В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2015 Справа №607/157/14-к

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003322 від 29.08.2013 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Ангелівка, Тернопільського району, Тернопільської області, жителя АДРЕСА_2 ) громадянина України, із незакінченою середньою освітою,
неодруженого, непрацюючого, раніше судимого:

-29.05.2014 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч.2 ст.125 КК України до штрафу у сумі 900 гривень, який сплачено повністю в 2014 році,

у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора- ОСОБА_5

потерпілого- ОСОБА_6

обвинувачених- ОСОБА_3 , ОСОБА_4

захисників- ОСОБА_7 , ОСОБА_8

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 27 серпня 2013 року, близько 19:00 години, перебуваючи у громадському місці - на спортивному майданчику по вул. Ст. Бандери, 74 в м.Тернополі, разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось в зневажливому ставленні до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, з метою самоутвердитись в очах сторонніх осіб, що на той момент перебували поблизу, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, умисно безпричинно почали наносити потерпілому ОСОБА_6 удари руками і ногами в різні частини тіла, чим спричинили останньому тілесні ушкодження у виді синців і саден вушних раковин, по одному синцю на шиї і стегнах та садно лівого коліна, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень.

Крім цього внаслідок злочинних дій обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було грубо порушено громадський порядок, а саме суспільні відносини, які забезпечують спокійний відпочинок громадян і дотримання правил поведінки в побуті, а також заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілого ОСОБА_6 , наданим йому Конституцією України правам на повагу до гідності, свободу та особисту недоторканність

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнав повністю та суду пояснив, що 27 серпня 2013 року, близько 19:00 години, разом із обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебував на спортивному майданчику по вул. Ст. Бандери, 74 в м. Тернополі, де зустрілися із потерпілим ОСОБА_6 , з яким виник конфлікт, що переріс у бійку. В ході бійки вони вчотирьох нанесли потерпілому кілька ударів руками і ногами в різні частини тіла, що тривало межах 15-30 хвилин. У вчиненому щиро розкаюється, завдана шкода відшкодована повністю, просить суд суворо не карати.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України визнав повністю, підтвердив обставини справи та суду пояснив, що 27 серпня 2013 року, близько 19:00 години, разом із обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебував на спортивному майданчику по АДРЕСА_3 , де виник конфлікт із потерпілим ОСОБА_11 , що переріс у бійку, яка тривала близько 15 хвилин. Під час бійки вони вчотирьох наносили потерпілому удари руками і ногами в різні частини тіла. У вчиненому щиро розкаюється, завдана шкода відшкодована повністю, просить суд суворо не карати.

Крім власного визнання вини, обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 повністю погодилися зі всіма доказами по справі, що були зібрані в процесі досудового слідства і підтверджують їх винність у вчиненні інкримінованого злочину, відмовившись від їх дослідження в ході судового розгляду.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченими фактичних обставин справи, не маючи сумнівів у добровільності їх позиції, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.3 ст. 349 КПК України дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинувачених, потерпілого та дослідженням даних у справі, що характеризують особи обвинувачених.

Потерпілий ОСОБА_11 у судовому засіданні підтвердив обставини справи та суду пояснив, що 27 серпня 2013 року, близько 19:00 години на спортивному майданчику по АДРЕСА_3 , до нього підійшли обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з якими були ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . Обвинувачений ОСОБА_4 наніс йому удар рукою у праву сторону голови від якого він впав на землю, після чого вказані особи стали наносити йому удари руками та ногами в різні частини тіла, спричинивши легкі тілесні ушкодження. Побиття тривало від 15 до 30 хвилин і йому було нанесено біля п`ятнадцяти ударів, але розмежувати хто скільки і куди наносив ударів він не може. На даний час завдана шкода відшкодована повністю, претензій матеріального та морального характеру до обвинувачених не має, просить їх суворо не карати.

Таким чином, оцінивши в сукупності всі фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про доведеність вини обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вчиненні злочину, який слід кваліфікувати:

ОСОБА_3 за ч.2 ст.296 КК України- хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб;

ОСОБА_4 за ч.2 ст.296 КК України- хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку із мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та вважає, що йому слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого який претензій матеріального та морального характеру не має, просить суворо не карати, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, його сімейний стан-неодружений, смерть батька та стан його здоров`я. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 604 від 19.11.2013 року обвинувачений ОСОБА_3 виявляє ознаки легкої розумової відсталості, що не досягає рівня психозу чи вираженого недоумства, може усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Із врахуванням вищенаведених обставин суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до статей 50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та вважає, що йому слід обрати міру покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд враховує його молодий вік, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, думку потерпілого який претензій матеріального та морального характеру не має, просить суворо не карати, має постійне місце проживання та позитивно характеризується, його сімейний стан-неодружений, смерть батька, виховувався в школі-інтернаті, та стан його здоров`я. Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 657 від 17.12.2013 року обвинувачений ОСОБА_4 в період вчинення інкримінованого злочину та на даний час страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, застосування примусових заходів виховного характеру не потребує.

Із врахуванням вищенаведених обставин суд вважає за можливе застосувати ст. 75 КК України та звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 4 ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.125 КК України до штрафу у сумі 900 гривень, який сплачено повністю.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 до постановлення вказаного вироку- 27 серпня 2013 року вчинив злочин передбачений ч.2 ст.296 КК України, за який притягується до кримінальної відповідальності, у відповідності до ч.4 ст. 70 КК України, слід визначити йому остаточне покарання за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі за даним вироком, звільнивши його на підставі ст. 75 КК України від відбуття призначеного покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст. 76 КК України та штрафу у сумі 900 гривень за вироком суду від 29 травня 2014 року, які виконувати самостійно.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених, попередження вчинення ними нових злочинів.

Керуючись статтями 349 ч.3, 369, 373, 374, п.1 ч.1 ст.392, п.2 ч.2 ст.395 КПК України, суд,-

З А С У Д И В:

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 2(двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1(один) рік 6(шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.296 КК України і призначити йому покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2(два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України на обвинуваченого ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:

-не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції;

-повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3(трьох) років позбавлення волі, звільнивши його на підставі ст.75 КК України від відбуття призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2(два) роки, з обов`язками передбаченими п.п.2,3,4 ч.1 ст. 76 КК України за даним вироком та штрафу у сумі 900 гривень за вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2014 року за ч.2 ст.125 КК України, які виконувати самостійно.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий суддяОСОБА_1