Справа № 307/274/15-к
Провадження № 1-кп/307/135/15
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 березня 2015 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого
судді ОСОБА_1
з участю: прокурорів ОСОБА_2
ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
при секретарі ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Тячів кримінальне провадження про обвинувачення
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, раніше судимого вироком Тячівського районного суду від 16.10.2007 року за ст. 185 ч. 3 КК України на 4 роки позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки, який постановою Тячівського районного суду від 21.09.2009 р. було скасовано і направлено його для відбування покарання, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 186 ч. 2 КК України,
В С Т А Н О В И В:
12.11.2014 року, близько 14-ї год., обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , під час розпивання спиртних напоїв з потерпілою ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , умисно, з корисливих спонукань, з метою відкритого заволодіння майном потерпілої, наніс ОСОБА_9 кулаком правої руки удар в область лівого ока та вирвав від неї з руки мобільний телефон марки «Samsung S5260», вартістю 905.85 грв., після чого покинув будинок. Своїми діями ОСОБА_10 завдав потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково. Пояснив, що 12.11.2014 р., приблизно в 12-й год., йому зателефонувала ОСОБА_8 та запросила до себе додому, тому що ОСОБА_4 хотіла з ним зустрітися. Коли він прийшов, то почав разом з ними розпивати алкогольні напої. У цей час на мобільний телефон ОСОБА_4 хтось зателефонував і він запитав хто їй телефонує, але ОСОБА_9 вийшла на подвір`я. Телефон у цей час лежав на столі і був підключений до зарядного пристрою. Знявши телефон із зарядки він вийшов за нею на подвір`я та побачив як вона зайшла у сусідній будинок. Після цього він поклав мобільний телефон у кишеню та пішов додому. Починаючи з наступного дня потерпіла телефонувала йому кожен день та просила принести їй телефон, однак він не погоджувався, оскільки 11.11.2014 р., у судовому засіданні, де розглядався обвинувальний акт про обвинувачення його у нанесенні ним потерпілій середньої тяжкості тілесних ушкоджень, він дав розписку, що не буде до неї більше наближатися, і пропонував їй самій прийти за телефоном. 30.11.2014 р. він прийшов додому до потерпілої разом із своїм знайомим ОСОБА_11 і вони всі розпивали спиртні напої. Потім він попросив ОСОБА_11 і той приніс із його ОСОБА_10 будинку мобільний телефон потерпілої. Наміру заволодівати телефоном він не мав. Ударів потерпілій не наносив. Просить не позбавляти його волі.
Розглянувши матеріали кримінального провадження суд вважає, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю. Крім його часткового визнання це стверджується наступними доказами.

Так потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 12.11.2014 р. вона прийшла в будинок АДРЕСА_2 до своєї знайомої ОСОБА_12 де вони розпивали алкогольні напої. З ними була і ОСОБА_13 . Потім ОСОБА_14 зателефонувала ОСОБА_7 , який, почувши її ОСОБА_9 - голос, вирішив приєднатися до них. Він приніс із собою пляшку горілки, яку вони втрьох почали розпивати. У цей час задзвонив її мобільний телефон, який лежав на столі і був приєднаний до зарядного пристрою. Вона тільки сказала: " ОСОБА_15 " та одразу його вимкнула, а ОСОБА_10 запитав хто їй телефонував. Вона відповіла, що це не повинно його цікавити. Тоді обвинувачений лівою рукою вирвав від неї з руки телефон та вдарив її правою рукою в ліве око. Так як ОСОБА_8 перебувала у стані алкогольного сп`яніння, то вона не бачила як обвинувачений наніс їй удар. Свідок ОСОБА_16 у цей час виходила на вулицю і теж не бачила, як ОСОБА_10 наніс їй удар та забрав телефон. Вона попросила обвинуваченого повернути телефон, однак він відмовився та поклав його собі в ліву кишеню. Вийшовши з будинку, вона спочатку пішла додому, а потім до сусідки. Наступного дня, з мобільного телефону доньки, вона зателефонувала на свій номер та попросила ОСОБА_10 повернути телефон, але той висловився в її бік нецензурними словами та вимкнув його. Того ж дня вона пішла до ОСОБА_14 і та побачивши у неї під оком синець запитала про його походження. Тоді вона розповіла їй, що трапилося вчора. Потім ОСОБА_8 також просила обвинуваченого повернути їй телефон, але ОСОБА_10 відповів, що не брав його. 20.11.2014 р. вона повідомила про цей випадок у міліцію. 31.11.2014 р. ОСОБА_10 прийшов до неї додому із своїм знайомим ОСОБА_11 та приніс горілку. Потім ОСОБА_10 відправив ОСОБА_11 до нього додому і той приніс телефон, зарядний пристрій до нього та ще пляшку горілки. Просить суд не позбавляти обвинуваченого волі.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що про день, коли обвинувачений ОСОБА_7 наніс удар ОСОБА_4 в око, вона нічого не пам`ятає, оскільки перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Однак наступного дня вона побачила у потерпілої синець під лівим оком і на її питання та розповіла, що 12.11.2014 р., обвинувачений ударив її, а потім забрав мобільний телефон. Тоді вона зателефонувала ОСОБА_10 і попросила його повернути телефон ОСОБА_9 , але він відповів що не брав його.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні ствердив, що 30.11.2014 р. разом з ОСОБА_10 прийшов у будинок потерпілої де розпивали спиртні напої. Потім ОСОБА_10 попросив його принести ще горілки та забрати з його будинку мобільний телефон, що він і зробив.

