У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду
України у складі :

головуючого

Федченка О.С.,

суддів

Косарєва В.І. і Нікітіна Ю.І.,

за участю прокурора

Микитенка О.П.,

захисника засудженого

ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника потерпілого ОСОБА_4

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 15 квітня 2008 року кримінальну справу за касаційним поданням
прокурора, який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції,
касаційними скаргами засудженого ОСОБА_3 і захисника ОСОБА_2 на вирок
апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2007 року.

Цим вироком

ОСОБА_3,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця

м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, раніше не судимого,

засуджено:

- за пунктами 6,
12 ч. 2 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на
п'ятнадцять років з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого;

- за ч. 3 ст. 289 КК України до
покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з конфіскацією всього
майна, яке є власністю засудженого.

На підставі ст. 70 КК України за
сукупністю злочинів

ОСОБА_3 визначено остаточне
покарання у виді позбавлення волі строком на п'ятнадцять років з конфіскацією
всього майна, яке є власністю засудженого.

Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на
користь потерпілої ОСОБА_5 на відшкодування матеріальної шкоди 8 191 грн. 58
коп. і моральної шкоди по 250 000 грн. на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_6.

За вироком суду ОСОБА_3 визнаний
винним у тому, що

30 травня 2007 року о 18 год. 30
хв. на вул. Західний проїзд у

м. Дніпродзержинську
Дніпропетровської області, з корисливих мотивів, пострілом з обріза мисливської
рушниці умисно вбив ОСОБА_7 та незаконно заволодів його транспортним засобом -
автомобілем КІА

“Соренто” НОМЕР_1.

У касаційному поданні прокурора
порушується питання про скасування вироку в частині засудження ОСОБА_3 за пунктом

12 ч. 2 ст. 115 КК України.
Прокурор вказує на те, що ОСОБА_3 таке обвинувачення не інкримінувалось і
мотивувальна частина обвинувального вироку не відповідає резолютивній.

Касаційна скарга та доповнення до
неї засудженого

ОСОБА_3 містять доводи про те, що потерпілий ОСОБА_7 одержав
смертельне вогнепальне поранення внаслідок необережного поводження зі зброєю.
Засуджений вказує на обвинувальний ухил досудового слідства і судового розгляду
справи та необхідність скасування вироку. Зазначає про те, що його безпідставно
засуджено за умисне вбивство ОСОБА_7. Вказує, що за вказівкою ОСОБА_7 відігнав
його автомобіль ОСОБА_8 і незаконного заволодіння транспортного засобу не
вчиняв.

У касаційній скарзі захисника ОСОБА_2
порушується питання про скасування вироку та направлення справи на додаткове
розслідування. На думку захисника, вчинення ОСОБА_3 умисного вбивства і
незаконного заволодіння транспортним засобом є недоведеним. У доводах захисник
зазначає, що покладені в основу обвинувачення докази містять істотні
суперечності. Вказує, що показання потерпілого

ОСОБА_7 суперечать даним висновків
судово-медичних експертиз про те, що ОСОБА_7 міг вистрелити у себе сам.
Захисник вважає, що суд безпідставно поклав в основу обвинувачення дані
показань потерпілого про те, що злочин вчинив ОСОБА_3, оскільки внаслідок
перитоніту і інтоксикації організму у потерпілого відбулися порушення функцій
мозку, які вплинули на оцінку вказаних подій. Вважає, що судом належно не
перевірено показання свідка ОСОБА_8 про обставини реалізації автомобіля
потерпілого.

Заслухавши доповідь судді Верховного
Суду України, пояснення засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_2, які
підтримали касаційні скарги, прокурора Микитенка О.П., який підтримав касаційне
подання, представника потерпілої ОСОБА_4, яка заперечила доводи касаційних
скарг, перевіривши матеріали кримінальної справи та обговоривши доводи
касаційних скарг та подання, колегія суддів вважає, що касаційні скарги підлягають
задоволенню частково, а касаційне подання - повністю з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність
винуватості ОСОБА_3 у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_7 з корисливих мотивів,
а також у незаконному заволодінні транспортним засобом, поєднаному з
насильством, небезпечним для життя чи здоров'я потерпілого, обґрунтований
сукупністю належно оцінених доказів, які були розглянуті у судовому засіданні,
і є правильним.

Доводи засудженого ОСОБА_3 і
захисника ОСОБА_2 про те, що потерпілий ОСОБА_7 отримав смертельне вогнепальне
поранення внаслідок необережного поводження зі зброєю, а щодо заволодіння його
транспортним засобом ОСОБА_3 діяв з відома потерпілого, перевірялись судом і
обґрунтовано визнані такими, що спростовуються дослідженими в справі
доказами.

Наявність у засудженого умислу на
умисне вбивство потерпілого підтверджено показаннями ОСОБА_7, який під час
досудового слідства показав, що водій ОСОБА_3 в салоні його автомобіля КІА
“Соренто” двічі умисно вистрелив йому в груди із обріза мисливської рушниці,
після чого заволодів цим транспортним засобом ( а. с. 23, 106-109, тому 1)

Зазначені обставини підтвердили
свідки ОСОБА_9 і

ОСОБА_3, які показали, що 30 травня
2007 року приблизно о 19 год., перебуваючи на місці вчинення злочину, почули
постріли і побачили біля автомобіля КІА ”Соренто” пораненого в груди
потерпілого ОСОБА_7, якого водій автомобіля силоміць намагався заштовхати в
машину, але, побачивши їх, поїхав з місця події.

Спрямованість умислу ОСОБА_3 на вчинення
умисного вбивства з корисливих мотивів і на незаконне заволодіння транспортним
засобом стверджується показаннями свідка ОСОБА_8, який показав, що ОСОБА_3
заздалегідь обумовив з ним, що продасть йому автомобіль ОСОБА_7 КІА ”Соренто” за 3 500 дол. США, який передав ввечері 30 травня 2007 року, після чого ОСОБА_8
виявив у автомобілі сліди крові.

Твердження засудженого ОСОБА_3 і
його захисника про те, що ОСОБА_7
інсценував напад та заволодіння своїм транспортним засобом спростовуються
показаннями свідка ОСОБА_8, який ствердив, що не знав ОСОБА_7, а домовленість
про придбання автомобіля мав лише із ОСОБА_3, від якого і одержав
автомобіль.

Вказані доводи спростовуються й
даними про телефонні переговори між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 напередодні вчинення
злочину.

Крім цього, при огляді місця події,
автомобіля КІА ”Соренто” та даних висновків судово-імунологічної і
криміналістичних експертиз було виявлено сорочку потерпілого із двома
вогнепальними пошкодженнями її передньої лівої частини і лівого рукава із
слідами крові, які належали ОСОБА_7(а. с. 8 - 10, 17,
61, 72 - 75, тому 1).

Згідно даних висновку судово-медичної
експертизи, у

ОСОБА_7 були виявлені два проникаючі
вогнепальні поранення грудної клітки з ушкодженням органів лівої плевральної і
черевної порожнини, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, від яких
настала смерть потерпілого (а. с. 49 - 51, тому 1).

Зазначеним доказам щодо знаряддя
злочину, характеру дій засудженого, обстановки в момент події злочину,
характеру і локалізації виявлених у ОСОБА_7 поранень суд дав належну оцінку і
дійшов до правильного висновку, що дії ОСОБА_3 були спрямовані на умисне
вбивство ОСОБА_7 з корисливих мотивів.

Та обставина, що по справі не
проведено відтворення обстановки і обставин події злочину за участю ОСОБА_3, а
також допущено порушення при проведенні експертиз, продовженні строків слідства
та тримання обвинуваченого під вартою не ставить під сумнів доведеність
винуватості ОСОБА_3 у вчиненні зазначених у вироку злочинів.

Таким чином, дослідивши зібрані у
справі та наведені у вироку докази в їх сукупності, суд правильно кваліфікував
дії ОСОБА_3 за п. 6 ч. 2 ст. 115,
ч. 3 ст. 289 КК України.

Покарання засудженому ОСОБА_3
призначено відповідно до вимог статті 65 КК України з урахуванням тяжкості
вчинених злочинів, даних про його особу, пом'якшуючих та обтяжуючих покарання
обставин і є необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових
злочинів.

Разом з тим, обґрунтованими є
доводи прокурора, засудженого і його захисника про безпідставне засудження
ОСОБА_3 за
п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Так, згідно зі статтею 275 КПК
України розгляд справи провадиться тільки в межах пред'явленого обвинувачення.

Матеріалами справи встановлено,
що ці вимоги закону судом порушені.

Як убачається з обвинувального
висновку, ОСОБА_3 не пред'являлось обвинувачення у вчиненні злочину,
передбаченого п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України.

Наведене дозволяє дійти висновку,
що, призначивши

ОСОБА_3 покарання за пунктом 12 ч.
2 ст. 115 КК України, суд вийшов за межі обвинувачення і обвинувальний вирок у
цій частині підлягає зміні.

Керуючись статтями 394 - 396 КПК
України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційне подання прокурора,
який брав участь у розгляді справи судом першої інстанції, задовольнити, а
касаційні скарги засудженого ОСОБА_3 і його захисника ОСОБА_2 задовольнити
частково.

Вирок апеляційного суду
Дніпропетровської області від 11 грудня 2007 року щодо ОСОБА_3 змінити,
виключивши рішення про засудження за п.
12 ч. 2 ст. 115 КК України.

На підставі ст. 70 КК України
вважати ОСОБА_3 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст.
115, ч. 3 ст. 289 КК України, до покарання призначеного судом.

У решті вирок залишити без зміни.

Судді:

Федченко О.С. Косарєв В.І. Нікітін Ю.І.