Справа № 159/6646/14-к Провадження №11-кп/773/47/15 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:ч. 2 ст. 186 КК України Доповідач: ОСОБА_2
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2015 року м. Луцьк

Апеляційний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження №0000674 за апеляційними скаргами обвинуваченого та його захисника на вирок Ковельського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року, яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Рожище, Волинської області, без реєстрації проживаючого у АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, із середньою спеціальною освітою, працівника ТзОВ Євро стандарт ЛТД, раніше судимого:

- 23 жовтня 2002 року Ізмаїльським міським судом Одеської області за ч. 3 ст. 186 КК України на 4 роки позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням - іспитовим строком 1 рік;

- 15 серпня 2003 року Рожищенським районним судом Волинської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України із застосуванням ст. 70 КК України на 6 років позбавлення волі;

- 05 лютого 2010 року Рожищенським районним судом Волинської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 1 рік позбавлення волі і на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням іспитовим строком 2 роки;

- 13 травня 2010 року Рожищенським районним судом Волинської області за ч. ч. 2, 3 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України, на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;

- 15 жовтня 2013 року постановою Шевченківського районного суду міста Львова Львівської області від 07 жовтня 2013 року звільненого умовно достроково від відбування покарання на строк 4 місяці 19 днів;

- засуджено за ч. 2 ст. 186 КК України на 5 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з 31 липня 2014 року.

Запобіжний захід ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили залишено попередній тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 в дохід держави судові витрати в розмірі 245 грн. 70 коп., які були пов`язані з проведенням судової експертизи.

Долю речових доказів вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України.

В С Т А Н О В И В:
За вироком суду ОСОБА_8 визнаний винним та засуджений за те, що він, маючи не зняту судимість за вчинення крадіжок чужого майна, 31 липня 2014 року близько 12 години у місті Ковелі на подвір`ї будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, повторно відкрито викрав у ОСОБА_9 мобільний телефон марки Київстар Блюм 292 ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 314,60 грн., із сім-картою оператора мобільного зв`язку Київстар, вартістю 10 грн., та гроші в сумі 15 грн., а всього майна на загальну суму 339 грн. 60 коп., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В поданих апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник вказують на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. В обґрунтування зазначають, що за наявності суперечливих доказів, які мають істотне значення для висновків суду, у вироку не наведено переконливих мотивів, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші. Вважають, що ОСОБА_8 мобільним телефоном потерпілого заволодів, зловживаючи довірою останнього, тобто шляхом шахрайства. У зв`язку з цим просять скасувати вирок суду та постановити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_8 з ч. 2 ст. 186 КК України на ч. 2 ст. 190 КК України та призначити йому покарання в межах санкції даної статті, із застосуванням ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційних скарг, обвинуваченого та його захисника, які їх підтримали, прокурора, який заперечив апеляційні скарги та просив залишити вирок суду без зміни, перевіривши матеріали кримінального провадження за доводами останніх, апеляційний суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому повторного відкритого викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб за викладених у вироку обставинах, підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні та дослідженими у судовому засіданні доказами.

Твердження обвинуваченого та його захисника про те, що ОСОБА_8 майном потерпілого заволодів зловживаючи довірою останнього, апеляційний суд вважає безпідставним.

Так потерпілий ОСОБА_9 показав, що 31 липня 2014 року в обідню пору, у дворі будинку АДРЕСА_2 до нього підійшли двоє незнайомих чоловіків, одним з яких був ОСОБА_8 , а інший назвався самообороною, які в подальшому відібрали у нього телефон Київстар Блюм 292, ІМЕІ НОМЕР_1 із сім-картою та гроші в сумі 15 грн. після чого його відпустили. Про викрадення у нього майна він відразу ж заявив у правоохоронні органи.

Ці показання потерпілого повністю підтверджуються протоколом проведення слідчого експерименту (а. кр.пр. 66 72) із якого вбачається, що в ході проведення даної слідчої дії ОСОБА_9 в присутності понятих на місці розповів та показав: де, коли, як і при яких обставинах ОСОБА_8 разом з невідомою особою, відібрали у нього телефон із сім-картою та гроші в сумі 15 грн.

Свідок же ОСОБА_10 показав, що 31 липня 2014 року, перебуваючи в обідню пору у дворі будинку АДРЕСА_2 , бачив, як ОСОБА_8 разом з особою, матеріали кримінальної справи щодо якої виділені в окреме провадження, після вживання спиртних напоїв, підійшли на вулиці біля будинку до незнайомого чоловіка, після чого останній щось передав ОСОБА_8 .

Як вбачається із письмової заяви ОСОБА_8 (а. кр.пр. 53) останній 31 липня 2014 року при затриманні працівниками міліції добровільно видав мобільний телефон марки Київстар Блюм 292, ІМЕІ НОМЕР_1 , який він викрав у незнайомого чоловіка в м. Ковелі в районі автовокзалу.

Згідно висновку експерта (а. кр.пр. 55 - 61) вартість вищезазначеного мобільного телефону, з урахуванням зносу, на день викрадення становить 314 грн. 60 коп.

Відповідно до акту медичного огляду (а. кр.пр. 53) 31 липня 2014 року станом на 17 год. ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

Оцінивши вищенаведені докази в сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано поклав їх в основу вироку, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та іншими фактичними обставинами кримінального провадження. При цьому, судом наведено у вироку переконливі мотиви, чому він взяв до уваги одні докази і відкинув інші, в тому числі і показання ОСОБА_8 про те, що мобільним телефоном потерпілого заволодів зловживаючи довірою останнього.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог КПК України. Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, в справі не встановлено.

Оскільки наведеними доказами встановлено, що ОСОБА_8 31 липня 2014 року за попередньою змовою групою осіб повторно відкрито викрав чуже майно потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 339 грн. 60 коп., то його дії суд вірно кваліфікував за ч. 2 ст. 186 КК України.

З огляду на це, підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого на ч. 2 ст. 190 КК України не вбачається.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, судом враховано характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до категорії тяжких, дані про особу винного, який за місцем проживання роботи та відбування покарання характеризується позитивно.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого судом визнано те, що він має на своєму утриманні малолітню дитину та дружину, а в якості обставини що його обтяжує вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням наведеного, та приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше неодноразово вже притягався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства, а тому підставно призначив йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України.

Покарання ОСОБА_8 призначено у відповідності до вимог ст. ст. 50 та 65 КК України, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин апеляційний суд не знаходить підстав для скасування вироку з мотивів наведених в апеляційних скаргах захисника та обвинуваченого.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :
Апеляційні скарги захисника та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Ковельського міськрайонного суду від 28 листопада 2014 року щодо ОСОБА_8 без зміни.

Дана ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді :