Справа № 360/2418/14-к Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/780/137/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 18 04.03.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

секретаря судових засідань ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0000820 за апеляційною скаргою прокурора прокуратури Бородянського району Київської області ОСОБА_10 на вирок Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року, яким
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Володіївці, Могилів-Подільського району, Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

· визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого,

· визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вироком Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року ОСОБА_11 та ОСОБА_12 визнано винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки кожному. Остаточне покарання ОСОБА_8 визначено на підставі статті 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Бородянського районного суду Київської області від 09 липня 2014 року у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки 6 (шість) місяців. ОСОБА_11 на підставі статті 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,4, ч.1 ст.76 КК України.
Крім того, даним вироком суду вирішено питання щодо речових доказів.
За вироком суду, ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , який діяв повторно, визнано винуватими у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2. ст.185 КК України, за наступних обставин.

В ніч з 25 на 26 серпня 2014 року, в смт. Бородянка, Київської області, обвинувачені ОСОБА_8 і ОСОБА_7 , який діяв повторно, а також особа, відносно якої кримінальне провадження зупинено у зв`язку з розшуком, за попередньою змовою між собою, діючи умисно, з корисливих мотивів, з каналізаційних колодязів по вулицях Миру та Парковій, таємно викрали належні КП КОР «Бородянкатепловодопостачання» шість чавунних каналізаційних люків на загальну суму 3120 гривень.

В поданій апеляційній скарзі прокурор просить вирок Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року в частині призначеного ОСОБА_11 покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_11 засудити за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк два роки. Підставою для скасування вироку суду першої інстанції апелянт вказує неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, а саме статті 75 КК України, що призвело, на думку прокурора, до необґрунтованого звільнення обвинуваченого від відбування покарання. Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, прокурор зазначає, що суд першої інстанції належним чином не врахував тих обставин, що ОСОБА_7 вчинив новий злочин, маючи не зняту та не погашену у встановленому порядку судимість за злочини, за які відбував покарання у виді позбавлення волі, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, що свідчить про небажання виправитися, а тому висновок суду про можливість виправлення засудженого без відбування покарання та застосування статті 75 КК України є необґрунтованим і не буде сприяти перевихованню обвинуваченого. Крім того, апелянт вважає, що щире каяття обвинуваченого у скоєному злочині є способом уникнути реального відбування покарання за його вчинення.

Вирок суду в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України учасниками судового провадження не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, доводи обвинувачених ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_11 та ОСОБА_8 у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), за попередньою змовою групою осіб, а ОСОБА_11 також вчиненому повторно, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, обґрунтовані, відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені представленими у справі доказами у їх сукупності, які учасниками судового провадження не оспорювались та досліджувались судом в порядку ч.3 ст.349 КПК України, а тому апеляційному перегляду не підлягають на підставі ч.2 ст.394 КПК України.

Згідно статті 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При цьому враховуються ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_11 повністю дотримався вимог зазначеної норми кримінального закону, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, обставинами, що пом`якшують покарання відповідно до статті 66 КК України судом першої інстанції визнано та враховано щире каяття та добровільне відшкодування ОСОБА_11 завданих ним збитків, також місцевим судом враховано характеристику з місця проживання обвинуваченого, наявність незнятих та непогашених у встановленому порядку судимостей, відсутність постійної роботи, тобто всі ті обставини, на неврахування яких посилається в своїй апеляційній скарзі прокурор. На думку колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_11 покарання у виді обмеження волі за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для його виправлення та перевиховання.

Відповідно до статті 75 КК України, якщо суд при призначенні покарання у виді обмеження волі, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Всупереч доводам апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування вимог статті 75 КК України відносно ОСОБА_11 , суд першої інстанції при звільненні останнього від відбування покарання з випробуванням повністю дотримався вимог, зазначених у вказаній статті кримінального закону, належним чином обґрунтувавши свій висновок. Зокрема, судом було взято до уваги наявність у обвинуваченого двох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_11 , конкретні обставини вчиненого злочину та його ступінь тяжкості, що значно знижує суспільну небезпечність особи обвинуваченого ОСОБА_11 .

При цьому, покладення судом на обвинуваченого ОСОБА_11 обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, сприятиме контролю за його поведінкою в період іспитового строку з метою встановлення факту його виправлення. Наявність у ОСОБА_11 попередніх судимостей, на що посилається прокурор у своїй апеляційній скарзі, не є підставою згідно чинного законодавства, для незастосування до нього статті 75 КК України. Крім того, з моменту звільнення обвинуваченого від відбування покарання за останньою судимістю до вчинення даного злочину пройшов тривалий проміжок часу - більше трьох років.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухваленого судом вироку щодо ОСОБА_11 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги прокурора.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
Вирок Бородянського районного суду Київської області від 09 грудня 2014 року, ухвалений відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_8 залишити без змін.
Судді:
_______________ _________________ ___________________
ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5