УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2008
року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого-судді Романова О.В.

суддів Зав'язуна
С. М. та Шеніна П.О.,

з участю
прокурора Руденка
В.І.,

засудженої: ОСОБА_1
,

розглянув
у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальну справу за
апеляцією прокурора, який брав участь у
розгляді справи судом першої інстанції,
на вирок Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від
21.01.2008 року, яким

ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, раніше не судиму,

засуджено
за ч.2 ст. 307 КК України із
застосуванням ст. 69 КК України на 5
років позбавлення волі без конфіскації майна.

На
підставі ст. 75 КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з
випробуванням та іспитовим строком 3 роки,
з покладенням відповідних зобов'язань передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Запобіжний
захід засудженій до вступу вироку у законну силу, залишено попередній - підписку про невиїзд.

Стягнуто
з ОСОБА_1 82 грн. 40 коп. судових витрат
за проведення судово-хімічної експертизи.

Речові докази по
справі вирішено знищити.

Відповідно
до вироку суду першої інстанції ОСОБА_1
засуджено за вчинення злочину при наступних обставинах.

В кінці
серпня 2007 року в обідню пору ОСОБА_1
на краю свого городу, який розташований
неподалік її місця проживання, що по
АДРЕСА_1

Справа
№11-222/2008 Головуючий
у суді 1 -ї інстанції Зайцев А.В.

Категорія
ч.2 ст. 307 КК України Доповідач у суді 2-ї
інстанції Зав'язун С. М.

помітила
приблизно десять рослин дикоростучої коноплі,
яку вона на початку вересня 2007 року в обідню пору вирвала із
землі, тобто незаконно придбала
наркотичний засіб. Цього ж дня для подальшого незаконного виготовлення
наркотичного засобу з метою збуту, дані
рослини вона перенесла на горище хліва свого домогосподарства, що по АДРЕСА_1, де залишила для висушування, тобто незаконно зберігала наркотичний засіб з
метою послідуючого збуту.

В
середині вересня 2007 року вранці ОСОБА_1
за місцем свого проживання від'єднала листя та суцвіття від вищевказаних
рослин коноплі та руками подрібнила його,
тобто незаконно виготовила наркотичний засіб каннабіс, загальною вагою у висушеному вигляді 2260, 65
грам, який помістила в 34 поліетиленові
пакети, розфасувавши в кожен по дві
склянки наркотичного засобу, а залишки
рослин коноплі спалила. Вищевказаний наркотичний засіб ОСОБА_1 помістила в поліпропіленовий мішок та
зберігала на горищі сараю за місцем свого проживання з метою послідуючого збуту
до 2 жовтня 2007 року.

2 жовтня
2007 року, приблизно о 19 годині
ОСОБА_1 взяла з місця свого проживання
вищевказаний наркотичний засіб та на невстановленому слідством транспорті
незаконно перевезла його до міста Бердичева до зупинки автобусного АДРЕСА_1, де незаконно зберігала з метою послідуючого
збуту невстановленій слідством особі.

2 жовтня
2007 року, приблизно о 21 год. 59 хвил.
працівниками міліції біля зупинки автобусного АДРЕСА_1 у ході проведення огляду
у ОСОБА_1 було виявлено та вилучено
особливо небезпечний наркотичний засіб - каннабіс, у великих розмірах, вагою у висушеному вигляді 2260, 65
грам, який вона незаконно зберігала з
метою послідуючого збуту.

В
поданій апеляції прокурор не оспорюючи фактичні обставини справи, які суд визнав доведеними ставить питання про
скасування вироку і постановления
нового, яким призначити ОСОБА_1 покарання за ч.2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України - 2 роки позбавлення волі.
В обґрунтування апеляції прокурор зазначає,
що призначене судом покарання не відповідає тяжкості злочину та суспільній
небезпеці. Крім того, звертає увагу на
те, що судом першої інстанції при
кваліфікації дій засудженої не враховано всі кваліфікуючі ознаки передбачені
диспозицією ч.2 ст. 307 КК України.

Заслухавши
доповідь судді, пояснення
засудженої, яка заперечила проти
задоволення апеляції прокурора, думку
прокурора, який подану апеляцію
підтримав частково, просив вирок суду
змінити виключивши з

вироку
застосування ст. 69 КК України, вивчивши матеріали кримінальної справи, обговоривши доводи апеляції, перевіривши вирок суду першої інстанції в
межах, передбачених ст. 365 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляція прокурора підлягає частковому
задоволенню з таких підстав.

Вина
ОСОБА_1 у вчиненні злочину за обставин
зазначених у вироку, підтверджується
сукупністю доказів, зібраних у
встановленому законом порядку,
досліджених у судовому засіданні і належно оцінених судом. Злочинним діям засудженої дана правильна
юридична оцінка.

Згідно
вимог ст. 372 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості злочину та
особі засудженого визнається таке покарання,
яке за своїм видом чи розміром є явно несправедливим як внаслідок
м'якості, так і суворості.

Вирішуючи
питання призначення покарання засудженій ОСОБА_1 суд виходив з вимог ст. 65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого нею злочину, даних про особу засудженої та з урахуванням
всіх обставин справи.

Викладені
в апеляції прокурора доводи про те, що
засудженій ОСОБА_1 призначено
покарання, яке не відповідає тяжкості
вчиненого злочину та суспільній небезпеці,
не можна визнати обґрунтованими.

Суд у
вироку в повній мірі врахував всі обставини вчинення злочину, особу засудженої, яка позитивно характеризується, не працює,
раніше не судима, взяв до уваги
що вчинений нею злочин є тяжкий. Обставини справи, які б обтяжували покарання відсутні, обставинами,
що пом'якшують її покарання - є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, наявність на утриманні троє неповнолітніх
дітей.

За таких
обставин, суд першої інстанції, належно обґрунтувавши правильно прийшов до
висновку про наявність підстав для звільнення засудженої ОСОБА_1 від відбування покарання з випробуванням
згідно вимог ст. ст. 75,
76 КК України.

Призначені
судом першої інстанції засудженій вид і міра покарання, апеляційний суд вважає, є необхідними й достатніми для її виправлення
та попередження вчинення нових злочинів,
підстави вважати таке покарання явно несправедливим відсутні.

Ствердження
прокурора в апеляції про те, що судом не
враховано у вироку весь обсяг кваліфікуючих ознак, передбачених ч.2 ст. 307 КК України, які були інкриміновані ОСОБА_1 органом досудового слідства, є необґрунтованими, оскільки як вбачається з мотивувальної
частини вироку, суд
при встановленні фактичних обставин вчинення

засудженою злочину, вказав усі кваліфікуючі ознаки
(„придбання",
„виготовлення",
„зберігання", „перевезення", „у великих розмірах"). За таких
обставин, відсутність в подальшому у
вироку при безпосередньому розкритті ч.2
ст. 307 КК України всього обсягу кваліфікуючих ознак не є істотним
порушенням та не може бути підставою для скасування вироку.

Разом з
тим, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції застосував до
засудженої ст. 69 КК України і звільнив
її на цій підставі від покарання у виді конфіскації майна безпідставно, оскільки до особи звільненої від відбування
покарання з випробуванням, конфіскація
майна не застосовується. В цій частині вирок підлягає зміні.

Керуючись ст.
ст. 365, 366 КПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляцію
прокурора, який брав участь у розгляді
справи судом першої інстанції,
задовольнити частково.

Вирок
Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2008 року
щодо ОСОБА_1 в частині призначення їй покарання змінити виключивши з вироку
посилання на ст. 69 КК України.

В решті
вирок залишити без зміни.