БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
________________________________________________
Баштанка вул. Полтавська 43
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2008 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Желєзного І.В., при секретарі Кирпічовій О.О., з участю
обвинувача-потерпілої ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в
залі суду м. Баштанка справу по обвинуваченню:

ОСОБА_2ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, уродженця АДРЕСА_1ІНФОРМАЦІЯ_2з
середньою освітою, працівника обласного управління УМВС в Миколаївській
області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2не судимого,

у вчинені злочинів, передбачених ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В порядку приватного обвинувачення за звинуваченням потерпілої ОСОБА_1
ОСОБА_2. інкримінується умисне заподіяння потерпілій легких тілесних ушкоджень за таких обставин.

1 травня 2008 року близько
13.00год. в дворі домоволодіння ОСОБА_1, що розташоване по АДРЕСА_3в процесі
сварки з ОСОБА_1ОСОБА_2., перебуваючи до потерпілої спиною і тримаючи на руках
дитину, прямуючи до виходу з двору, навідмаш
наніс ОСОБА_1. удар правою рукою в праве плече, заподіявши легкі тілесні
ушкодження в виді забою м'яких тканин правого плеча.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину підсудний не визнав,
заперечуючи факт застосування до потерпілої будь-якого фізичного насильства.

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку
про відсутність події суспільно небезпечного діяння, що передбачене ст. 125 ч.2
КК України, інкримінованого підсудному стороною обвинувачення.

В судовому засіданні встановлено, що
1 травня 2008 року близько
13.00год. в дворі домоволодіння, що
розташоване по АДРЕСА_3за місцем проживання ОСОБА_1, між потерпілою і підсудним
на ґрунті особистих неприязних стосунків відбулася сварка з приводу заперечення
ОСОБА_1спілкування ОСОБА_2. з сином -ОСОБА_4, 2005 року народження, який в цей
час проживав з ОСОБА_1. При цьому підсудний не наносив потерпілій умисних
ударів та не застосовував до потерпілої будь-яке інше фізичне насильство.

Наведене підтверджується
дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, підсудний показав, що 1 травня
2008 року він разом з сином -ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, приїхали в
с. Явкине Баштанського району привітати з днем народження та поспілкуватися з
молодшим сином -ОСОБА_4, 2005 року народження, який перебував у потерпілої
ОСОБА_1. Автомобіль припаркував біля двору помешкання потерпілоїОСОБА_1
зустріла їх вороже, не бажаючи спілкування батька з сином. Почувши голос сина
ОСОБА_4, підсудний пішов до кімнати, де знаходився ОСОБА_4 якого взяв на руки і
виніс з кімнати до коридору, де попросив ОСОБА_1 дати одяг для дитини, з якою
хотів поспілкуватися на вулиці. Коли ОСОБА_1відмовила, він (підсудний), обгорнувши
сина ОСОБА_4 курткою, в яку був
одягнений, і, утримуючи двома руками, вийшов з будинку та попрямував на вихід з
двору до хвірткиОСОБА_1, яка вибігла вслід, почала кричати і ображати його, при
цьому, переслідуючи, наносила численні удари руками в спину. Дії потерпілої
супроводжувались брутальними висловлюваннями на його адресу. Він (підсудний),
утримуючи дитину обома руками, не зупиняючись, попрямував на вихід з двору. При
цьому, не наносив ударів потерпілій та не вчиняв щодо неї будь-яких інших
насильницьких дій, і не міг цього зробити, оскільки обома руками тримав на
руках сина ОСОБА_4 обгорнувши останнього
курткою, в яку був одягнений. Біля виходу з двору, ОСОБА_1припинила
переслідування і побігла до будинку. Перебуваючи в дворі, на претензії та
образи ОСОБА_1 відповідав підвищуючи
голос, проте насильство на застосовував. Коли посадив молодшого сина в машину,
направивОСОБА_3 ще раз попросити у ОСОБА_1 одяг для молодшого брата. ОСОБА_3пішов до будинку, а коли повернувся,
повідомив, що бабуся в грубій формі відмовила надати одяг для молодшого брата і
вигнала з будинку. З ОСОБА_1підсудний перебував в неприязних стосунках.

Свідок ОСОБА_3ОСОБА_3в суді
показав, що 1 травня 2008 року він разом з батьком - ОСОБА_2. приїхали
привітати з днем народження молодшого брата - ОСОБА_4 який перебував у бабусі -
ОСОБА_1. Коли вони приїхали, бабуся була розлючена і не хотіла, щоб тато
спілкувався з ОСОБА_4 Почувши голос
брата, тато пішов до кімнати, де знаходився ОСОБА_4 Коли батько виніс брата з
кімнати, попросив бабусюОСОБА_1дати речі, щоб одягнутиОСОБА_4ОСОБА_1,
відмовила. Після чого, ОСОБА_2., обгорнувши ОСОБА_4 курткою, в яку був
одягнений, і, притиснувши до себе, утримуючи двома руками, пішов на вихід з
двору до хвірткиОСОБА_1 побігла за
ОСОБА_2. і, переслідуючи, наносила йому сильні та численні удари руками
в спину. ОСОБА_2., утримуючи дитину обома руками, не зупиняючись попрямував на
вихід з двору. При цьому підсудний не наносив ударів потерпілій та не вчиняв
щодо неї будь-яких інших насильницьких дій, в той же час остання переслідувала
підсудного, котрий обома руками тримав на руках дитину, та наносила йому удари
в спину. Через деякий час ОСОБА_1розвернулася і побігла до будинку. Коли вийшли
з двору до машини, тато (підсудний) сказав, щоб він ОСОБА_3пішов в будинок і ще
раз попросив одяг для молодшого брата. Він ОСОБА_3зайшов до будинку і попросив
одяг для молодшого брата, але бабуся, яка в цей час тримала в правій руці
слухавку і була розлючена, в грубій формі відмовила та вигнала його з будинку.

Весь час в дворі помешкання він був
присутній при конфлікті між татом (ОСОБА_2.) і бабусею (ОСОБА_1) і бачив все,
що відбувалося. ОСОБА_2. не наносив
взагалі ударів та не штовхав ОСОБА_1, яка в свою чергу ображала його, брутально
лаялась, та, переслідуючи, наносила удари в спину.

Відповідно до свідчень ОСОБА_6яка в
суді показала, що проживає з ОСОБА_1, будинок якої розташований майже напроти
її помешкання, по сусідству. 1 травня 2008 року перебувала в дворі свого
помешкання, що розташоване по вул. Хмельницького в с. Явкине Баштанського
району, і в дворі домоволодіння потерпілої бачила підсудного, котрий тримав на
руках дитину і йшов в напрямку хвіртки, та потерпілу, котра швидко йшла за
потерпілим і тягнулась до нього руками. Після того, як підсудний та потерпіла
зайшли за кущі бузку, що ростуть на території двору ОСОБА_1, в зону обмеженої
оглядовості, вона побачила, що підсудний, не повертаючись, зробив правою рукою
різкий рух в сторону. При цьому, не бачила чи завдав він цим рухом удару
потерпілій та дії потерпілої після цього, оскільки шиферний паркан на її ОСОБА_6подвір'ї та наявність кущів
бузку, забору та воріт на подвір'ї домоволодіння потерпілої обмежували
видимість та оглядовість території двору ОСОБА_1. На думку, ОСОБА_6побачений
нею рух підсудним рукою імовірно міг бути ударом відносно потерпілої.

Свідок ОСОБА_5. в суді показала, що
працює терапевтом Яквинської сільської амбулаторії. 1 травня 2008 року близько
14.00 год. на вулиці села Явкине Баштанського району зустріла ОСОБА_1, яка поскаржилась на біль в спині та
плечі. Пізніше в приміщенні амбулаторії оглянула ОСОБА_1. Зі слів ОСОБА_1, наявний в неї забій м'яких тканин
плеча утворився внаслідок дій іншої особи.

Зі свідчень ОСОБА_7слідує, що в
вечірній час 1 травня 2008 року до неї зателефонувала мати - ОСОБА_1., яка
повідомила про те, що ОСОБА_2. забрав з собою ОСОБА_4ОСОБА_4 і вдарив потерпілу
в плече.

Таким чином, показання підсудного
про обставини події, що є предметом судового дослідження, в тому числі про
незастосування до ОСОБА_1 будь-якого умисного насильства, узгоджуються з
показаннями безпосереднього очевидця подій -ОСОБА_3, котрий в суді пояснив, що
підсудний не наносив ударів потерпілій та не вчиняв щодо неї будь-яких інших
насильницьких дій, в той же час остання переслідувала підсудного, котрий обома
руками тримав на руках сина, обгорнувши дитину курткою в яку був одягнений, та
наносила йому удари в спину, і спростовують показання потерпілої в частині
нанесення їй підсудним удару в плече, яка в суді показала, що мешкає по вул. Хмельницького в с. Явкине
Баштанського району. До 1 травня 2008 року з нею проживав онук - ОСОБА_4 2005
року народження. 1 травня 2008 року до
неї приїхав колишній зять - ОСОБА_2 з старшим сином - ОСОБА_3Зять зайшов до
кімнати де перебував його молодший син, якого взяв на руки та без верхнього
одягу виніс на вулицю. Вона вибігла з будинку, наздоганяючи підсудного, який
виносив з двору дитину, як гадала для того щоб покатати сина на автомобілі,
намагаючись його зупинити, тягнучись до підсудного руками. Проте підсудний не
зупинився та, не повертаючись, навідмаш наніс їй удар в праве плече. Після
чого вона зайшла до будинку і зателефонувала дочці. Потім до двору зайшла
сусідка - ОСОБА_6, якій потерпіла повідомила про нанесення підсудним удару в
плече.

