Справа № 1-194/2011 рік
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2011 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої: судді Монташевич С.М.,

секретаря: Менделяк А.І.,

з участю прокурора: Петріва А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Долини справу про обвинувачення

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, непрацюючого, неодруженого, в минулому судимого Долинським районним судом за ст.ст. 178, 185 ч.3, 194 ч.2 КК України,

у вчиненні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 повторно таємно викрав чуже майно, тобто вчинив крадіжку повторно.

Злочин підсудний вчинив при наступних обставинах:

ОСОБА_1, будучи засудженим Долинським районним судом 17.12.2009 року за ст.ст. 178, 185 ч.3, 194 4.2 КК України, на два роки та шість місяців позбавлення волі (строк відбуття покарання рахувати з 09.11.2008 року), після відбуття покарання належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став і повторно вчинив аналогічний злочин. Так, в період з 09 травня по 24 вересня 2011 року ОСОБА_1, проживаючи у квартирі свого батька ОСОБА_2, що в м. Долина по вул. Чорновола 10/70, маючи єдиний злочинний намір на вчинення крадіжки грошей в останнього, знаючи, де останній ховає гроші, скориставшись його відсутністю, таємно викрав з вказаної квартири належні ОСОБА_2 гроші. Так у травні 2011 року ОСОБА_1, перебуваючи у квартирі свого батька таємно викрав належні останньому гроші в сумі 1000,00 гривень, які знаходились у схованці під шафою. На початку вересня 2011 року ОСОБА_1 зі схованки у дивані таємно викрав з квартири батька гроші в сумі 4000,00 гривень. 15.09.2011 року ОСОБА_1, перебуваючи у вказаній квартирі, таємно викрав зі схованки під подушкою на дивані гроші в сумі 200,00 гривень. 24.09.2011 року ОСОБА_1 у квартирі ОСОБА_2 таємно викрав 1700,00 гривень, які знаходились у схованці під подушкою на дивані. Всього ОСОБА_1 за вказаний період часу таємно викрав у ОСОБА_2 гроші на загальну суму 6900,00 гривень, чим завдав останньому майнову шкоду.

Підсудний в судовому засіданні вину визнав та пояснив, що проживає з батьком у його квартирі. Наприкінці травня 2011 року, коли батька не було вдома, відсунувши шафу, він побачив у поліетиленовому пакеті перев"язані гроші в сумі 18000,00 гривень. Скориставшись тим, що батька не було вдома, він викрав гроші в сумі 1000,00 гривень, купюрами по 100,00 гривень. Знав, що дані гроші належать батьку, так як він собі їх збирав з пенсії та інших доходів, так як підробляв на різних роботах. Думав, що його батько не побачить, що не вистачає 1000,00 гривень Про те, що викрав дані гроші йому нічого не говорив. За дані гроші купив собі одяг та речі особистого користування, а також возив передачі в місця позбавлення волі знайомим. На початку вересня 2011 року він підняв сидіння дивана, на якому спить його батько, і випадково побачив через отвори у дні дивана купюру номіналом 100,00 гривень. Пропхав руку під фанеру дивана, і звідти витягнув гроші, які були замотані в поліетиленовому пакеті, в сумі 16000,00 гривень. З даних грошей взяв 4000,00 гривень, а решту знову поставив на місце. Дані гроші частково витратив на оформлення кредиту у КЦ "Експрескредит". Про те, що викрав гроші відразу своєму батькові нічого не говорив, так як думав, що він не виявить крадіжки. Але батько виявив дану крадіжку і сказав повернути дані гроші, так як ніякого дозволу їх взяти він не давав. 15.09.2011 року приблизно о 20.00 годині він знову вирішив викрасти у батька гроші. Знаючи, що батько тримає під подушкою свій гаманець з грошима, скориставшись тим, що він був на коридорі, витягнув з гаманця останнього 200,00 гривень, купюрами по 50 гривень. Про те, що викрав гроші нічого батькові не говорив. Побачивши, що він викрав гроші, батько вигнав його з дому. Тому пішов проживати до матері. 24.09.2011 року прийшов до батька по свої речі, щоб їх забрати до матері. Коли заходив у квартиру, то бачив, як батько вийшов з квартири і пішов вище поверхом. Тоді зайшов у квартиру, яка була відчинена, і взявши деякі свої речі, знову вирішив викрасти у батька гроші. Витягнувши з-під подушки його гаманець, він викрав 1700,00 гривень, решту грошей поставив на місце і вийшов з квартири. Батька ще у квартирі не було.

Свою вину у предявленому обвинуваченні визнає повністю, цивільний позов визнає, розуміє, що вчинив погано, у вчиненому розкаюється, обіцяє, що більше такого не повториться, просить суворо його не карати. Оскільки він повністю визнає вину, просить суд не допитувати свідків та не досліджувати інші докази по даній справі. Його позиція є добровільною та істинною, розуміє, що в разі оскарження вироку суду він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку. Тому за клопотанням підсудного було визнано недоцільним проводити дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що дії ОСОБА_1 правильно кваліфіковані за ст. 185 ч. 2 КК України, оскільки він повторно таємно викрав чуже майно.

Призначаючи покарання, судом враховується ступінь тяжкості вчиненого злочину, особа винного та обставини, що помякшують покарання.

Вивченням особи підсудного ОСОБА_1 встановлено, що він в минулому судимий за вчинення корисливих злочинів, на обліку в психоневрологічному та наркологічному кабінетах Долинської ЦРП не знаходиться, по місцю проживання характеризується позитивно.

До обставин, що помякшують покарання підсудного, суд відносить те, що ОСОБА_1 щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, вину у вчиненому визнав, частково відшкодував заподіяну шкоду.

Обставин, що обтяжують покарання підсудного, в судовому засіданні не здобуто.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_1 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно, а тому, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого підсудним злочину, його особи та обставин, які помякшують покарання, останньому слід призначити покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений ним злочин.

Потерпілим-цивільним позивачем ОСОБА_2 в ході попереднього слідства заявлений цивільний позов про стягнення з підсудного 6900,00 гривень майнової шкоди (а.с. 31).

ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги зменшив, просив стягнути з ОСОБА_1 3900,00 гривень матеріальної шкоди, оскільки останній частину завданих йому збитків на суму 3000,00 гривень відшкодував добровільно.

Підсудний-цивільний відповідач ОСОБА_1 зменшені позовні вимоги визнав.

Таким чином суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 матеріальної шкоди на суму 3900,00 гривень підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 323, 324 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, призначивши покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_1 до вступу вироку в законну силу залишити без змін - підписку про невиїзд.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3900,00 (три тисячі девятсот) гривень матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом пятнадцяти діб з моменту проголошення через Долинський районний суд.

Суддя: