Справа№ 1-191/07
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 26
червня 2007 р.

Ковельський
міськрайонний суд під головуванням

судді Наваляного
А.Д.

за участю
секретаря Федорук Г.Б.

прокурора РадчукС. В.

адвоката ОСОБА_2.

потерпілого
ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ковель
справу про обвинувачення ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та
мешканця АДРЕСА_1, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого,
робітником Ковельської ЗОШ № 3,
згідно ст. 89 КК України не судимого, у скоєнні злочину, передбаченого
ст. 187 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1., перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння
24.03.2007 року близько 1 год.
40 хв. в м. Ковелі по вул. Незалежності на території меморіального
комплексу воїнам-визволителям з метою заволодіння чужим майном, погрожуючи застосуванням до ОСОБА_3
насильства, яке є небезпечним для життя
та здоров'я, а саме - приставивши шийку
розбитої скляної пляшки до горла потерпілого,
вчинив напад на останнього заволодів майном - мобільним телефоном «Нокіа
- 6060» вартістю 585 грн. з чохлом вартістю 10 грн., стартовим пакетом « Київстар» 25 грн., на рахунку знаходилось 5 грн. 37 коп..

Підсудний
ОСОБА_1. вину у скоєному визнав частково і показав суду, що 23.03.2007 р. зайшов у бар «Лотос», що по вул.
Незалежності в м. Ковелі, де разом з випадковими знайомими, серед яких був і потерпілий, розпивав спиртне, так як він багато випив, то обставини,
які сталися в той вечір і ніч пам'ятає смутно. Пам'ятає, що коли він знаходився біля меморіалу то в
ОСОБА_3 було розбите обличчя. Допускає,
що міг викрасти в потерпілого мобільний телефон. Розкаюється у
вчиненому.

Крім
часткового визнання вини підсудним, його
винність в інкримінованому йому злочині стверджується іншими доказами.

Так, потерпілий ОСОБА_3. показав, що 23 березня ц.р. близько опівночі він
знайшов у бар «Лотос» і вжив 100 г. горілки та пляшку пива. Потім його
покликали за інший столик, де серед
присутніх був підсудний і теж він випивав спиртне. Після закриття бару о 1 год.,
вони разом з підсудним,
ОСОБА_4, та ОСОБА_5 вийшли на
двір, причому останні почали чіплятися
до нього з надуманих причин. Вони всі підійшли до обеліска де ОСОБА_1 відвів
його на протилежну сторону меморіалу і розбивши пляшку з під пива, яку взяв з собою з бару, підставив горлишко до горла і сказав давати
куртку та мобільний телефон. Розуміючи,
що йому можуть бути завдані тілесні ушкодження, віддав мобільний телефон. В цей час ОСОБА_4
розборонив їх і забрав телефон у ОСОБА_1,
сказавши йому, щоб він прийшов
наступного дня до магазину «Вопак» і забере свій телефон. Після цієї пригоди
він пішов до міліції, а наступного дня
зустрівся біля 12 год. з ОСОБА_4 біля «Вопака» де в присутності працівників
міліції останній повернув
телефон. ОСОБА_1 заволодів
його

телефоном «Нокіа» вартістю
585 грн., з чохлом - 10 грн., стартовим пакетом - 25 грн., на рахунку телефона знаходилося 5 грн. 37 коп..

Крім того вина
підсудного стверджується наступними доказами:

·
протоколом огляду місця події від 24.03.2007 року (а.с. __ 14-17__ );

·
протоколом добровільної видачі ОСОБА_4. мобільного телефона «Нокіа-6060» з sim-карткою «Київетар» (а.с.
__________________________ 18_ );

·
протоколом огляду вилучених речей (а.с. _ 23-24__ );

·
протоколом очної ставки між ОСОБА_4. та ОСОБА_1. (а.с____________ 41__ ).

Відповідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 164 від

22.05.2007 р. ОСОБА_1. є осудним, хоча в нього виявлялися і в даний час
виявляються

ознаки емоційно-постійного розладу особистості.
(а.с. 74-75 ).

Таким чином ОСОБА_1. своїми навмисними діями вчинив напад з метою
заволодшня чужим майном, поєднаним з
погрозою застосування насильства,
небезпечного для життя чи здоров'я особи (розбій), скоїв злочини передбачений ст.
187 ч. 1 КК України.

Що стосується його показів в частині не визнання вини у скоєнні саме
інкримінованого йому злочину, то його
твердження спростовується іншими доказами,
зокрема показами потерпілого та ставкою віч-на-віч зі свідком
ОСОБА_4., і направлені на те, щоб ухилятися від кримінальної
відповідальності за тяжкий злочин.

Обираючи покарання суд враховує характер і ступінь суспільної-небезпечності
вчиненого, дані про особу винного, алкогольний стан як обставину, що обтяжує покарання, щире розкаяння та хворобливий стан, як обставини,
що пом'якшують покарання і вважає,
що його виправлення можливе при застосуванні щодо нього умовного покарання
на підставі ст. 75 КК України.

Судові
витрати слід стягнути з підсудного.

Керуючись ст.
ст. 322, 323 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину,
передбаченого ст. 187 ч. 1 КК України і обрати йому покарання у
вигляді 3 (три) роки позбавлення волі.

На підставі ст. ст.
75, 76 КК України звільнити
підсудного від відбуття покарання, якщо
він протягом 2 (двох) років не вчинить нового злочину і виконає покладені на
нього обов'язки:

·
періодично з'являтися для реєстрації в органи
кримінально-виконавчої системи;

·
повідомляти дані органи пор зміну місця праці та проживання.

Стягнути
з ОСОБА_1 в користь держави 198 (сто дев'яносто вісім) грн. судових витрат за
проведення експертизи.

Міру запобіжного
заходу залишити попередню - підписку про невиїзд.

Вирок
може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області через Ковельський
міськрайсуд протягом 15 (п'ятнадцяти) діб після його проголошення.