Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 11-кп/781/35/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 186 (82, 86-1, 141) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.01.2015 року м.Кіровоград

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесеного 05 грудня 2013 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001157 стосовно ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2014 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Ульяновка Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має чотирьох неповнолітніх дітей, приватного підприємця, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та засуджено за ч. 1 ст. 186 КК України до 200 годин громадських робіт. На підставі ст. 1 п в)Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнений від відбування покарання.

На користь ОСОБА_9 із ОСОБА_8 стягнуто 4 750, 00 грн. матеріальної та 1 000, 00 грн. моральної шкоди.

Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання про речові докази.

ВСТАНОВИЛА:
Суд визнав винним та засудив ОСОБА_8 за те, що він 05 грудня 2013 року близько 12 год. 30 хв. маючи намір на відкрите викрадення чужого майната обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправність своїх дій прийшов до орендованого ОСОБА_9 приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого в АДРЕСА_2 , в якому останній здійснює підприємницьку діяльність, де умисно, з корисливих мотивів відкрито викрав ноутбук моделі Lenovo IdeaPad В580, серійний номер 1S59343078 WВ07074719 вартістю 4750, 00 грн., після чого ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоду на вказану суму.

На підставі п. в) ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить скасувати вирок суду першої інстанції, а справу провадження закрити, вказуючи на відсутність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

В якості обґрунтування ОСОБА_8 зазначає про те, що під час розгляду справи судом не встановлено предмет злочину - ноутбук та його ідентифікаційні ознаки, у висновку експерта про залишкову вартість також не вказано серійний номер ноутбука.

На думку ОСОБА_8 ноутбук, який представлений експерту для дослідження без зазначення його серійного номеру не являється предметом протиправного посягання, а наявність у нього корисливого умислу на заволодіння чужим майном не доведено, оскільки він перед тим як забирати з офісу ОСОБА_10 ноутбук був впевнений, що забирає свій, у зв`язку з чим стверджує про відсутність в його діях складу злочину, необгрунтованість та незаконність вироку суду.

В запереченнях потерпілий ОСОБА_9 просить залишити апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_11 без задоволення, а вирок районного суду без змін, мотивуючи тим, що ОСОБА_11 відкрито, з приміщення магазину, не зважаючи на заперечення свідка ОСОБА_12 та у його присутності незаконно заволодів ноутбуком, який належить йому на праві власності, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, представленими ним під час досудового слідства.

Крім того зазначає про те, що саме викрадений ОСОБА_11 ноутбук був наданий експерту для визначення його залишкової вартості, що твердження ОСОБА_11 з приводу того, що він на початку літа придбав у нього ноутбук і не розрахувався є надуманими, не відповідають дійсності і по суті нічим не підтверджуються.

ОСОБА_10 вважає, що при фактичних обставинах цієї справи дії ОСОБА_11 були спрямовані на протиправне, відкрите заволодіння його майном, вказують про наявність в обвинуваченого умисного, корисливого умислу.

В судове засідання ОСОБА_11 не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить зворотне повідомлення про отримання ОСОБА_11 судової повістки.

На підставі ч.4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим розглянути апеляційну скаргу ОСОБА_11 по суті в межах його доводів.

Заслухавши доповідача, в дебатах думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , вказуючи на законність та обгрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

За змістом положень ч.1 та 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Викладені у вироку висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_8 у відкритому викраденні 05 грудня 2013 року, близько 12. 30 год. з орендованого ОСОБА_10 приміщення магазину «Телерадіотовари», розташованого в м. Ульяновка по вул. Промислова, 17, ноутбука LenovoIdeaPad В580,серійний номер 1S59343078WВ07074719, який належить ОСОБА_10 на праві власності, при обставинах, викладених в обвинувальному акті є правильними і такими, що ґрунтуються на сукупності зібраних, узгоджених між собою та досліджених судом доказах.

Так, ОСОБА_8 під час розгляду справи судом першої інстанції пояснив, що на початку літа 2013 року на прохання ОСОБА_9 продав останньому за 3500, 00 грн. з відстрочкою платежу на 1 міс. ноутбук, який він до цього придбав в травні 2013 року у м. Одеса, при цьому, упаковку, документи на товар та зарядний пристрій від ноутбука залишив у себе до остаточного розрахунку.

05 грудня 2013 року він близько 12 години 30 хв. зателефонував ОСОБА_9 з вимогою віддати кошти, повідомив, що в іншому випадку забере їх силою, ОСОБА_9 по телефону відповів, що коштів у нього не має, щоб він приходив.

Коли він приїхав, то ОСОБА_9 на роботі не було, в офісі за ноутбуком працював раніше невідомий йому хлопець, він забрав цей ноутбук зі столу, сказав, що ОСОБА_9 знає і вийшов з приміщення магазину.

На вулиці за ним вибіг цей хлопець, на його вимогу, повертати ноутбук ОСОБА_8 відмовився, відповів щоб він займався своїми справами, а він з ОСОБА_13 розбереться сам, після чого сів в машину і поїхав до дому.

В січні 2014 року, в ранці, коли він вийшов на подвір`я, то на капоті автомобіля помітив ноутбук чорного кольору марки «Леново», наклейки з серійним номером на ньому не було, спочатку він подумав, що це ноутбук його сина, але коли побачив фотографії ОСОБА_9 , то зрозумів, що це його ноутбук і відвіз його в міліцію.

ОСОБА_8 в судовому засіданні стверджував про те, що був впевнений і переконався в тому, що ноутбук, який він забрав зі столу в офісі його, про те, що ноутбук не його, ОСОБА_8 стало відомо лише після оголошення йому підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України.

Разом з цим, слід відмітити і про це зазначено в оскаржуваному ОСОБА_8 вироку суду про відсутність об`єктивних даних та достовірних доказів, які б свідчили про наявність між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будь-якої домовленості або угоди з приводу придбання - продажу спірного ноутбука з відстрочкою платежу, а також боргових зобов`язань між ними.

Більш того, доводи ОСОБА_8 про законність його дій, а також наявність у нього права володіння та користування ноутбуком, який за його версією проданий ОСОБА_9 в літку 2013 року за 3500, 00 грн. з відстрочкою на 1 міс., повністю спростовуються показаннями потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , а також наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копіями гарантійного талону №000000572 від 25жовтня 2012 року на ноутбук моделі LenovoIdeaPad В580, серійний номер1S59343078 WВ07074719; видаткової накладної №000000527 від 25 жовтня 2012 року на ноутбук моделі LenovoIdeaPad В580, виданої на ім`я ОСОБА_9 (а.п.16-17); протоколом огляду місця події від 05 грудня 2014 року - кімнати, що орендує ОСОБА_9 в магазині «Телерадіотовари», в ході якого з камер спостереження вилучено відеозапис від 05 грудня 2013 року (а.п.27-28), яким суд першої інстанції, під час розгляду справи, відповідно до вимог ст.94 КПК України дав належну та об`єктивну оцінку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 про те, що за відсутності у постанові слідчого про призначення товарознавчої експертизи та у висновку експерта серійного номеру представленого на дослідження ноутбука моделі LenovoIdeaPad В580, висновок про його залишкову вартість не являється належним доказом наявності в його діях інкримінованого йому кримінального правопорушення, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що спростовуються оголошеними та дослідженими судом першої інстанції письмовими доказами.

Так, у протоколі про прийняття зави про вчинення кримінального правопорушення від 05 грудня 2013 року та у своїх послідовних поясненнях потерпілим ОСОБА_9 конкретно вказано модель, колір та серійний номер викраденого ОСОБА_8 ноутбука, а саме LenovoIdeaPad В580( 59-343078), серійний номер 1S59343078WВ07074719, представив слідчому відповідні документи на право власності ( а.п. 3, 12-17).

У своїх поясненнях від 18 січня 2014 року ОСОБА_8 пояснив, що знайшов ноутбук з серійним номером WВ07074719 та з фотографіями ОСОБА_9 без наклейок з серійним номером на капоті свого автомобіля, коли вийшов на подвір`я ( а.п. 76).

Постанова про призначення від 20 травня 2014 року та висновок експерта ОСОБА_15 від 21 травня 2014 року про залишкову вартість ноутбука LenovoIdeaPad В580 (59-343078) направлена слідчим ОСОБА_16 , в тому числі ОСОБА_8 та його захиснику ОСОБА_17 , які у разі незгоди з результатами експертного дослідження мали можливість та процесуальне право подати слідчому свої заперечення або клопотання, оспорити протокол огляду ноутбука LenovoIdeaPad В580 (59-343078) з серійним номером WВ07074719 та постанову слідчого від 04 червня 2014 року про визнання його речовим доказом, а після відкриття слідчим матеріалів кримінального провадження зобов`язані були повідомити про наявність будь-яких речових доказів, документів або копій з них, які б спростовували результати досудового розслідування та підтверджували право власності ОСОБА_8 на вказаний ноутбук, надати доступ до них ( ст.ст 22, 290 КПК України).

З суб`єктивної сторони грабіж характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.

При цьому змістом умислу грабіжника охоплюється усвідомлення того факту, що вчинювані ним дії здійснюються в умовах очевидності - та вони мають відкритий для потерпілих та інших осіб характер, але при цьому винний ігнорує дану обставину.

Фактичні обставини справи та їх об`єктивна оцінка, на думку колегії суддів свідчать про те, що ОСОБА_8 з суб`єктивних, корисливих мотивів, явно протиправно та відкрито заволодів майном ОСОБА_9 ..

Доводи ОСОБА_8 , викладені в апеляційній скарзі про відсутність в його діях складу інкримінованого йому злочину не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції, а необ`єктивність та неповнота у дослідженні судом першої інстанції представлених доказів констатується ОСОБА_8 формально.

Підстав для скасування вироку Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 186 КК України, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Ульяновського районного суду Кіровоградської області від 24 вересня 2014 року стосовно ОСОБА_8 за ч.1 ст. 186 КК України - без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4