У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах
Верховного Суду України у складі:

Головуючого

Вус С.М.

суддів

Таран Т.С., Коротких О.А.

розглянула
в судовому засіданні в м. Києві 20 березня 2007 року кримінальну справу за
касаційною скаргою засудженого ОСОБА_1 на вирок Жовтневого районного суду
м.Маріуполя Донецької області від 25
травня 2006 року та ухвалу Апеляційного суду Донецької області від 14 липня
2006 року.

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,
останнього

разу судимий
11 квітня 1995 року за ст.81 ч.3,

141 ч.2, 42 КК
України на 7 років позбавлення волі,

звільнений 23 серпня 2001 року,

засуджений за ст.121 ч.1 КК України на
6 років позбавлення волі, за ст.395 КК України на 6 місяців арешту.

На підставі ст.70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання
менш суворого покарання більш суворим йому призначено покарання 6 років
позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 14 липня 2006 року вирок
щодо ОСОБА_1 залишений без зміни.

За вироком суду ОСОБА_1 визнаний винним
в ухиленні від адміністративного нагляду, встановленого постановою Торезького
міського суду Донецької області від 24 липня 2001 року строком на один рік
шість місяців, залишивши в липні 2002 року обране місце проживання.

Крім того, він 26 квітня 2003 року,
близько 4 години, в стані алкогольного сп'яніння, у приміщенні кафе
ІНФОРМАЦІЯ_2, умисно, на грунті особистих неприязнених стосунків, дерев'яною
палицею наніс два удари по голові і один удар взутою ногою у живіт ОСОБА_2,
заподіявши йому тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя у момент
заподіяння.

У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_1,
не оспорюючи доведеність вини та кваліфікацію його дій за ст.395 КК України,
посилається на порушення його права на захист під час досудового та судового
слідства, необ'єктивність та неповноту судового слідства, неправильну
кваліфікацію його дій за ст.121 ч.1 КК України, вважає, що судові рішення не
відповідають фактичним обставинам справи та постановлені з суттєвим порушенням
норм кримінально-процесуального закону, з цих підстав просить ухвалу
апеляційної інстанції щодо нього скасувати, поновити строки на апеляційне
оскарження вироку та надати можливість ознайомитися з матеріалами справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши
матеріали справи та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів
вважає, що касаційні скарги задоволенню не підлягають.

Висновок суду про доведеність винності
ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, наведених у вироку, підтверджується сукупністю
зібраних та перевірених у судовому засіданні доказів, а саме - показаннями
самого засудженого, а також потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4,
ОСОБА_5, даними протоколу огляду місця події, висновку судово-медичної
експертизи про характер та локалізацію заподіяних тілесних ушкоджень ОСОБА_2,
іншими доказами.

Аналіз доказів, на які послався суд, свідчить про правильність висновків
суду та повну доведеність винності ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.398 КПК України
касаційний суд не перевіряє вироки місцевих судів щодо неповноти та
однобічності судового слідства, невідповідності висновків суду фактичним обставинам
справи, тому колегія суддів виходить з обставин, установлених судом.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про
порушення його права на захист через те, що йому було відмовлено у ознайомлені
з матеріалами справи для написання апеляційної скарги є необгрунтованими,
оскільки таке право йому було надане, про що свідчить розписка засудженого
ОСОБА_1 про ознайомлення з 404 аркушами справи, від подальшого ознайомлення він
відмовився, і секретар суду склала відповідний акт.

Викладені у касаційній скарзі доводи
ОСОБА_1 аналогічні доводам його апеляційної скарги, були ретельно перевірені
при апеляційному розгляді справи і аргументовано відхилені. Порушень норм
чинного законодавства при апеляційному розгляді справи не виявлено, тому
підстав для скасування ухвали Апеляційного суду Донецької області від 14 червня
2006 року щодо ОСОБА_1 не убачається.

Необгрунтованими є також доводи скарги
ОСОБА_1 про застосування до нього недозволених методів ведення слідства
внаслідок чого він обмовив себе у вчинені злочину щодо ОСОБА_2, оскільки вони
були предметом неодноразової перевірки як на досудовому слідстві, так і під час
розгляду справи у судовому засіданні, і свого підтвердження не знайшли.

Процесуальних порушень при збиранні, дослідженні й оцінці доказів, які б
ставили під сумнів правильність висновків суду щодо доведеності винності
ОСОБА_1 та кваліфікації його дій органами досудового слідства та судом не
допущено. Висновки суду
грунтуються на допустимих та достатніх доказах.

Призначене ОСОБА_1 покарання є
справедливим, відповідає вимогам ст.65 КК України. Суд врахував як ступінь
тяжкості вчинених ним злочинів, так і дані про його особу, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення
злочину в стані алкогольного сп'яніння. Підстав для пом'якшення покарання колегія
не знаходить.

Підстав для призначення справи до касаційного розгляду, відповідно до вимог
ст.389 КПК України, немає.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 394 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

відмовити ОСОБА_1 у задоволенні касаційної скарги.

Судді:

Вус С.М.
Таран Т.С.
Коротких О.А.