У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Міщенка С.М.,

суддів

Глоса Л.Ф. і Вус С.М.

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 4 березня 2008 року кримінальну
справу за касаційним поданням прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом апеляційної інстанції, на вирок
Судакського міського суду Автономної Республіки Крим від 15 липня 2007 року та ухвалу Апеляційного суду Автономної
Республіки Крим від 16 серпня 2007 року.

Цим
вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

уродженця
м. Коканд Республіки Узбекістану,

громадянина
України, несудимого,

та ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2,

уродженця
смт. Старий Крим Кіровського р-ну

АР
Крим, громадянина України, несудимого,

засуджено за ч.3 ст.152 КК України із застосуванням ст. 69 КК України
на 3 роки позбавлення волі кожного.

ОСОБА_1
і ОСОБА_2 засуджено за те, що вони 29 грудня 2006 року, у період часу з 23 до
24 год., в приміщенні клубу, що розташований за адресою: м.Судак,
с.Перевалівка, вул.Леніна,39-а, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, за
попередньою змовою між собою з застосуванням насильства згвалтували
неповнолітню ОСОБА_3, 1990 року народження.

Ухвалою
Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 16 серпня 2007 року вирок
залишений без зміни.

У
касаційному поданні прокурор, не оспорюючи доведеності вини і правильності
кваліфікації дій засуджених, ставить питання про скасування постановлених щодо
них судових рішень у зв'язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості
злочину та особам засуджених внаслідок м'якості.

Заслухавши
доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи касаційного подання, колегія суддів
вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Висновок
про доведеність винності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у вчиненні зазначеного злочину суд
обгрунтував дослідженими в судовому засіданні доказами і дав їм належну
юридичну оцінку, що у поданні не оскаржується.

Доводи
у касаційному поданні прокурора про скасування постановлених щодо ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 судових рішень за м'якістю призначеного їм покарання є непереконливими.

Як
убачається з вироку, при призначенні засудженим покарання суд, згідно з
вимогами ст.65 КК України, в достатній мірі врахував як характер і ступінь
суспільної небезпечності вчиненого ними злочину, так і дані про їх особи,
обставини, що обтяжують і пом'якшують покарання, і, виходячи з конкретних
обставин справи, дійшов обгрунтованого висновку про можливість призначення
покарання засудженим нижче від найнижчої межі, передбаченої ч.3 ст.152 КК
України. Зокрема, враховано щире каяття винних, їх позитивні характеристики,
знаходження на утриманні у ОСОБА_1 матері пенсійного віку, а у ОСОБА_2
неповнолітніх дітей, добровільне відшкодування потерпілій заподіяної моральної
шкоди. Судом також враховано думку потерпілої та її законного представника, які
просили засуджених суворо не карати. З прийнятим рішенням погодилася й
апеляційна інстанція.

Отже,
передбачені ст.398 ч.1 КПК України підстави для призначення справи щодо ОСОБА_1
і ОСОБА_2 до касаційного розгляду відсутні.

Керуючись
ст. 394 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційного подання прокурора, який брав участь у розгляді справи
судом апеляційної інстанції, відмовити.

Судді:

Міщенко С.М. Глос
Л.Ф. Вус
С.М.