Справа № 541/1322/15-к
№ провадження 1-кп/541/111/2015
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2015 року. Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Миргороді кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , громадянина України, не одруженого, утриманців не має, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не інваліда, не депутата, раніше не судимого,

по ст. 402 ч. 1 КК України ,-

в с т а н о в и в :
05 лютого 2015 року, приблизно, в 23.00 годин обвинувачений ОСОБА_6 , являючись молодшим сержантом військової служби за призовом під час мобілізації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , за місцем дислокації цієї військової частини в АДРЕСА_3 , діючи свідомо та у відсутність будь яких на те поважних причин, в супереч вимогам статей 4, 11, 16, 28, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відкрито відмовився виконати наказ командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 05.02.2015 року № 40 та бойове розпорядження Командувача СВ ЗС України від 03.02.2015 року № 04 стосовно виключення із списків особового складу військової частини польова пошта НОМЕР_1 та переміщення для подальшого проходження військової служби у АДРЕСА_4 для забезпечення проведення антитерористичної операції.

Свою винуватість в інкримінованому діянні обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю і показав, що під час проходження військової служби під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 , дислокованій в АДРЕСА_3 , дійсно не побажав виконати доведений до нього наказ командира щодо переміщення для подальшого проходження військової служби у іншому місці, обґрунтовуючи це неповним розумінням такого наказу. На час розгляду цього провадження він звільнений з військової служби і не є військовослужбовцем.

З`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим суті пред`явленого йому обвинувачення та тих обставин справи, які ніким не оспорюються, суд, розглядаючи провадження відповідно до положень ст. 337 ч. 1 КПК України, тобто, в межах висунутого обвинувачення, не маючи сумнівів у добровільності та істинності позиції ОСОБА_6 , за пропозицією прокурора, в порядку ст. 349 ч. 3 КПК України, обсяг доказів, що підлягали дослідженню, обмежив допитом обвинуваченого і вивченням матеріалів, які характеризують його особу.
Таким чином, протиправні дії ОСОБА_6 , які проявилися у непокорі, тобто, відкритій відмові виконати наказ начальника, слід кваліфікувати по ст. 402 ч. 1 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, слід визнати щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, в обвинувальному акті не наведено і судом не встановлено.

При призначенні міри покарання ОСОБА_6 враховується ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке за відповідною класифікацією віднесене до злочинів середньої тяжкості, характер допущеної обвинуваченим бездіяльності, його психологічний стан в момент вчинення діяння, критичне ставлення обвинуваченого до своєї бездіяльності при розгляді провадження судом, обставини, які пом`якшують його покарання, а також особа ОСОБА_6 , який сам ще молодий, має незначний життєвий досвід, проживає в сім`ї разом з батьками, за колишнім місцем служби характеризується виключно позитивно, раніше не засуджувався.

За таких обставин та, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого діяння і його наслідків, суд приходить до переконання про доцільність призначення цьому обвинуваченому міри покарання з її реальним відбуванням, що сприятиме досягненню мети його виправлення і перевиховання та запобігання вчинення ним нових правопорушень у майбутньому.

Зважаючи на наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, враховуючи фактичні обставини справи, суд вважає за можливе призначити йому основне покарання за статтею 402 ч. 1 КК України, по якій він засуджується, шляхом переходу до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї частини статті, відповідно до положень ст. 69 КК України, що сприятиме досягненню мети його виправлення та перевиховання.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 368, 370, 374, 376 КПК України, суд, -

з а с у д и в :
ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні по ст. 402 ч. 1 КК України і призначити покарання, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 3400 ( три тисячі чотириста ) гривень.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційних скарг через Миргородський міськрайонний суд.

Суддя Миргородського
міськрайонного суду ОСОБА_1 .