Справа №588/1734/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/788/106/15 Суддя-доповідач - ОСОБА_2

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"24" лютого 2015 р. колегія суддів з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_3 ,

суддів - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми кримінальне провадження № 0000557 від 10.10.2014 р. за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та мешканка АДРЕСА_1 , раніше судима: 11.07.2014 р. Тростянецьким районним судом Сумської області за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських робіт,

обвинувачується за 2 ст. 389 КК України ,-

ВСТАНОВИЛА:
До апеляційного суду Сумської області надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , в якій вона порушує питання про погіршення становища обвинуваченої.

За судовим рішенням ОСОБА_8 була визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України, з призначенням покарання у виді 2 місяців арешту.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор ОСОБА_9 не оспорюючи доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні нею кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що потягло призначення м`якого покарання. Зазначає, що суд, при призначенні покарання ОСОБА_8 , не врахував правила призначення покарання визначенні у ст.71 КК України та не врахував не відбуте покарання по попередньому вироку суду від 11.07.2014 р.

Просить вирок суду скасувати і ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винуватою за ч.2 ст.389 КК України і призначити їй покарання у виді 2 місяців арешту. На підставі ст.71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11.07.2014 р. і остаточно призначити їй покарання 2 місяці 10 днів арешту.

Інші учасники кримінального провадження, законність і обґрунтованість вироку суду не оскаржували.

За рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 23.12.2014 р. ОСОБА_8 визнана винуватою у тому, що вона будучи засудженою за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11.07.2014 р. за ч.1 ст.185 КК України до 240 годин громадських, робіт скоїла новий злочин. Так, перебуваючи з 14.08.2014 р. на обліку в Тростянецькому районному підрозділі Охтирського міжрайонного відділу КВІ та будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт та про кримінальну відповідальність у разі її ухилення, ОСОБА_8 умисно не відпрацювала на громадських роботах необхідну кількість годин, а саме 140 годин, допустивши прогули без поважних причин.

Дії ОСОБА_8 суд першої інстанції кваліфікував за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт особою засудженою до цього покарання.

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора ОСОБА_7 , яка частково підтримала зміст апеляційної скарги і просила приєднати до призначеного покарання три дні арешту у зв`язку з тим що відповідно до довідки на день розгляду справи в апеляційному суді у обвинуваченої залишилось не відбутим 32 години громадських робіт, доводи обвинуваченої ОСОБА_8 яка не заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні підлягає задоволенню з наступних підстав.

Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.389 КК України за обставин, викладених у вироку, та кримінальна - правова оцінка діяння, в апеляційній скарзі прокурора не оскаржується.

Що стосується доводів прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 щодо неправильного застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, зокрема незастосування судом при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання положень ст.ст.71 і 72 КК України, які підлягали обов`язковому застосуванню, то вони є обґрунтованими та заслуговують на увагу, оскільки обвинувачена вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України в період відбування покарання у виді 240 годин громадських робіт за попереднім вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11.07.2014 р.

Відповідно до приписів ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком, а згідно п.п. «г» п.1 ч.1 ст.72 цього Кодексу, при складанні покарань за сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт.

Суд першої інстанції не дотримався вказаних вимог закону та призначив обвинуваченій ОСОБА_8 остаточне покарання без врахування вимог ст.ст. 71 і 72 КК України.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є: неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а згідно приписів п.1 ч.1 ст.413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, крім іншого, є: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Оскільки є необхідність у застосуванні до ОСОБА_8 положень ст.71 КК України, то колегія суддів вважає за необхідне вирок районного суду в частині призначеного скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, а в іншій частині зазначене судове рішення залишити без змін, задовольнивши таким чином апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 .

Керуючись ст.ст.405, 407,409 п. 1, 418 , 419, 420 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року відносно ОСОБА_8 в частині призначеного їй покарання скасувати та ухвалити новий вирок.

Вважати ОСОБА_8 засудженою за ч.2 ст.389 КК України до призначеного судом покарання у виді 2 - х місяців арешту.

На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 11 липня 2014 року у виді 32 годин громадських робіт, що згідно ст.72 КК України відповідає 4 дням обмеження волі, із розрахунку, що одному дню обмеження волі відповідає вісім годин громадських робіт, та остаточно призначити покарання у виді 2 місяців 3-х днів арешту.

Запобіжний захід обвинувачені ОСОБА_8 не обирати.

В іншій частині вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Касаційна скарга на вирок може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим до позбавлення волі в той же самий строк з дня вручення копії вироку.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5