Свідок ОСОБА_13 у судовому засіданні ствердила, що 12.11.2014 р., в обідній час, вона знаходилася у будинку АДРЕСА_2 де разом з ОСОБА_9 та ОСОБА_14 розпивали спиртні напої. Потім до них приєднався і ОСОБА_7 . В якийсь час вона вийшла на подвір`я, а коли повернулася то перед будинком зустріла ОСОБА_9 , яка плакала та сказала їй, що ОСОБА_10 ударив її та забрав від неї мобільний телефон. Синця у потерпілої вона не бачила.

З протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення убачається, що ОСОБА_4 просить прийняти міри до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешк. АДРЕСА_3 , який 12.11.2014 р., близько 13-ї год., в будинку АДРЕСА_2 , викрав мобільний телефон марки «Samsung Star», імеі НОМЕР_1 , з мобільним номером НОМЕР_2 (а. с. 3 т. 1).

Згідно висновку експерта від 16.12.2014 р., станом на 12.12.2014 р., з урахуванням фізичного та морального зносу, вартість бувшого у користуванні мобільного телефону «Samsung S5260» становить 905.85 грв. (а. с. 26-30 т. 1).

Таким чином, оцінивши зібрані по справі та досліджені докази, які не суперечать один одному і повністю узгоджуються між собою суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 , з метою заволодіння чужим майном, ударив ОСОБА_9 кулаком в область правого ока та відкрито викрав від неї мобільний телефон марки «Samsung S5260», чим спричинив їй матеріальну шкоду на суму 905.85 грв.
Дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України по кваліфікуючій ознаці відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно та поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. За кваліфікуючою ознакою повторність суд кваліфікує дії ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що він має непогашену судимість за вчинення крадіжки.
Твердженням обвинуваченого про те, що він забрав у потерпілої телефон тільки тому, що хотів подивитися хто їй дзвонить і не міг повернути його через те, що дав розписку про те, що не буде до неї наближатися суд дає критичну оцінку, так як кримінальне провадження про обвинувачення його у нанесенні ОСОБА_4 тілесних ушкоджень середньої тяжкості було закрито за примиренням з потерпілою 11.11.2014 р. і розписку він писав того ж дня, а 12.11.2014 р. він уже прийшов у будинок в якому знаходилася потерпіла і розпивав там спиртні напої. Крім того, дізнавшись, що ОСОБА_9 подала заву в міліцію про викрадення від неї телефону, 30.11.2014 р. ОСОБА_10 прийшов до неї в будинок, а потім попросив ОСОБА_11 принести телефон. Відкрите викрадення телефону ОСОБА_10 вчинив з прямим умислом усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, на яку він не мав ніякого права, що передбачає спричинення матеріальної шкоди потерпілій, і бажав спричинити таку шкоду, так як добровільно не повернув телефон до звернення потерпілої в міліцію.
Обираючи обвинуваченому покарання суд враховує обставини, які його пом`якшують: свою вину частково визнав, відшкодував завдану потерпілій шкоду, потерпіла просить не позбавляти його волі; а також обставини, які обтяжують покарання: допустив рецидив злочинів та вчинив злочин у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р. звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. У п. 2 вказаної постанови зазначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, за наявності рецидиву злочину.

Враховуючи наведені пом`якшуючі та обтяжуючі обставини, особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті КК України.

Тому, керуючись ст.ст. 368, 374 КПК України суд,

З А С У Д И В:
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на чотири роки.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_7 змінити на тримання під вартою, взявши його під варту у залі судового засідання.

Строк відбуття покарання засудженому ОСОБА_7 рахувати з 04.03.2015 р.

Речовий доказ мобільний телефон марки «Samsung S5260» залишити у ОСОБА_4 .
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1