АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/790/701/15 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 186 ч.2 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження № 0002390 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 ,-
В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая Латвія, громадянина України, з середньо-технічною освітою, неодруженого, працюючого без офіційного працевлаштування на СТО механіком, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) вироком Київського районного суду м. Харкова від 01.09.2009 року за ч.ч. 2, 3 ст.185, ч.2 ст.186, ст. 297, ч.1 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі; 2) вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.01.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки,
визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст. 186 ч.2 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць.
На підставі ч.1 ст. 71 КК України, до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14.01.2015 року у виді позбавлення волі строком 5 місяців та остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Обрано відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили. Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 відраховано з 28 січня 2015 року.
Долю речових доказів вирішено на підставі вимог ст. 100 КПК України.
Згідно вироку, ОСОБА_7 , будучи раніше судимим вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 14.01.2014 року за ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, з іспитовим строком на 3 роки, вчинив умисний корисливий злочин в період іспитового строку за наступних обставин.
17.09.2014 року, близько 14-15 год., знаходячись в холі приватної нотаріальної контори Харківського міського нотаріального округу - ОСОБА_8 , за адресою: м. Харків, пр-т Московський, 30, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, маючи злочинний намір на таємне викрадення чужого майна, знаходячись поблизу робочого місця секретаря - ОСОБА_9 , скориставшись її відсутністю, взяв зі столу належний останній мобільний телефон торгової марки «Nоkіа» С206», вартість якого згідно висновку експертизи №99 від 18.09.2014 року, становить 1016 грн. Однак, в цей момент його дії помітила юрисконсульт ТОВ «Юридична фірма «Правова гарантія» - ОСОБА_10 , яка почала вимагати від останнього повернення викраденого телефону та намагалася припинити його дії. Однак, ОСОБА_7 , проігнорувавши вимогу останньої, реалізуючи раптово виниклий намір, направлений на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність вчинюваних ним дій, з місця злочину зник та розпорядився викраденим на власний розсуд. В результаті вказаних злочинних дій, ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_9 матеріальний збиток на суму 1016 грн.
До початку апеляційного розгляду прокурор у даному кримінальному провадженні від своєї апеляційної скарги відмовився, відповідно до норм ч.1 ст.403 КПК України.
В апеляційній скарзі, не оспорюючи кваліфікацію своїх дій та фактичні обставини кримінального провадження, що встановлені вироком, обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок районного суду в частині призначеного покарання змінити у зв`язку з його суворістю та зменшити призначене йому покарання. Своє апеляційне прохання апелянт обґрунтовує тим, що він визнав вину у вчиненому злочині, щиро розкаявся, позитивно характеризується за місцем постійного мешкання, допомагав у розкритті злочину під час судового розгляду, має постійну роботу, а також те, що потерпілій ОСОБА_9 повністю відшкодована завдана їй матеріальна шкода. Крім того, обвинувачений просить змінити початок відраховування строку відбування покарання з 28 січня 2015 року на 27 вересня 2014 року, тобто на початок фактичного його затримання.

Заслухавши доповідь головуючого судді, доводи обвинуваченого, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі, а також заперечення прокурора, що вважав оскаржуваний вирок законним та обґрунтованим, колегія суддів, дослідивши матеріали провадження та перевіривши вирок у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу обвинуваченого належить залишити без задоволення, з наступних підстав.

Як вбачається з даних кримінального провадження № 0002390 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України будь-який запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду у Червонозаводському районному суді м. Харкова стосовно обвинуваченого судом не обирався.

Враховуючи такі дані суд першої інстанції у вироку згідно норм п.2 ч.4 ст.374 КПК України, не мав будь-якої процесуальної можливості ухвалювати рішення про залік досудового тримання під вартою обвинуваченого. Разом з цим, з урахуванням прийнятого рішення щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, одночасно з ухваленням обвинувального вироку і до набрання ним законної сили, суд на законних процесуальних підставах, тобто відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, визначив початок строку відбування покарання з 28 січня 2015 року, тобто з дня обрання запобіжного заходу в цьому кримінальному провадженні.

З досліджених при апеляційному розгляді даних ксерокопії ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2014 року, постановленої слідчим суддею ОСОБА_11 у кримінальному провадженні № 0004737 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається те, що за цим провадженням, первинно, було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та станом на 16.04.215 року будь-яке судове рішення за наслідками судового розгляду не ухвалено. Отже Дзержинський районний суд м. Харкова при ухваленні судового рішення не позбавлений процесуальних повноважень визначити початок строку відбування покарання, згідно даних кримінального провадження, що стосуються перебування особи під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду. Зазначені обставини не оспорювалися прокурором та обвинуваченим при апеляційному розгляді.

З урахуванням таких даних, відсутні правові та фактичні підстави для задоволення апеляційних вимог ОСОБА_7 в частині внесення змін до оскаржуваного вироку щодо визначення початку строку відбування покарання саме за цим кримінальним провадженням, внесеного до ЄРДР за № 0002390.

Крім того, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу.

Висновки суду щодо фактичних обставин вчинення злочину, що викладений у вироку, та кваліфікація дій обвинуваченого за ст. 186 ч.2 КК України у апеляційній скарзі ОСОБА_7 не оспорюються, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, ці обставини у апеляційному порядку не перевіряються.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, тобто за останнім та попереднім вироками, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
Апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , про зайву суворість призначеного, на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, остаточного покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, за вчинення умисних тяжких злочинів, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом пом`якшення призначеного за сукупністю вироків покарання, на думку колегії суддів - є безпідставними.

Згідно даних кримінального провадження та поданої апеляційної скарги об`єктивно відсутні обставини, які істотно зменшують ступінь тяжкості вчинених злочинів, або пом`якшуючи покарання обставини, що не враховані судом, а твердження ОСОБА_7 щодо їх наявності повністю спростовуються висновками суду, зазначеними у оскаржуваному вироку, якими належним чином обґрунтовані вид та міра покарання (т. 2 арк. 52- 53), як за злочин, передбачений ст. 186 ч.2 КК України, так і стосовно остаточного покарання за сукупністю вироків.
При цьому належить взяти до уваги те, що апеляційні доводи ОСОБА_7 про визнання вини та щире каяття, активне сприяння встановленню істини по справі, позитивні дані про особу обвинуваченого, процесуальна позиція потерпілої - враховані судом першої інстанції, про що свідчить зміст відповідних висновків у мотивувальній частині вироку, які стосуються об`єктивно встановлених обставин події злочину, кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 186 ч.2 КК України та об`єктивно досліджених даних про особу обвинуваченого, які суд брав до уваги при призначені покарання.

Твердження у апеляційній скарзі обвинуваченого (т. 2 арк. 59), що призначене судом першої інстанції покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців, не відповідає ступеню тяжкості злочинів та особі обвинуваченого внаслідок суворості, колегія суддів вважає необґрунтованими і дійшла висновку про те, що при призначені цього покарання, суд у повній мірі дотримався вимог кримінального закону, що містяться у нормах ст.ст. 32, 34, 35, 65, 66, 67 КК України, призначивши покарання в межах санкції ст. 186 ч.2 КК України, а також за сукупністю вироків на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, шляхом часткового приєднання невідбутого покарання за попереднім вироком у виді позбавлення волі на строк лише 5 місяців, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості та обґрунтованості покарання, а також дослідивши данні про особу обвинуваченого та об`єктивно встановивши, що ОСОБА_7 раніше судимий двічі, на будь-яких обліках не перебуває, за місцем мешкання характеризується позитивно, при цьому було враховано наявність обставин, що пом`якшують покарання визнання вини та щире каяття, активне сприяння встановленню істини по справі, а також обставина, що його обтяжує рецидив злочинів.

З огляду на викладене, призначене судом першої інстанції покарання у такий спосіб, як це зазначено у вироку, на думку колегії суддів, є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів, а тому відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки за своїм видом і розміром є справедливим, через що підстав для зміни вироку за доводами обвинуваченого про зайву суворість покарання, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 ч. 1 п. 1, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Червонозаводського районного суду м. Харкова від 28 січня 2015 року стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_7 - в той самий строк з дня вручення йому копії мотивованої ухвали.

Судді

________________ ______________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3