Через деякий час була оглянута
лікарем сільської амбулаторії ОСОБА_5., яка встановила діагноз - забиття
правого плеча.

Аналізуючи докази в їх
сукупності, суд приходить до висновку про те, що місце розташування свідка
ОСОБА_6 відносно осіб, які були учасниками конфлікту в дворі помешкання
потерпілої, вказує на те, що свідок внаслідок наявності в дворі свого
помешкання шиферного забору, а на подвір'ї домоволодіння потерплої насаджень
кущів бузку, що закривали їй оглядовість, не могла в повній мірі візуально
спостерігати подію, що підтверджується показаннями самої ОСОБА_6.

На думку суду, умовивід ОСОБА_6 про вірогідність
нанесення підсудним удару потерпілій, обумовлений суб'єктивним помилковим
переконанням, що виникло на підставі зовнішніх факторів - повідомлень та
розповідей потерпілої.

За таких обставин судження ОСОБА_6 про вірогідність
нанесення підсудним удару потерпілій є припущенням і не можуть в цій частині
вважатися доказом вини підсудного, оскільки відповідно до ст. 327 КПК
України обвинувачення не може
ґрунтуватися на припущеннях.

Сам факт повідомлення потерпілою іншим особам (ОСОБА_6ОСОБА_7та ОСОБА_5.)
відомостей про отримання нею тілесних ушкоджень в результаті удару нанесеного
підсудним не може вважатися безспірним доказом насильницьких дій з боку
підсудного, оскільки із судово-медичної експертизи від 28.10.2008 року слідує,
що тілесні ушкодження в виді забою м'яких тканин правого плеча могли були
отримані потерпілою, в тому числі внаслідок падіння або контактування плечем з
іншою поверхнею (тобто внаслідок удару областю правого плеча об який-небудь
тупий твердий предмет безпосередньо потерпілою). За таких обставин, твердження
ОСОБА_1 не може бути неспростовним доказом умисного заподіяння тілесних
ушкоджень особою, на яку вказує потерпіла, без підтвердження суджень обвинувача
(потерпілої) достатніми та допустимими доказами про заподіяння їй тілесних
ушкоджень саме внаслідок умисних винних дій підсудного, при тому, що стороною
обвинувачення не спростовані також судження підсудного про можливість отримання
потерпілою тілесних ушкоджень внаслідок падіння, як до приїзду ОСОБА_2. в
помешкання потерпілої, так і після того як підсудний покинув подвір'я, або за
інших обставин, в тому числі внаслідок удару областю правого плеча об
який-небудь предмет (двері та ін.).

Доводи сторони обвинувачення - ОСОБА_1
про надуманість свідчень ОСОБА_3 якими спростовуються твердження
потерпілої в частині нанесення їй удару
підсудним, внаслідок впливу з боку
підсудного, суд вважає невмотивованими.

Обстановка в якій був допитаний
свідок - ОСОБА_3ОСОБА_3в судовому засіданні,
(присутність педагога, матері дитини) виключає який-небудь тиск на нього
з боку інших осіб, в тому числі підсудного, і його свідчення є достовірними.

Доказів, які б спростовували твердження підсудного про непричетність до
заподіяння потерплій тілесних ушкоджень, не застосування будь-якого насильства
до ОСОБА_1 та про відсутність в нього умислу на заподіяння потерпілій тілесних
ушкоджень, в судовому засіданні не добуто. При цьому, суд вважає, що вичерпані
всі передбачені Законом засоби перевірки показань підсудного, потерпілої, інших
учасників процесу та встановлення нових фактичних даних по справі. За таких
обставин, в відповідності до ст. 62 Конституції України всі сумніви тлумачаться
на користь підсудного.

З врахуванням наведеного суд приходить до висновку про недостовірність
показань потерпілої щодо застосування до неї насильства з боку підсудного і,
відповідно, відсутність події інкримінованого підсудному злочину, передбаченого
ст. 125 ч.2 КК України.

З огляду на викладене суд вважає
необхідним визнати підсудного за вказаним обвинуваченням невинним і виправдати
за ст. 125 ч.2 КК України за відсутність події інкримінованого йому суспільно
небезпечного діяння.

Оскільки суд прийшов до висновку
про виправдання підсудного за відсутності події інкримінованого йому злочину,
позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2. матеріальної та моральної шкоди
задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 323; 324; 327; 328 КПК України,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_2 в пред'явленому йому обвинуваченню за ст. 125 ч.2 КК України визнати невинним і виправдати.

ОСОБА_1в задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_4ОСОБА_2 5187 гривень в рахунок відшкодування
моральної та матеріальної шкоди - відмовити.

На вирок може бути подана апеляція в п'ятнадцятидобовий термін.

суддя: