16.06.2015 №363/1701/15к

ВИРОК
Іменем України
16 червня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2

за участі прокурора - ОСОБА_3

захисників - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді кримінальне провадження № 150000055по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Лебедівка Вишгородського району Київської області, громадянина України, освіта середня технічна, не одруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, -

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, працюючого у ТОВ «Епіцентр К» №7 м.Київ на посаді продавця непродовольчих товарів відділу «Будівельні матеріали», зареєстрованого в АДРЕСА_2 , проживаючого АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України ,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вишгород Київської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, працюючого у ТОВ «Лука Сейфи» на посаді слюсара, зареєстрованого в АДРЕСА_4 , проживаючого АДРЕСА_5 , в порядку ст. 89 КК України не судимого,

в скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189, ч.2 ст.186 КК України ,

встановив:

10 січня 2015 року у ОСОБА_7 виник умисел на вимагання грошових коштів у його колишнього роботодавця ОСОБА_10 з метою власної наживи. Того ж дня ОСОБА_7 з метою залучення до вчинення злочину співучасників домовився із ОСОБА_8 отримати незаконним шляхом грошові кошти від свого колишнього роботодавця ОСОБА_10 шляхом шантажуванням з погрозою знищенням його майна, а саме підпалом підприємства.

Наступного дня 11.01.2015 року близько 21-ї години ОСОБА_7 перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_8 в АДРЕСА_3 , почали обговорювати деталі запланованого вчинення злочину шляхом шантажу. 12.01.2015 року близько 9 год. 15 хв. попередньо дізнавшись електронну адресу ОСОБА_10 разом із ОСОБА_8 зі свого мобільного номеру, яким на той час користувався НОМЕР_1 написав на електронну адресу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » листа в якому виклали погрози у вигляді знищення його майна шляхом підпалу та попередні вимоги з приводу отримання грошових коштів в сумі 20 тис. дол. США, після чого з того ж номеру надіслали наступне повідомлення з подальшими вимогами перевірити вхідні листи.

Наступного дня 13.01.2015 року близько 12-00 години ОСОБА_7 зустрівшись з ОСОБА_8 зателефонували дружині ОСОБА_11 , ОСОБА_12 на мобільний номер телефону НОМЕР_2 , висловивши погрози, щодо знищення майна сказали їй, щоб остання приїхала на ст.м. «Петрівка», що в м.Києві взявши з собою грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, а останні їй взамін нададуть псевдо документи з компроматом на ведення нечесного бізнесу з фото та відео компроматом, а також пригрозили тим, що в разі неотримання бажаних коштів інформацію передадуть до правоохоронних (компетентних) органів.

Близько 18.00 години того ж дня ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 по телефону, вказали ОСОБА_12 , щоб та чекала їх в районі «Епіцентру» в Оболонському районі по вул. Богатирській в м.Києві. В подальшому ОСОБА_8 , в телефонній розмові повинен вказати потерпілій на місце, де вона має залишити кошти в сумі 20 000 доларів США.

ОСОБА_8 разом з ОСОБА_7 домовився з водієм автомобіля таксі марки «Шевроле авео» червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_5 , про те що останній поїде у вказане місце «за адресою» та отримає гроші у ОСОБА_12 та привезе їх. Після чого таксист поїхав до потерпілої в м. Київ на вул. Богатирська, але остання не повірила в достовірність наданих їй документів та не віддала кошти, які вимагали і водій таксі поїхав у невідомому напрямку.

16.01.2015 року ОСОБА_7 злякався викриття та запропонував ОСОБА_8 припинити намір надалі вимагати грошові кошти у дружини ОСОБА_14 позбавитись сім карт, не дзвонити між собою та забути про будь-які наміри.

Однак, незважаючи на пропозицію ОСОБА_7 . ОСОБА_8 вирішив продовжити свою злочинну діяльність, пов`язану із вимаганням грошових коштів у потерпілої.

Усвідомлюючи, що самостійно він не зможе довести свій злочинний намір до кінця ОСОБА_8 вирішив залучити до участі у вимаганні грошових коштів свого знайомого ОСОБА_9 .

З цією метою ОСОБА_8 та ОСОБА_9 домовились про спільне вчинення злочинних дій спрямованих на вимагання грошових коштів у ОСОБА_12 із застосуванням погроз знищення її майна.

Приблизно о 15.00 годині 19.01.2015 року ОСОБА_8 зателефонував потерпілій та висловлюючи погрози, щодо знищення її майна наказав привезти грошові кошти в сумі 20 тис. доларів США в м. Вишгороді неподалік Вишгородської РДА на площу Шевченка, 1, Київської області. Близько 17 год. ОСОБА_8 знову зателефонував потерпілій з метою встановлення її місця знаходження, на що остання повідомила, що на даний час вона перебуває в дорозі до визначеного ними місця в м. Вишгороді. Прибувши на площу Шевченка, 1 в м. Вишгород, Київської області, потерпіла зателефонувала на номер мобільного телефону із якого робили дзвінки ОСОБА_8 та вказала, що готова передати їм грошові кошти в сумі 20 тис. доларів США.

Приблизно о 18.00 годині 19.01.2015 року ОСОБА_8 та ОСОБА_9 прибули в м. Вишгород на площу Шевченка, 1, Київської області з метою отримання від потерпілої грошових коштів, що вимагав в телефонних розмовах. ОСОБА_9 став неподалік від місця передачі грошових коштів для спостереження за місцевістю, виявлення сторонніх осіб та уникнення викриття їх злочинних дій, а ОСОБА_8 пішов на зустріч потерпілої.В цей час потерпіла під впливом висловлених по телефону погроз, щодо знищення її майна передала ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 50 тис. грн. Отримавши грошові кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 намагались втекти із місця вчинення злочину, однак були затриманні працівниками міліції.

Крім того, 04 березня 2015 року приблизно о 15:00 годині ОСОБА_9 знаходився в маршрутному таксі №398 «Вишгород - Київ», що рухався в напрямку м. Київ. В момент коли транспортний засіб зупинився на автобусній зупинці по вул.Шолуденка в м. Вишгород Київської області ОСОБА_9 , помітив мобільний телефон марки «Iphone 5», вартістю 10 000 грн., яким користувався ОСОБА_15 , що сидів поруч з ОСОБА_9 . В цей момент у останнього винник умисел відкрито заволодіти мобільним телефоном з метою власного збагачення. В момент коли маршрутне таксі зупинилось ОСОБА_9 реалізовуючи свій злочинний намір вихопив з рук ОСОБА_15 , мобільний телефон, тим самим повторно, відкрито викрав майно останнього. З метою уникнення відповідальності і приховування викраденого майна ОСОБА_9 вийшов із маршрутного таксі та побіг в напрямку вул. Дніпровська, що в м. Вишгород. Відкрито заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_9 продав його наглядно знайомому, за що отримав грошові кошти в сумі 2600 грн. Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_9 заподіяв потерпілому ОСОБА_15 матеріальної шкоди на загальну суму 10 000 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, пояснив, що 10 січня 2015 року у нього виник умисел на вимагання грошових коштів у його колишнього роботодавця ОСОБА_10 з метою власної наживи. Того ж дня, він домовився із ОСОБА_8 отримати грошові кошти від свого колишнього роботодавця ОСОБА_16 - ОСОБА_17 шляхом шантажуванням з погрозою знищенням його майна, а саме підпалом підприємства. Наступного дня 11.01.2015 року близько 21-ї години він прийшов до ОСОБА_8 за його місцем проживання та почали обговорювати деталі запланованого вимагання грошей. 12.01.2015 року близько 9 год. 15 хв. попередньо дізнавшись електронну адресу ОСОБА_10 він разом із ОСОБА_8 зі свого мобільного номеру написав на електронну адресу листа, в якому виклали погрози у вигляді знищення його майна шляхом підпалу та попередні вимоги з приводу отримання грошових коштів в сумі 20 тис. дол. США, після чого з того ж номеру надіслали наступне повідомлення з подальшими вимогами перевірити вхідні листи. Наступного дня 13.01.2015 року близько 12-00 години він зустрівся з ОСОБА_8 та зателефонували дружині ОСОБА_11 , ОСОБА_18 на її мобільний телефон, висловивши погрози, щодо знищення майна сказали їй, щоб остання приїхала на ст.м. «Петрівка», що в м.Києві взявши з собою грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, а останні їй взамін нададуть псевдо документи з компроматом на ведення нечесного бізнесу з фото та відео компроматом, а також пригрозили тим, що в разі неотримання бажаних коштів інформацію передадуть до міліції. Близько 18.00 години того ж дня вони по телефону, вказали ОСОБА_12 , щоб та чекала їх в районі «Епіцентру» в м.Києві. ОСОБА_8 в телефонній розмові вказав потерпілій на місце, де вона має залишити кошти в сумі 20 000 доларів США. Після чого вони домовились з водієм автомобіля таксі,що останній поїде у вказане місце «за адресою» та отримає гроші у ОСОБА_12 та привезе їх. Після чого таксист поїхав до потерпілої в м. Київ на вул. Богатирська, але остання не повірила в достовірність наданих їй документів та не віддала кошти, які вимагали і водій таксі поїхав у невідомому напрямку.16.01.2015 року він злякався викриття та запропонував ОСОБА_8 припинити намір надалі вимагати грошові кошти у дружини ОСОБА_12 позбавитись сім карт, не дзвонити між собою та забути про будь-які наміри.В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 щиро розкаявся та просив суворо не карати, вказав, що зробив для себе висновки, завдану шкоду потерпілій відшкодував та вона немає до нього претензій.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 винним себе у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, пояснив, що 10 січня 2015 року у ОСОБА_7 виник умисел на вимагання грошових коштів у його колишнього роботодавця ОСОБА_16 - ОСОБА_17 шляхом шантажуванням з погрозою знищенням його майна, а саме підпалом підприємства. Наступного дня 11.01.2015 року близько 21-ї години до нього додому прийшов ОСОБА_19 та вони почали обговорювати деталі запланованого вимагання грошей. 12.01.2015 року вони разом з мобільного номеру ОСОБА_20 написали на електронну адресу листа, в якому виклали погрози у попередні вимоги з приводу отримання грошових коштів в сумі 20 тис. дол. США, після чого з того ж номеру надіслали наступне повідомлення з подальшими вимогами перевірити вхідні листи. Наступного дня 13.01.2015 року близько 12-00 години він зустрівся з ОСОБА_21 та зателефонували дружині ОСОБА_11 , ОСОБА_18 на її мобільний телефон, висловивши погрози, щодо знищення майна сказали їй, щоб остання приїхала на ст.м. «Петрівка», що в м.Києві. взявши з собою грошові кошти в сумі 20 000 доларів США, а останні їй взамін нададуть псевдо документи з компроматом на ведення нечесного бізнесу з фото та відео компроматом, а також пригрозили тим, що в разі неотримання бажаних коштів інформацію передадуть до міліції. Близько 18.00 години того ж дня вони по телефону, вказали ОСОБА_12 , щоб та чекала їх в районі «Епіцентру» в м.Києві. Він в телефонній розмові вказав потерпілій на місце, де вона має залишити кошти в сумі 20 000 доларів США. Після чого вони домовились з водієм автомобіля таксі,що останній поїде у вказане місце «за адресою» та отримає гроші у ОСОБА_12 та привезе їх. Після чого таксист поїхав до потерпілої в м. Київ на вул. Богатирська, але остання не повірила в достовірність наданих їй документів та не віддала кошти. 16.01.2015 року ОСОБА_19 злякався викриття та запропонував йому припинити намір надалі вимагати грошові кошти, наказав позбавитись сім карт, не дзвонити між собою та забути про будь-які наміри. Однак, він вирішив самостійно продовжити вимагання коштів у потерпілої. Для цього зателефонував ОСОБА_22 та домовився з ним, що останній йому допоможе у вимаганні коштів, під час зустрічі з потерпілою він його підстрахує, на що він погодився. Приблизно о 15.00 годині 19.01.2015 року він зателефонував потерпілій та висловлюючи погрози, щодо знищення її майна наказав привезти грошові кошти в м.Вишгород на площу Шевченка, 1. Приблизно о 18.00 годині 19.01.2015 року він з ОСОБА_9 прибули в м. Вишгород на площу Шевченка з метою отримання від потерпілої грошових коштів. ОСОБА_9 став неподалік від місця передачі грошових коштів для спостереження за місцевістю, а він пішов на зустріч з потерпілою. Потерпіла передала йому кошти та в цей час його затримали працівники міліції. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 щиро розкаявся та просив суворо не карати, вказав, що зробив для себе висновки, завдану шкоду потерпілій відшкодував та вона немає до нього претензій.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 винним себе у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, пояснив, що 19 січня 2015 року йому зателефонував ОСОБА_23 та попросив допомоги у здійсненні його наміру щодо вимагання коштів. ОСОБА_8 йому повідомив, що він вимагає гроші і домовився про зустріч з потерпілою, а він ОСОБА_24 потрібен, щоб підстрахувати його, оглядати місцевість та спостерігати , щоб їх не викрили. Приблизно о 18.00 годині 19.01.2015 року він з ОСОБА_25 прибули в м. Вишгород на площу Шевченка з метою отримання від потерпілої грошових коштів. Він став неподалік від місця передачі грошових коштів для спостереження за місцевістю, а ОСОБА_26 пішов на зустріч з потерпілою. Потерпіла передала йому кошти та в цей час хтось кинув у ОСОБА_27 палку та почали за ним бігти. Він побачивши це, також побіг за ОСОБА_25 , де їх затримали працівники міліції.

Крім того, суду пояснив, що 04 березня 2015 року приблизно о 15:00 годині він сів в автобус №398 «Вишгород - Київ», щорухався в напрямку м. Київ. Коли транспортний засіб зупинився на автобусній зупинці по вул. Шолуденка в м. Вишгород він помітив мобільний телефон марки «Iphone 5», яким користувався ОСОБА_15 , що сидів поруч з ним. Коли автобус зупинився, він вихопив з рук ОСОБА_15 , мобільний телефон та вийшов із автобуса та побіг в напрямку вул. Дніпровська, що в м. Вишгород. Викрадений телефон продав знайомому, за що отримав гроші в сумі 2600 грн. Пояснив, що вчинив цей злочин, оскільки у нього не було грошей , щоб купити ліки для хворої дитини. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 щиро розкаявся та просив суворо не карати, просив суд дати йому шанс виправитись, він відшкодував завдану шкоду потерпілим.

Обвинувачені ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 погодилися з інкримінованими їм кваліфікуючими ознаками злочину та розміром завданої матеріальної шкоди.

Виходячи з того, що показання обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відповідають фактичним обставинам справи, зміст яких учасники судового розгляду розуміють правильно й не оспорюють, суд на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою прокурора, обвинувачених та їх захисників визнав недоцільним дослідження доказів, які учасниками судового розгляду не заперечуються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин , чи добровільною та істинною є їх згода, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в скоєнні інкримінованих їм злочинів доведена повністю.

Таким чином, суд визнає доведеною вину ОСОБА_7 у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із погрозою знищення майна потерпілого, і кваліфікує його злочинні дії за ч.2 ст.189 КК України.

Суд визнає доведеною вину ОСОБА_8 у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із погрозою знищення майна потерпілого, і кваліфікує його злочинні дії за ч.2 ст.189 КК України.

Суд визнає доведеною вину ОСОБА_9 у тому, що він своїми умисними діями, які виразились у вимозі передачі чужого майна, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному із погрозою знищення майна потерпілого, і кваліфікує його злочинні дії за ч.2 ст.189 КК України.

Також суд визнає доведеною вину ОСОБА_9 у тому , що він своїми умисними діями, які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, і кваліфікує його злочинні дії за ч.2 ст.186 КК України

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, які сприяли вчиненню злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину та особу винного, з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2ст.189 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність претензій від потерпілої, вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку кримінально-виконавчої інспекції, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_8 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, які сприяли вчиненню злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_8 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину та особу винного, з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_8 суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.189 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання та роботи, відсутність претензій від потерпілої, завдану шкоду потерпілій відшкодував , вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку кримінально-виконавчої інспекції, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_9 міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного та обставини, які сприяли вчиненню злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що передбачено п.1 ч.1 ст.66 КК України.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини вчинення злочину та особу винного, з урахуванням обставин справи та даних про особу обвинуваченого ОСОБА_9 суд приходить до висновку про необхідність призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.189 та ч.2 ст.186 КК України.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд, враховуючи особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин те, що він в порядку ст.89 КК України не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, відсутність претензій від потерпілих, вину свою визнав, його поведінка в суді свідчить про щире каяття, відшкодував завдану шкоду потерпілим , має постійне місце роботи, на його утриманні перебуває малолітня дитина, суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах нагляду за його поведінкою з боку кримінально-виконавчої інспекції, тому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покласти на нього обов`язки згідно п.3, 4 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів по справі необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_7 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний засіб відносно ОСОБА_7 не обирався.

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України і призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_8 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний засіб відносно ОСОБА_8 не обирався.

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 189 КК України та ч. 2 ст.186 КК України і призначити покарання:

- за ч.2 ст.189 КК України 4 роки позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 186 КК України 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточну міру покарання виз начити 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового злочину.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_9 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчій інспекції та повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний засіб відносно ОСОБА_9 не обирався.

Речові докази - грошові кошти в сумі 50 000 грн. номіналом 50, 100, 200 грн., що містяться в поліетиленовому пакеті з візерунком, які передані слідчому - передати в дохід держави (а.с. 177 том 1).

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Суддя ОСОБА_1