБА_7 склад злочину, передбачений ст. 122 ч.1 КК України та його дії вірно кваліфікує за цією статтею КК України, як умисне нанесення середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених статтею 122 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Призначаючи вид та міру покарання підсудному ОСОБА_7 , суд враховує, у відповідності до вимог ст. 65ч.3 КК України ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, зокрема те, що ОСОБА_7 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався (а.с. 58), є молодою особою, має постійне проживання (а.с. 57), за яким характеризується позитивно, виключно позитивно характеризується і за місцем роботи (а.с. 59,60; 86 88); матеріальну шкоду, а саме згідно довідки Чернівецької обласної комунальної установи Чернівецька обласна клінічна лікарня від 17.10. 2013 року про витрати понесені у зв`язку з лікуванням потерпілого в розмірі 1946,55 грн. відшкодовано; претензій матеріального характеру з боку потерпілого не має (а.с.63,64); на обліках відповідно в наркологічному диспансері і в психіатричній лікарні не перебуває (а.с. 61,62). Крім наведеного, як встановлено в судовому засіданні, суд буре до уваги конфліктні ситуації між потерпілим і підсудним, що передували подіям 14.09. 2012 року, про що в засіданні відповідно ні ОСОБА_7 , ні ОСОБА_5 не заперечували.

Доводи представника потерпілого ОСОБА_6 в тому, що відсутня обставина, як пом`якшуюча покарання підсудного - сприяння з боку ОСОБА_7 розкриттю злочину, за відсутності в матеріалах справи явки з повинною, спростовуються дослідженими матеріалами справи, зокрема із протоколу усної заяви ОСОБА_7 від 14.09.2012 року вбачається, що останній в день скоєного звертався до правоохороних органів, де розповів про вчинене як ним, так і ОСОБА_5 а саме розпилювання з боку останнього йому в очі сльозоточивого газу, добровільно видавши працівникам міліції газовий балончик потерпілого в нього відібраний під час конфлікту ( а.с. 11, 12). Крім цього, підсудний в судовому засіданні у вчиненому розкаявся, визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні.

Таким чином, обставинами, які пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_7 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щиросердечне каяття в скоєному, визнання вини і сприяння розкриттю злочину, відшкодування матеріальних збитків.

Обставин, які б обтяжували покарання підсудного, в силу вимог ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно ст.12 ч.2 КК України, вчинений ОСОБА_7 злочин відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

Обставини вчиненого злочину, дані про винну особу вищенаведені, дають суду підстави вважати, що виправлення ОСОБА_7 можливе без ізоляції від суспільства і відносно нього доцільно застосувати ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання із випробуванням, призначивши іспитовий строк із покладенням на ОСОБА_7 обов`язків передбачених ст. 76 ч. 2,3 КК України і що саме таке призначене підсудному покарання буде достатнім і необхідним для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.

Цивільний позов заявлений до початку судового слідства потерпілим, цивільним позивачем ОСОБА_5 , підтриманий представником - ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі 30.000 грн. з підсудного, цивільного відповідача ОСОБА_7 , останній заперечував проти його задоволення, вважаючи, що потерпілим, цивільним позивачем жодних доказів на підтвердження своїх тверджень щодо моральних страждань в позові не наведено, відсутні докази на виклад обставин в позовній заяві, висновками експерта дослідженими по справі відсутні вказівки на зниження працездатності ОСОБА_5 , посилаючись на вимоги ст. 23 ЦК України, просить відмовити в задоволенні цивільного позову.

Разом з цим, суд вважає, із врахуванням усіх досліджених доказів по справі у їх сукупності, що цивільний позов, заявлений ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема… «у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків». Отже, можливість стягнення моральної шкоди, заподіяної будь-яким злочином, випливає з даного Пленумом Верховного Суду України роз`яснення в п. 2 ч. 3 наведеної вище постанови від 31.03.1995р…стосовно до ст. 28 Кримінально-процесуального кодексу України (в ред.. 1960р.) потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну, фізичну або майнову шкоду (ст. 49 КПК (в ред.. 1960р.)), вправі пред`явити цивільний позов про стягнення моральної шкоди в кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства.. та підставами відшкодування моральної шкоди у кримінальному судочинстві можуть бути ті самі юридичні факти, що використовуються як правові підстави і для стягнення з винних осіб майнової шкоди, заподіяної злочином: 1) вчинення злочину; 2) заподіяння злочином шкоди; 3) наявність причинного зв`язку між злочином і шкодою, що настала.

У свою чергу, ст. 1167 ЦК України містить загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду згідно з ч. 1 зазначеної статті моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Позовні вимоги в частині стягнення з підсудного, як цивільного відповідача на користь потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_5 у розмірі оціненому в 30.000 грн., то заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме із врахуванням правомірності заявленої вимоги потерпілим, цивільного позивача щодо відшкодування моральної шкоди, яку, виходячи з матеріального становища ОСОБА_5 , який є приватним підприємцем та згідно даних про доходи від підприємницької діяльності (а.с. 271) за 2012 рік задекларував дохід в 120.000 грн., стану здоров`я останнього, який згідно виписки з медичної картки стаціонарного хворого (а.с. 17) перебував в стаціонарі на лікування в період з 14.09.2012р. по 26.09.2012 р., тобто в даний період був позбавлений можливості працювати, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди відповідного ступеня вини підсудного та глибини фізичних та душевних страждань потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_5 , часу та зусилля, необхідних для відновлення його порушеного права, а також із урахуванням всіх обставин справи і досліджених доказів, суд вважає за необхідне стягнути з підсудного, цивільного відповідача ОСОБА_7 на користь цивільного позивача, потерпілого ОСОБА_5 , моральну (немайнову) шкоду в сумі 2.000 грн. В іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити, оскільки потерпілим, цивільним позивачем не зазначено доказів в обгрунтування обставин викладених в позовній заяві відносно того, що саме із спричиненими йому тілесними ушкодженнями з боку підсудного він на протязі трьох місяців лікувався і тим самим втратив можливість заробляти кошти, з урахуванням того, що місячний його заробіток становив 10.000 грн.; не зазначено доказів і в частині обставин щодо перешкоджання внаслідок отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_5 активному соціальному функціонуванню, як особистості, зниженню рівня працездатності. Вищенаведене не спростовується і дослідженими по справі доказами.

Речові докази по справі (а.с.29) підлягають вирішенню в порядку передбаченому ст. 81 КПК України (в ред.. 1960р.).

Керуючись ст.ст. 323 324 КПК України (в ред.. 1960р.) , суд,
ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України і призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбуття призначеного покарання, якщо він протягом однорічного іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені пунктами 2,3 ст. 76 КК України, зокрема: не виїзджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої системи; повідомляти органи кримінально-виконавчої системи про зміну місця проживання, місця роботи.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_7 , до набрання вироку чинності залишити обрану - підписку про невиїзд.

Речовий доказ по справі (а.с 29) за постановою слідчого від 08.10.2012 року, а саме DVD R диск з записом відео спостереження подій що мали місце 14.09.2012 року залишити при матеріалах справи.

Речовий доказ по справі (а.с 29) за постановою слідчого від 08.10.2012 року, а саме газовий балончик Терен 4М, переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_5 , як такий, що йому належить повернути останньому.

Цивільний позов потерпілого, цивільного позивача ОСОБА_5 до ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в розмірі 30.000 грн. задовольнити частково.

Стягнути з засудженого ОСОБА_7 (документ, що посвідчує особу паспорт НОМЕР_1 виданий 27.05. 1996р. Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області) на користь ОСОБА_5 документ, що посвідчує особу паспорт НОМЕР_2 виданий 06.09.1999р. Ленінським РВ УМВС України в Чернівецькій області) - НОМЕР_3 (дві тисячі) грн. моральної шкоди.

В іншій частині заявлених вимог про стягнення моральної шкоди, потерпілому, цивільному позивачу ОСОБА_5 - відмовити.

Вирок суду може бути оскаржено до апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці на протязі 15 - ти діб з моменту його проголошення (в ред. КПК України 1960р.).

Головуючий, суддя ОСОБА_1