Справа №488/6098/13-к 16.05.2014 16.05.2014 16.05.2014
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2014 року м. Миколаїв

Апеляційний суд Миколаївської області в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретарів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0003161, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2013 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2014 року.

Обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Миколаєва, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурори: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9

обвинувачений: ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_10 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги обвинуваченого
ОСОБА_6 : не оспорюючи доведеності своєї винуватості та кваліфікацію дій, просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, звільнити його від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

_________________________________________________________________

Провадження 11-кп/784/259/14 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Категорія: ст.185 ч.2 КК України Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2014 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, до покарання призначеного за даним вироком частково приєднано покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2013 року, остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць.

Узагальнені доводи обвинуваченого ОСОБА_6 ..

Вказує на те, що він має тяжке захворювання, погано себе почуває та на даний час терміново потребує хірургічного втручання.

Узагальнена позиція інших учасників процесу.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор прокуратури Корабельного району м. Миколаєва ОСОБА_12 просить апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Вказує, що незадовільний стан здоров`я обвинуваченого не є безумовною підставою для застосування ст.75 КК України.

Звертає увагу на те, що призначене ОСОБА_6 покарання є необхідним і достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

29 вересня 2009 року в період з 7 до 9 години 30 хвилин ОСОБА_6 знаходячись за місцем свого тимчасового проживання в будинку АДРЕСА_2 , скориставшись відсутністю господаря будинку ОСОБА_13 , шляхом вільного доступу, таємно викрав належне останньому майно на загальну суму 3 468 грн.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини .

Заслухавши пояснення обвинуваченого і захисника на підтримку апеляційної скарги, а також про застосування акту про амністію, думку прокурора і потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги і застосування до обвинуваченого амністії та вважав вирок законним і обґрунтованим, а призначене ОСОБА_14 покарання справедливим, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.

Дослідженим доказам суд першої інстанції дав належну оцінку та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні таємного викрадення майна ОСОБА_13 , вчиненого повторно. Його дії за ст.185 ч.2 КК України кваліфіковані правильно. Фактичні обставини справи та кваліфікація злочину апелянтом не оспорюються.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено судом першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, даних про особу винного, який раніше неодноразово судимий, а також пом`якшуючих покарання обставин - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Врахувавши зазначені обставини в їх сукупності, суд призначив ОСОБА_15 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, що є мінімальним строком, визначеним ст. 63 КК України і, передбаченим санкцією ч.2 ст.185 КК України.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_15 вчинив вказаний злочин до постановлення вироку Жовтневим районним судом Миколаївської області від 27 вересня 2013 року, то йому обґрунтовано відповідно до вимог ст.70 ч.4 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_15 не працює, не має сім`ї, що свідчить про відсутність в нього міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово судимий, за скоєння злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та знову вчинив аналогічний злочин.

Посилання ОСОБА_15 на незадовільний стан здоров`я, як на підставу для звільнення його від покарання з випробуванням, є не обґрунтованим, оскільки при необхідності належна медична допомога йому може бути надана в установі виконання покарання. Крім того, апеллянтом не подано жодного доказу на підтвердження доводу щодо неможливості отримання ним такої допомоги в установі виконання покарання.
Відповідно до ст.8 КВК України засуджені мають право на охорону здоров`я, яка в установах виконання покарань забезпечується системою медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних заходів, а також поєднанням безоплатних і платних форм медичної допомоги.

Таким чином, в установах попереднього ув`язнення та установах виконання покарань передбачено надання медичної допомоги засудженим в тому числі переведення їх в спеціалізовані установи виконання покарань відповідного медичного профілю.

Окрім того, із листа начальника СІЗО від 5 травня 2014 року № 20/14-942 вбачається, що ОСОБА_16 протягом листопада-грудня 2013 року був оглянутий відповідним спеціалістом, який встановив, що він страждає на захворюваня, яке потребує оперативного лікування в плановому порядку. Із зазначеного листа також видно, що обвинувачений перебуває на диспансерному обліку в медичній частині.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що покарання, призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції за оскаржуваним вироком, є необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відсутні підстави для пом`якшення обвинуваченому покарання, як просить апелянт.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 заявив клопотання про звільнення його від подальшого відбуття покарання на підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про амністію у 2014 році», звільняються від відбування покарання особи, яким призначено покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, крім тих, які підлягають звільненню від відбування покарання на підставі ст.1 цього Закону, засуджених за будь-які злочини, які не поєднані з насильством, небезпечним для життя і здоров`я, якщо вони на день набрання чинності цим Законом відбули не менше однієї чверті призначеного строку основного покарання.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.02.2014 року, ОСОБА_6 призначено покарання за ч.2 ст. 185 КК України у виді 1 року позбавлення волі та на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, до вказаного покарання частково зараховано покарання, призначене вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2013 року і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 1 місяць. Водночас даним вироком не було визначено строк відбування покарання.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2013 року строк відбуття покарання ОСОБА_6 обраховується з дня його затримання 8 вересня 2013 року.

Таким чином, строк відбування покарання ОСОБА_6 на підставі ст. 70 ч. 4 КК України слід вважати з 8 вересня 2013 року.

Тобто на момент набрання чинності Закону України «Про амністію у 2014 році»» - 19.04.2014 року, обвинувачений відбув 7 місяців 11 днів, тобто більше ніж одну чверть, яка складає 6 місяців 7 днів призначеного покарання.

За таких підстав апеляційний суд вважає, що згідно ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році»» обвинувачений ОСОБА_6 підлягає звільненню від відбування призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 424, 426, 532 КПК України, ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році», апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24 лютого 2014 року відносно ОСОБА_6 - без зміни.

Задовольнити клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про застосування до нього акту про амністію.

На підставі ст.2 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014 року ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі звільнити.

Звільнити ОСОБА_6 з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: