Справа № 183/2236/15
№ 1-кп/183/368/15
В И Р О К
іменем України
22 квітня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Степове Широківського району Дніпропетровської області, громадянина України, солдата військової частини польова пошта НОМЕР_1 , не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.407 КК України,-

в с т а н о в и в:
04 лютого 2014 року наказом № 73 командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 молодшого сержанта ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 , та призначено на посаду навідника.

Молодший сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем відповідно до вимог ст. ст. 9,11,12,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний суворо дотримуватись у своїй службовій діяльності вимог законів України, Статутів Збройних Сил України, бути взірцем виконання службового обов`язку.

06 жовтня 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив місце служби, службові обов`язки не виконував, час проводив в м.Кривий Ріг, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

02 листопада 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе.

10 листопада 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 , усвідомлюючи характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 під час мобілізації на особливий період, умисно, самовільно залишив місце служби, службові обов`язки не виконував, час проводив в м.Кривий Ріг, про своє місцезнаходження до органів військового чи цивільного управління не заявляв.

30 листопада 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 повернувся до військової частини польова пошта НОМЕР_1 та заявив про себе.

Таким чином, в період з 06 жовтня 2014 року по 02 листопада 2014 року, а також в період з 10 листопада 2014 року по 30 листопада 2014 року молодший сержант ОСОБА_4 самовільно залишив військову частину польова пошта НОМЕР_1 та ухилився без поважних причин від проходження служби тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч.2 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини без поважних причин тривалістю понад десять діб, але не більше місяця.

Обвинувачений в судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, обставини вчинення ним кримінального правопорушення не оспорював, у скоєному обвинувачений кається. При цьому обвинувачений показав, що після повернення з зони антитерористичної операції, його сім`я потребувала його уваги та матеріальної підтримки, тому він дійсно самовільно залишав місце служби в зазначені періоди, щоб створити нормальні умови для проживання сім`ї.

В судовому засіданні обвинувачений не оспорював обставини, при яких ним скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає не доцільним досліджувати докази.

У відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч.3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 є встановленою, його дії належить кваліфікувати за ч.3 ст. 407 КК України, як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем без поважних причин тривалістю понад один місяць.

При призначенні покарання суд враховує, що обвинувачений раніше не був судимий, за місцем служби характеризується позитивно, скоїв злочин, який відноситься до категорії середньої тяжкості, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено. Обставиною, що пом`якшує покарання визнається щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину, тому з урахуванням визнання вини обвинуваченим, суд вважає за можливе призначити йому покарання у виді штрафу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376, 475 КПК України, суд,-

з а с у д и в :
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Копію вироку вручити засудженому негайно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав.

Суддя ОСОБА_1 .