Справа №481/1142/13-к
Провадж.№1-кп/481/85/2013
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.07.2013 року Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:
головуючої судді - Васильченко Н.О.,

за участю секретаря - Кічігіна Д.А.,

прокурора - Мезенцевої В.А.

розглянувши у відкритому підготовчому
судовому засіданні в приміщенні
Новобузького районного суду
Миколаївської області матеріали
кримінального провадження по
обвинуваченню

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1,
уродженця с. Антонівка, Новоодеського
району, Миколаївської області,
українця, громадянина України, маючого
середню освіту, не працюючого,
холостого, зареєстрованого за адресою:
АДРЕСА_1, проживаючого за адресою:
АДРЕСА_2, раніше не судимого,

у вчинені кримінального
правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 186
КК України -

ВСТАНОВИВ:

28.05.2013р. близько 23 години ОСОБА_1,
йдучі по вулиці Заозерній в м. Новий
Буг, де зустрів неповнолітнього ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_5, та під час розмови з яким
вирішив відкрито заволодіти його
майном, а саме мобільним телефоном.

Реалізуючи свій злочинний умисел
направлений на відкрите викрадення
чужого майна, ОСОБА_1, перебуваючи поряд
з ОСОБА_2, скориставшись його
неуважністю, ривком вихватив з рук
останнього мобільним телефон Самсунг -
С3322, сірого кольору, імеі НОМЕР_1;
НОМЕР_2, вартістю 300 гривень, у якому
знаходилася флеш карта пам'яті на 2 Гб,
вартістю 30 гривень, та сім карта
мобільного оператора «Лайф», вартістю
15 гривень, та втік. Викраденим майном
ОСОБА_1 розпорядився на власний розсуд.
Даним кримінальним правопорушенням
ОСОБА_2 були завдані матеріальні збитки
на суму 345 гривень.

Вказані дії ОСОБА_1 органом
досудового розслідування
кваліфіковані за ч. 1 ст. 186 КК України.

29.05.2013р. до Єдиного реєстру
досудових розслідувань внесено
інформацію про кримінальне
провадження №0000515 у зв'язку з
вчиненням кримінального
правопорушення, яке було кваліфіковано
за ч. 1 ст. 186 КК України.

07.06.2013р. ОСОБА_1 повідомлено про
підозру у вчиненні кримінального
правопорушення за фактом відкритого
викрадення чужого майна, за ознаками
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

Разом з обвинувальним актом до
суду надійшла угода про примирення між
обвинуваченим ОСОБА_1 та неповнолітнім
потерпілим ОСОБА_2 і представником
потерпілого ОСОБА_3 від 12 червня 2013
року, згідно умов даної угоди вони
дійшли згоди щодо всіх істотних умов
для даного кримінального провадження
обставин та правової кваліфікації дій
ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 186 КК України. ОСОБА_1 в
повному обсязі сформульованої підозри
беззастережно визнав свою винуватість
у вчинені даного кримінального
правопорушення. Сторони погоджуються
на призначення ОСОБА_1 покарання за
вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст.
186 КК України у вигляді штрафу у розмірі
850 гривень.

Прокурор в судовому засіданні,
зазначив, що при укладенні даної угоди
дотримані вимоги і норми КПК України та
КК України, просив цю угоду затвердити
і призначити обвинуваченому узгоджене
в угоді покарання та вирішити інші,
передбачені угодою, питання.

Обвинувачений ОСОБА_1 також
просив вказану угоду з неповнолітнім
потерпілим ОСОБА_2 та представником
потерпілого ОСОБА_3 затвердити і
призначити узгоджену в ній міру
покарання. Зазначив, що заподіяну шкоду
потерпілому він відшкодував в повному
обсязі. При цьому, беззастережно визнає
себе винним у вчинені кримінального
правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.
186 КК України, дає згоду на застосування
узгодженої міри та розміру покарання,
заявивши, що здатен реально виконати
взяті на себе відповідно угоди
зобов'язання, наслідки укладення та
затвердження угоди про примирення йому
зрозумілі.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_2
та його представник ОСОБА_3 також
просили суд угоду затвердити. Вони
згодні на визначену в угоді міру
покарання для обвинуваченого, наслідки
укладання та затвердження угоди про
примирення їм зрозумілі.

