11-сс/775/265/2014(м)

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2014 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законного представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2014 року, якою у кримінальному провадженні № 0004950 задоволено клопотання слідчого СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваної у вчиненні злочину передбаченого ч.3 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Органами досудового слідства ОСОБА_8 підозрюється у вчинені злочину передбаченого ч.3 ст. 187 КК України за таких обставин.

ОСОБА_8 13 грудня 2014 року, приблизно о 04.30 годин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у приміщенні нічного клубу «Барбарис», розташованого за адресою бул. Приморський,27 Приморського району у місті Маріуполі, познайомилась з ОСОБА_9 , у якого побачила велику суму грошей. ОСОБА_8 з корисливих спонукань, діючи за попередньою змовою між малознайомим ОСОБА_10 та невстановленою в ході досудового розслідування особою, переслідуючи мету заволодіння чужим майном, поєднаним з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаного з проникненням у житло, діючи заздалегідь погодженим планом, згідно якого ОСОБА_8 цього ж дня, приблизно о 05. 30 годині, разом з ОСОБА_9 попрямували до місця його мешкання, а саме до квартири АДРЕСА_1 . В цей же час, ОСОБА_10 , разом з невстановленою особою попрямували слідом за ОСОБА_8 та ОСОБА_9

13 грудня 2014 року, приблизно о 06.20 годині, ОСОБА_8 , знаходячись на четвертому поверсі в квартирі АДРЕСА_1 , зателефонувала на мобільний телефон ОСОБА_10 , та розповіла, що ОСОБА_9 перебуває в ванній кімнаті, після чого вийшла з квартири потерпілого на вулицю, залишивши незаперті двері вказаної квартири. ОСОБА_10 за попередньою змовою групою осіб, разом з невстановленою особою, через незаперті двері проникли до вказаної квартири, де невстановлена особа, утримуючи у руці ніж, стала погрожувати ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_10 разом з невстановленою особою, заволоділи майном потерпілого ОСОБА_9 на загальну суму 127360 гривень.

Після чого ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та невстановлена особа з викраденим з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись в подальшому викраденим на свій розсуд, заподіявши потерпілому матеріальну шкоду на вище вказану суму.

У кримінальному провадженні № 0004950 відкритому за ч3. ст.187 КК України відносно ОСОБА_8 слідчий СВ Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2014 року клопотання слідчого задоволено та до підозрюваної ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 лютого 2015 року.

З зазначеною ухвалою не погодилась захисник підозрюваної адвокат ОСОБА_6 та законний представник ОСОБА_7 і оскаржили її в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на необґрунтованість судового рішення, порушення норм процесуального права, просила вищезазначену ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід, у виді домашнього арешту.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначила, що посилання суду не те що підозрювана офіційно не працює та не має постійного заробітку, і на підставі цього може скоїти інше кримінальне правопорушення є необґрунтованими, оскільки підозрювана отримує аліменти від її батька, про що свідчить надана у суді довідка.

Крім того, судом першої інстанції не було враховано те, що підозрювана у дитинстві перенесла операцію про видалення частини нирки та знаходиться на диспансерному обліку та потребує постійного нагляду лікаря. Також судом не прийнято до уваги і твердження підозрюваної, що в ізоляторі тимчасового тримання вона пройшла медичне обстеження по гінекологічній частині і в неї було виявлено пухлину.

В той же час, судом не взяв до уваги надану захисником довідку про те, що мати підозрюваною знаходиться у декретній відпустці та може здійснювати належний нагляд за ОСОБА_8 у випадку обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Окрім того, суд першої інстанції відобразив, але фактично не врахував те, що ОСОБА_8 є неповнолітньою, раніше не судима і обрав відносно підозрюваної найбільш сувору міру запобіжного заходу.

Законний представник підозрюваної посилаюсь на необґрунтованість судового рішення, просить ухвалу слідчого судді скасувати, ухвалити нову, якою обрати щодо підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, звільнивши її з- під варти.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на доводи, викладені в апеляції захисника. Крім того зазначила, що судом та слідчим не було доведено жодного ризику, передбаченого ст.177 КПК України, на які послався слідчий у клопотанні.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та законного представника, які наполягали на задоволенні апеляційних скарг, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали та перевіривши доводи апеляцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Неповнолітня ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину. Ця підозра на теперішній час є достатньо обґрунтована, оскільки підтверджується показаннями потерпілого, підозрюваної, впізнанням потерпілим одного з нападників, вилученням частини викраденого майна, в тому числі і у Ломової. Санкцією ч.3 ст.187 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 12 років.

Відповідно до вимог ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст.492 КПК України затримання або утримання під вартою можуть застосовуватися до неповнолітнього лише у разі, якщо він підозрюється або обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, за умови, що застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

Приймаючи рішення про утримання ОСОБА_8 під вартою слідчий суддя послався на те, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має стійких суспільних зв`язків, також вона не має постійного джерела прибутку. Тому на думку слідчого судді утримання підозрюваної під вартою буде достатнім для запобіганню ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Але всупереч вимогам ст.492 КПК України слідчий суддя не вказав, чому необхідно обрання самого суворого з запобіжних заходів, чому застосування іншого запобіжного заходу не забезпечить запобігання ризикам, зазначеним у статті 177 цього Кодексу.

В той же час, колегія суддів звертає увагу на те, що підозрювана визнає вину у вчиненні корисливого злочину, дала показання про обставини його вчинення, які узгоджуються із показаннями потерпілого, у неї було вилучено частину викраденого майна. Будь-яких даних про те, що вона має намір перешкоджати кримінальному провадженню немає. ОСОБА_8 має постійне місце проживання. Законний представник ОСОБА_7 , мати підозрюваної, зазначила, що вона на теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і має можливість здійснювати цілодобовий контроль за поведінкою підозрюваної. Вона згідно, щоб ОСОБА_8 жила з нею. Вона отримує аліменти на утримання підозрюваної.

ОСОБА_8 неповнолітня, вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має хронічне захворювання. З подання слідчого вбачається, що при викраданні майна підозрювана виконувала другорядну роль, не застосовувала погроз насильства до потерпілого, безпосередньо не вилучала майно.

Враховуючи зазначені обставини в їх сукупності, колегія суддів вважає, що ризику того, що ОСОБА_8 буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може запобігти застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання її матері. А обраний запобіжний захід у вигляді утримання під вартою є надмірно суворим.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія апеляційного суду -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та законного представника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 16 грудня 2014 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_8 , підозрюваної за ч.3 ст.187 КК України у кримінальному провадженні №0004950, скасувати.

Обрати відносно ОСОБА_8 строком до 13 лютого 2015 р. запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання АДРЕСА_2 , заборонивши залишати житло цілодобово.

Підозрювану ОСОБА_8 звільнити з-під варти із Маріупольського слідчого ізолятора УДПтСУ в Донецькій області негайно.

Копію ухвали передати для виконання Іллічівському РВ Маріупольського МУ МВС України в Донецької області.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: