Провадження №1-кп/761/778/2015
В И Р О К
іменем України
21 липня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання в м. Києві у кримінальному провадженні № 0000211 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, українця, громадянина України, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувальний акт з додатками по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, надійшов до Шевченківського районного суду м. Києва 28 травня 2015 року разом з угодою про визнання винуватості укладеної 27 травня 2015 року між старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м.Києва ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

У відповідності до обвинувального акту від 27.05.2015 року, ОСОБА_4 висунуте обвинувачення в тому, що згідно з наказом начальника Київського

слідчого ізолятора Управління Державного Департаменту України з питань виконання

покарань в м. Києві та Київській області за №20 о/с-пр від 13.05.2013 ОСОБА_4

призначено на посаду молодшого інспектора 2-ої категорії відділу режиму і охорони слідчого ізолятора у зміну №1, з 13.05.2013 року.

Відповідно до посадової інструкції затвердженої начальником Київського слідчого ізолятора управління Державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області від 25.12.2012, молодший інспектор відділу режиму і охорони у своїй діяльності користується правами та обов`язками, відповідно до ст. 18 Закону України «Про державну кримінально - виконавчу службу України», а також відповідно до першого розділу посадової інструкції молодшого інспектора відділу режиму і охорони від 25.12.2012. з якою ознайомлений ОСОБА_4 , на останнього покладені наступні обов`язки: молодші інспектори на постах підпорядковані начальнику СІЗО, його заступникам. ЧПНСІ та його заступникам, старшому по корпусному відділенню і виконують їх накази; заступаючи на пост, молодший інспектор повинен ретельно перевірити і переконатися в справності обладнання поста: дверей камер, замків, освітлення, засобів сигналізації, зв`язку, протипожежного обладнання, та інвентарю; у разі оголошення загальної тривоги молодший інспектор на посту діє згідно з обов`язками і розпорядженнями начальників, яким він підпорядкований; молодшому інспектору на посту, забороняється: читати, сидіти, спати, вести сторонні розмови, відвертати увагу від постійного нагляду за ув`язненими, вступати в неслужбові стосунки; молодший інспектор на посту зобов`язаний: пильно нести службу; не залишати поста, поки не буде змінений або знятий; у разі нападу дати сигнал тривоги і відбивати напад; у разі нападу на сусідній пост подати сигнал тривоги і, не залишаючи поста, надати допомогу молодшому інспектору, який зазнав нападу; у разі виявлення пожежі повідомити чергового або подати сигнал тривоги і в межах поста вжити заходів щодо її гасіння.

Для виконання зазначених завдань на молодшого інспектора відділу режиму і охорони покладається: вживати необхідних заходів для попередження втечі з камер, що ним охороняються, та запобігати іншим злочинам; стежити за виконанням ув`язненими порядку, встановленого чинним законодавством. Доповідати про всі помічені порушення старшому по корпусному відділенню або ЧПНСІ; впевнитись перед кожним відкриттям дверей камер через "вічко" в безпечності входу до камери: при виведенні ув`язнених із камери на прогулянку або санітарну обробку передати їх конвоїру за підрахунком і відповідно за підрахунком прийняти від нього, про що робити відмітку в постовій відомості; стежити, щоб вночі всі камери, які охороняються були освітлені; не допускати контактів між собою ув`язнених, які тримаються в різних камерах, а також з засудженими, залишеними для роботи по господарському обслуговуванню та іншими особами; у разі надходження із камери виклику, з`ясувати його причину; економити електроенергію; у разі перебування в розташуванні поста осіб, які не мають права проходити через пост, молодший інспектор затримує їх і доповідає старшому по корпусу. Під час перевірки поста прямим начальником та особами, які інспектують слідчий ізолятор, молодший інспектор рапорту не віддає, а тільки відрекомендовується.

Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи з 13.05.2013 на посаді молодшого інспектора 2-ої категорії відділу режиму і охорони слідчого ізолятора у зміну №1, являвся працівником державного органу (представником влади) і був наділений правом у межах своєї компетенції ставити вимоги фізичним особам - ув`язненим, засудженим, які перебувають в камерах Київського слідчого ізолятора управління державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, дотримуватись порядку, визначеному внутрішніми документами, тобто являється службовою особою.

Так, у квітні 2014 року до підконтрольної камери №162 Київського слідчого ізолятора управління державного департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, що за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 13, було переведено підсудного ОСОБА_7 за місцем роботи ОСОБА_4 .

Під час виконання службових обов`язків, у невстановлений досудовим розслідуванням день у травні 2014 року, до ОСОБА_4 звернувся підсудний з підконтрольної камери № 162 ОСОБА_7 з пропозицією пронести до підконтрольної камери Київського слідчого ізолятора та передати йому особисто заборонені речі, а саме: мобільний телефон, зарядний пристрій до мобільного телефону, дві батареї живлення до мобільного телефону та три пари навушників за грошову винагороду в розмірі 300 гривень.

Вислухавши ОСОБА_7 у ОСОБА_4 виник протиправний намір, спрямований на одержання неправомірної вигоди за вчинення дій в інтересах ОСОБА_7 , з використанням наданого йому службового становища, тобто особою, уповноваженою на виконання функцій держави, зазначеною у статті 4 Закону України «Про засади запобігання і протидії корупції», за надання неправомірної вигоди, тому ОСОБА_4 прийняв пропозицію останнього в одержанні неправомірної вигоди та надав номер власного мобільного телефону для подальшої координації дій.

Надалі на номер мобільного телефону ОСОБА_4 зателефонувала

невстановлена досудовим слідством особа, яка повідомила, що вона діє на прохання

ОСОБА_7 , з приводу передачі йому мобільного телефону, зарядного пристрою до мобільного телефону, дві батареї живлення до мобільного телефону та три пари навушників. Після цього, вони домовились про зустріч з метою передачі вказаних речей.

Діючи із прямим умислом та корисливим мотивом, направленим на одержання

неправомірної вигоди, за вчинення в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду, а саме передачу до підконтрольної камери №162 ОСОБА_7 заборонених речей:

мобільного телефону, зарядного пристрою до мобільного телефону, двох батарей

живлення до мобільного телефону та трьох пар навушників з використанням службового

становища, переслідуючи мету наживи та незаконного збагачення, ОСОБА_4

близько 08 години 00 хвилин, 04 травня 2014 року, біля станції метрополітену

«Лук`янівська», що по вул. Білоруська, 1, в місті Києві, зустрівся з невстановленою

досудовим слідством особою, від якої отримав мобільний телефон, зарядний пристрій до

мобільного телефону, дві батареї живлення мобільного телефону та три пари

навушників, з метою подальшого незаконного пронесення на територію Київського

слідчого ізолятора Управління Державного Департаменту України з питань виконання

покарань в м. Києві та Київській області до підконтрольної камери №162 ОСОБА_7 .

Того ж дня о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_4 , пройшовши до першого контрольно-пропускного пункту Київського слідчого ізолятора Управління Державного Департаменту України з питань виконання покарань в м. Києві та Київській області, розташованого по вул. Дегтярівській, 13, в місті Києві, відповідно до посадової інструкції здав власний мобільний телефон, після чого під час догляду на другому контрольно-пропускному пункті Київського слідчого ізолятора за указаною адресою, співробітником оперативного відділу Київського слідчого ізолятора, в особистих речах ОСОБА_4 були виявлені та вилучені заборонені предмети, а саме: мобільний телефон марки «НТС», зарядний пристрій до мобільного телефону, дві батареї живлення до мобільного телефону та три пари навушників, які останній мав передати ув`язненому, що утримується у підконтрольній камері №162 ОСОБА_7 та отримати від нього неправомірну вигоду в розмірі 300 гривень.

Своїми умисними діями, що виразилися у прийнятті пропозиції ОСОБА_4 , який являвся службовою особою, в одержанні неправомірної вигоди за вчинення в інтересах ОСОБА_7 , що надав таку вигоду, дії з використанням службового становища, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив прийняття службовою особою пропозиції надати їй неправомірну вигоду за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 368 КК України.

Так, разом з обвинувальним актом до суду надійшла угода про визнання винуватості від 27.05.2015 р. у кримінальному провадженні № 0000211 від 27.05.2014 року, що укладена між старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м.Києва ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов вищезазначеної угоди від 27 травня 2015 року, прокурор та підозрюваний у кримінальному провадженні № 0000211 від 27.05.2014 року за спільною ініціативою та обопільною згодою у відповідності до ст.ст. 468, 469, 472 КПК України уклали дану угоду про визнання винуватості, в якій виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч.1 ст.368 КК України, яка ніким не оспорюється, зазначили істотні обставини для даного кримінального провадження, відсутність завданої шкоди та цивільного позову, а також узгодили призначення покарання підозрюваному за ч.1 ст.368 КК України у виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. Також, у даній угоді зазначені роз`яснення підозрюваному наслідків укладення та затвердження угоди, а також наслідки її невиконання.

Перевіривши угоду про визнання винуватості на її відповідність вимогам чинного КПК України, суд прийшов до висновку, що зазначена угода у повному обсязі відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки вона містить всі необхідні реквізити, визначені статтею 471 КПК України, зокрема, найменування сторін, формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію із зазначенням частини статті закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, узгоджене покарання та згода сторін на призначення покарання, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди, дата її укладення та підписи сторін.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений, його захисник та прокурор, кожен окремо, підтвердили суду, що угода про визнання винуватості між ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши доводи сторін, суд вважає, що укладена між прокурором та підозрюваним угода відповідає вимогам КПК України, суд вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.368 КК України та кваліфікує дії ОСОБА_4 як прийняття службовою особою пропозиції надати їй неправомірну вигоду за вчинення в інтересах того, хто пропонує неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища.

Умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони уклали угоду добровільно, обвинувачений може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що укладена між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 угода про визнання винуватості підлягає затвердженню.

Речові докази слід конфіскувати, як такі, що призначались для схиляння ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

Угоду про визнання винуватості від 27 травня 2015 року, що укладена у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000211 від 27.05.2014 року по обвинуваченню ОСОБА_4 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, між старшим прокурором прокуратури Шевченківського району м.Києва ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 , затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покаранняу виді штрафу на користь держави в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч ) грн.

Речові докази конфіскувати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1