Заслухавши думку учасників
кримінального провадження,
перевіривши угоду про примирення на
відповідність вимогам, встановленим
ст. ст. 471, 472 КПК України, суд прийшов до
висновку про затвердження угоди
виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. ст. 468, 469
КПК України, у кримінальному
провадженні щодо злочинів невеликої та
середньої тяжкості, може бути укладена
угода між потерпілим та підозрюваним
чи обвинуваченим про примирення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
обґрунтовано підозрюється у вчиненні
кримінального правопорушення,
передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, яке
згідно ч. 3 ст. 12 КК України є злочином
середньої тяжкості. Неповнолітнім
потерпілим від даного кримінального
правопорушення є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, а
його представником - ОСОБА_3.

Потерпілий ОСОБА_2 його
представник ОСОБА_3 і обвинувачений
ОСОБА_1 добровільно уклали угоду про
примирення, зміст угоди відповідає
вимогам ст. 471 КПК України та закону.
Підстави відмови в затверджені угоди,
передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України,
відсутні.

При цьому судом з'ясовано, що
обвинувачений ОСОБА_1 цілком розуміє
права, наслідки укладання та
затвердження даної угоди, характер
обвинувачення, вид покарання та інші
зазначені ч. 5 ст. 474 КПК України, п. 1 ч. 1
ст. 473 КПК України, а потерпілий та його
представник розуміють наслідки
укладання та затвердження даної угоди,
визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Згідно ч. 6, 7 ст. 474 КПК України суд
у ході розгляду угод перевіряє їх на
відповідність вимогам, встановленими
ст. ст. 471, 472 КПК України, при цьому суд
не здійснює оцінку доказів в
кримінальному провадженні, оскільки
межі розгляду встановлюються лише
змістом угоди про примирення або
визнання вини.

Відповідно до пояснень
обвинуваченого, потерпілого і
представника потерпілого суд
переконався, що укладення угоди
сторонами є добровільним, тобто не є
наслідком застосування насильства,
примусу, погроз, наслідком обіцянок чи
дії будь - яких інших обставин, ніж ті,
що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови
даної угоди відповідають вимогам
Кримінального процесуального кодексу
України та Кримінального кодексу
України та на її основі може бути
ухвалений вирок, оскільки умови не
порушують права, свободи та інтереси
сторін, укладення угоди було
добровільним, очевидна можливість
виконання обвинуваченим взятих на себе
зобов'язань. Правова кваліфікація
кримінального правопорушення
відповідає обставинам правопорушення.
Крім того, суд бере до уваги той факт, що
узгоджені сторонами вид та міра
покарання є відповідними ступеню
тяжкості кримінального правопорушення
та характеристиці особи
обвинуваченого за місцем проживання.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо
суд переконається, що угода може бути
затверджена, він ухвалює вирок, яким
затверджує угоду і призначає узгоджену
міру покарання.

Відповідно до ст. 100 КПК України
речові докази підлягають поверненню
власникові.

Керуючись ст. ст. 314, 468, 469, 471, 473-475,
476 КПК України, суд -

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду від 12 червня 2013
року про примирення в межах
кримінального провадження №0000515
між потерпілим ОСОБА_2, представником
ОСОБА_3 та ОСОБА_1.

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні
кримінального правопорушення
передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України і
призначити узгоджене сторонами угоди
про примирення від 12.06.2013р. покарання у
вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.

Роз'яснити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 разом
з його представником ОСОБА_3 що, у разі
невиконання угоди про примирення
потерпілий має право упродовж строків
давності притягнення до кримінальної
відповідальності звернутися до суду,
який затвердив дану угоду, з
клопотанням про скасування вироку та
судового розгляду кримінального
провадження в загальному порядку.

Також, роз'яснити, що умисне
невиконання угоди є підставою для
притягнення до відповідальності,
встановленої законом.

Речові докази:

- мобільний телефон «Самсунг -
С3322», сірого кольору, імеі НОМЕР_1;
НОМЕР_2, флеш карта пам'яті на 2 Гб, та
сім карта мобільного оператора «Лайф»,
які належать ОСОБА_2 та перебувають на
відповідному зберіганні - залишити за
належністю.

Вирок може бути оскаржений до
судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Миколаївської
області через Новобузький районним суд
Миколаївської області протягом 30 днів
з дня його проголошення з підстав,
передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України.

Суддя Новобузького районного
суду

Миколаївської області
Н.О.
Васильченко