Провадження №1-кп/761/214/2015
В И Р О К
іменем України
09 лютого 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження № 120 141 001 000 09362 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Семиполки Броварського району Київської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, с середньо-спеціальною освітою, не судимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 ,

за ч.2 ст.190 КК України, суд,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 умисно заволодів чужим майном, шляхом зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб (тобто вчинив шахрайство) при наступних обставинах.

03.09.2014 приблизно о 5 годині ОСОБА_4 , перебуваючи разом з невстановленою слідством особою по вул. Дмитрівській, б.2 в м.Києві, звернув увагу на раніше незнайомого їм ОСОБА_5 , вважаючи, що у останнього є при собі мобільний телефон, вступив з невстановленою слідством особою в злочинну змову, направлену на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою.

З метою реалізації злочинного наміру, ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа, діючи сумісно та узгоджено, підійшли разом до ОСОБА_5 та під надуманим приводом переконали останнього передати свій мобільний телефон в тимчасове користування невстановленій слідством особі.

Після чого, ОСОБА_5 , будучи введеним в оману ОСОБА_4 та невстановленою слідством особою, передав останньому власний мобільний телефон « Lenovo S 650» в білому корпусі imei 1: НОМЕР_1 , іmei 2 НОМЕР_2 . Невстановлена слідством особа, отримавши від ОСОБА_5 вказаний мобільний телефон, під приводом здійснення дзвінка, пішла в невідомому напрямку, а ОСОБА_4 , даючи невстановленій особі зникнути з поля зору потерпілого, в подальшому почав вчиняти дії ніби то направлені на допомогу у пошуку невстановленої слідством особи, після чого зник з місця вчинення злочину. Таким чином заволодівши майном ОСОБА_5 - мобільним телефоном «Lenovo S 650» вартістю 2400 грн. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Лайф» вартістю 25 грн., на рахунку якого знаходилось 5 грн., завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 2430 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою (вчинив шахрайство), за попередньою змовою групою осіб, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 190 КК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав вину. Надав показання в яких зазначив, що 3.09.2014 приблизно о 5 ранку він разом з наглядно знайомим на ім`я ОСОБА_6 , з яким щойно познайомився, перебували на АДРЕСА_2 , де побачили потерпілого. Вирішили заволодіти його мобільним телефоном, для чого домовились, що під приводом необхідності здійснити дзвінок, звернуться з проханням до потерпілого надати телефон. Разом підійшли до потерпілого та вступили з ним в розмову в ході якої вони переконали останнього передати мобільний телефон ОСОБА_6 для дзвінка. Коли потерпілий передав мобільний телефон, ОСОБА_6 з телефоном почав відходи, а він, тим часом, продовжуючи розмову з потерпілим, утримував його та відволікав від подій. Коли ОСОБА_6 зник з місця вчинення злочину, він робив вигляд, що допомагає потерпілому в пошуку ОСОБА_6 , а потім пообіцяв йому ж за гроші повернути мобільний телефон. У скоєному розкаявся, пояснив суду, що вони примирились з потерпілим, шкоду відшкодував.

З врахуванням позиції обвинуваченого, думки інших учасників кримінального провадження, вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження тих обставин, які ніким не оспорюються; щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, розміру викраденого, у зв`язку із відсутністю сумнівів правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, встановлена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за вчинення якого він підлягає покаранню.

Обставиною, що пом`якшує покарання суд визнає щире каяття.

Призначаючи вид та міру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості, дані про особу, що раніше не судима, має позитивну характеристику за місцем проживання, не перебуває на спеціальних обліках, позицію потерпілого, який не наполягає на суворому покаранні, роль обвинуваченого у вчиненні злочину.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що покаранням необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, має бути штраф у дохід держави у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 1360 грн.

Речові докази, що передані під зберігання потерпілому ОСОБА_5 підлягають залишенню йому ж за належністю.

Керуючись ст.ст.369-371, 374 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 80 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у розмірі 1360 грн. у дохід держави.

Речовий доказ - мобільний телефон, що переданий під розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити йому ж за належністю.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя