У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого

Присяжнюк Т.І.,

суддів

Школяров В.Ф. і Таран Т.С.,

за участю прокурора Сухарєва О.М.

розглянула в судовому засіданні в м.Києві 13 травня 2008 року
кримінальну справу за касаційним поданням та доповненням до нього заступника
прокурора Львівської області на вирок Сихівського районного суду м.Львова від
21 серпня 2007 року щодо ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1народження, уродженець та мешканець

м.Львова, такий,
що не має судимості,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3
роки позбавлення волі; за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК
України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання
ОСОБА_1 призначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням з іспитовим строком 3 роки,
також на нього покладено обов'язки відповідно до п. п. 2, 3, 4 ч. 1 ст.
76 КК України.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження, уродженець смт. Поліське Київської області,
мешканець м. Львова, такий, що не має судимості,

засуджений за ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ст.69 КК України на 3
роки позбавлення волі; за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням ст.69 КК
України на 3 роки і 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів остаточне покарання
ОСОБА_2 призначено у виді позбавлення волі на строк 3 роки і 6 місяців.

На підставі ст.75 КК України постановлено звільнити ОСОБА_2 від відбування
покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, також на нього покладено
обов'язки відповідно до п.п.2,3,4 ч.1
ст.76 КК України.

Цим вироком засуджено також ОСОБА_3 законність якого у касаційному порядку
не оскаржується.

У апеляційному порядку вирок щодо ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не
переглядався.

За вироком суду ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнані винуватими у тому, що
вони 30 вересня 2006 року, близько 21 години, у стані алкогольного сп'яніння,
поблизу АДРЕСА_1відкрито заволоділи майном потерпілого ОСОБА_4 на загальну суму
428 гривень.

Крім того, вони ж, у цей же день,
близько 22 години, продовжуючи свої злочинні дії, у стані алкогольного
сп'яніння, поблизу АДРЕСА_2, умисно нанесли потерпілому ОСОБА_4 удари руками та
ногами по тілу, заподіявши тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть.

У касаційному поданні та у доповненні до нього прокурор, не оспорюючи
доведеності вини та правильності кваліфікації дій засуджених, порушує питання
про скасування вироку суду щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та просить направити справу
на новий судовий розгляд. Прокурор вказує у поданні на неправильне застосування
кримінального закону, порушення вимог ч.3 ст.104 КК України і встановлення
ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які є неповнолітніми, іспитового строку 3 роки, посилається
також на невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особам
засуджених внаслідок його м'якості.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав касаційне подання,
перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи касаційного
подання та доповнення до нього, заперечення засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та
заяву потерпілої ОСОБА_5, колегія суддів вважає, що подання підлягає частковому
задоволенню.

Висновок суду про доведеність винності ОСОБА_3 ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
вчиненні злочинів, наведених у вироку, підтверджується сукупністю зібраних та
перевірених у судовому засіданні доказів, і такі висновки суду прокурор не
оспорює.

Доводи касаційного подання прокурора та доповнення до нього про неправильне
застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання
тяжкості злочину та особам засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є необгрунтованими.
Покарання засудженим призначено відповідно до вимог ст.65 КК України з
урахуванням ступеню тяжкості вчинених ними злочинів, даних про їх особи, а
також обставин, які обтяжують та пом'якшують покарання. Зокрема, суд врахував,
що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є неповнолітніми, вперше притягуються до кримінальної
відповідальності, щиро розкаялись у вчиненому, відшкодували матеріальну та
моральну шкоду потерпілій. Врахувавши наведенні обставини у сукупності, а також
думку потерпілої, яка просила не позбавляти волі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, суд дійшов
обґрунтованого висновку про можливість їх виправлення без відбування покарання
у виді позбавлення волі та звільнити від такого покарання на підставі
ст.ст.75,76 КК України.

Проте, колегія суддів не може погодитись з рішенням суду про звільнення
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням на
підставі ст.75 КК України з іспитовим строком тривалістю 3 роки.

На час вчинення злочинів ОСОБА_1 та ОСОБА_2
були неповнолітніми, а відповідно до ч.3 ст.104 КК України іспитовий
строк неповнолітнім установлюється тривалістю від одного до двох років.

Тому вирок суду в цій частині щодо засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає
зміні.

Керуючись ст. 394-396 КПК України, колегія суддів

У Х В А
Л И Л А:

касаційне подання та доповнення до нього
заступника прокурора Львівської області щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Вирок Сихівського районного суду м. Львова
від 21 серпня 2007 року щодо ОСОБА_1та ОСОБА_2змінити.

Вважати їх засудженими за ч.2 ст.186 КК
України із застосуванням ст.69 КК України, за ч.2 ст.121 КК України із застосуванням
ст.69 КК України та за сукупністю цих злочинів до покарання, визначеного судом першої
інстанції.

На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнити
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням
з іспитовим строком 2 роки, а також покласти на них обов'язки, передбачені п.п.2,3,4 ч.1 ст.76 КК України.

В решті вирок суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без зміни.

С У Д Д
І :

Присяжнюк Т.І. Таран Т.С. Школяров В.Ф.