Справа №482/1591/13-к 26.01.2015 26.01.2015 26.01.2015

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі :

головуючої ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

потерпілої ОСОБА_6

її представника ОСОБА_7

засуджених ОСОБА_8 , ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10 , ОСОБА_11

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінальної справи за апеляціями засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 в його інтересах на вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 р., яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Будки-Сновидовицькі Рокитнівського району Рівненської області, громадянин України, з вищою освітою, розлучений, пенсіонер органів МВС, мешкає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий

засуджений за ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 194 ч.2 КК України на 4 роки позбавлення волі, за ст. 304 ч.1 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань ОСОБА_8 остаточно призначено до відбуття 5 років позбавлення волі.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Воронцівка Новоодеського району Миколаївської області, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не

__________________________________________________________________

провадження № 11/784/6/15 головуючий суду 1 інстанції

категорія: ст. 27 ч.ч. 4,5, ст. 194 ч.2, ОСОБА_12

304 ч.1 КК України доповідач апеляційного суду

ОСОБА_1

працюючий, мешкав в цьому населеному пункті по АДРЕСА_2 , раніше не судимий

засуджений за ст. 27 ч.2, ст. 194 ч.2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України на 2 роки позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 104 КК України ОСОБА_9 звільнено від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 2 роки, з покладенням обов`язків не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції та повідомляти її про зміну місця проживання (п.п. 2,3 ч.1 ст. 76 КК України).

Постановлено стягнути з обох засуджених в солідарному порядку на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування майнової шкоди 286069 грн. 26 коп., у відшкодування моральної шкоди 8000 грн.

Постановлено стягнути з засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 по 1661 грн. 64 коп. з кожного судові витрати за проведення експертиз на користь НДЕКЦ при УМВС України в Миколаївській області.

Постановлено повернути потерпілій речові докази у справі - 3 пакети з обгорілими частинами автомобіля «IBEKO», які знаходяться на зберіганні в Новоодеському РВ УМВС України та зобов`язано її після повного відшкодування шкоди засудженими передати їм належний їй автомобіль «IBEKO» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Згідно з вироком суду 29 квітня 2011 р., приблизно о 12 год., ОСОБА_8 на ґрунті неприязних відносин з ОСОБА_6 став виношувати наміри, направлені на умисне пошкодження шляхом підпалу її майна - автомобіля марки «IBEKO» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходився біля житлового будинку АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, реалізуючі злочинні наміри, він запросив ОСОБА_9 - неповнолітнього жителя с. Воронцівка Новоодеського району Миколаївської області до себе додому за адресою: АДРЕСА_1 . Там ОСОБА_8 в ході розмови з неповнолітнім ОСОБА_9 умовлянням і підкупом схилив неповнолітнього до вчинення злочину, вступивши з ним в злочинну змову, яка була направлена на умисне пошкодження шляхом підпалу вказаного вище чужого майна та зазначив, що за виконання цього доручення ОСОБА_9 отримає від нього гроші в сумі 600 грн.

З метою реалізації цього наміру ОСОБА_8 , виступаючи пособником злочину, передав неповнолітньому ОСОБА_9 двохлітрову пляшку з сумішшю бензину та мастила для здійснення підпалу.

29 квітня 2011 р., приблизно о півночі, неповнолітній ОСОБА_9 , реалізуючі спільний з ОСОБА_8 намір, направлений на умисне пошкодження шляхом підпалу належного ОСОБА_6 автомобіля, прибув до с. Островське Новоодеського району Миколаївської області, де біля житлового будинку АДРЕСА_3 знаходився даний автомобіль. Реалізуючі спільний намір, ОСОБА_9 облив переднє ліве колесо сумішшю пально-мастильних матеріалів, яку отримав від ОСОБА_8 і підпалив автомобіль.

Внаслідок підпалу автомобіль пошкоджено вогнем, чим ОСОБА_6 завдано майнову шкоду на суму 286069 грн. 26 коп.

Крім того, у денний час 29.04.2011 р., за наведених вище обставин, ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є неповнолітнім, застосовуючи підкуп, втягнув його в злочинну діяльність у здійснення підпалу належного ОСОБА_6 автомобіля, що ОСОБА_9 і вчинив 29.04.2011 р., приблизно о півночі.

В апеляції засуджений ОСОБА_8 просить вирок скасувати, справу закрити. Вважає вирок незаконним, необгрунтованим та ухваленим з істотними порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Посилається, що вирок ґрунтується на показаннях потерпілої ОСОБА_6 і засудженого ОСОБА_9 , який має психічну ваду та давав непослідовні показання. Зазначає про заінтересованість свідків обвинувачення, які в цілому є родичами потерпілої та партнерами по бізнесу.

Вказує, що суд не прийняв до уваги показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 про застосування до ОСОБА_9 незаконних методів досудового слідства у виді психічного та фізичного насильства, а також показання свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_14 про скарги ОСОБА_9 на матір і потерпілу, які наполягали на тому, щоб він продовжував обмовляти його ( ОСОБА_8 ).

Зазначає, що після підпалу автомобіля, ОСОБА_9 вчинені інші злочини і що він схильний до брехні, про що зазначав свідок ОСОБА_17 .

Наводить про відсутність доказів підпалу автомобіля та що не перевірена версія про загоряння автомобіля внаслідок несправності електропроводки. Посилаючись на протокол огляду місця пожежі від 30.04.2011 р., вказує про відсутність слідів зламу дверей автомобіля, слідів підпалу та що не було сторонніх осіб біля автомобіля.

Стверджує про нормальні стосунки з подружжям ОСОБА_18 під час ведення спільного бізнесу та після його розподілу. При цьому зазначає, що протягом 2010-2011 р.р. напругу в їхніх стосунках створювала ОСОБА_6 через безпідставні звинувачення його в пошкодженні їхнього майна. Припускає, що ОСОБА_9 його обмовив на прохання ОСОБА_6 з метою усунення з бізнесу. Стверджує, що 29.04.2011 р. на прохання ОСОБА_9 передав йому 2 пляшки бензину для поїздки на рибалку.

(т. 3 а.с.215-217)

В апеляції захисник ОСОБА_10 просить вирок скасувати, справу у відношенні ОСОБА_8 закрити.

Вважає, що вирок ґрунтується на недопустимих доказах; на показаннях заінтересованої особи потерпілої ОСОБА_6 , її рідні, партнерів по бізнесу; неповнолітнього засудженого ОСОБА_9 , який має психічну ваду. Стверджує про психологічний тиск на свідків з боку органів досудового слідства.

Наводячи показання засудженого ОСОБА_9 в судовому засіданні 24.10.2013 р., його первинні пояснення 05.05.2011 р. в рамках дослідчої перевірки, на допиті як підозрюваного 15.09.2011 р., як обвинуваченого 20.02.2011 р., на очній ставці з підозрюваним ОСОБА_8 20.02.2012 р., захисник зазначає про суперечливість показань ОСОБА_9 , що вбачає в тому, що ОСОБА_9 неоднаково свідчив стосовно складу та кольору рідини у пляшці; стосовно обізнаності ОСОБА_8 щодо його неповнолітнього віку; стосовно обставин його зустрічі зі свідком ОСОБА_19 ввечері 29.04.2011 р.; стосовно тиску на нього з боку ОСОБА_8 .

Наводячи показання свідка ОСОБА_20 на досудовому слідстві 23.02.2012 р. і в судовому засіданні 14.05.2014 р. та показання засудженого ОСОБА_9 в судовому засіданні 14.05.2014 р., апелянт зазначає про суперечливість показань засудженого ОСОБА_9 щодо кількості отриманого ним від ОСОБА_8 бензину та його призначення.

За змістом апеляції захисник не погоджується з наявністю законних підстав для оголошення в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_19 через його перебування на службі у Збройних силах України. Зазначає про надання стороною захисту суду відомостей про місце призиву цього свідка. Вказує, що не проведена очна ставка між цим свідком та засудженим ОСОБА_9 . Вважає, що матеріалами справи доведена співучасть ОСОБА_19 у вчиненні злочину ОСОБА_9 та що є незаконним прийняте слідчим рішення про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_19 (т.1 а.с. 181) Вважає проявом фальсифікації справи відсутність в ній первинних пояснень свідка ОСОБА_19 в рамках дослідчої перевірки та протоколу допиту свідка ОСОБА_21 . При цьому, посилається на показання потерпілої ОСОБА_6 , що останній свідок нібито допитувався.

Вважає недоведеним мотив інкримінованого ОСОБА_8 злочину неприязні стосунки з потерпілою через розподіл спільного бізнесу, що сталося через півроку після того, як згорів автомобіль потерпілої.

Зазначає, що судом не допитаний свідок ОСОБА_22 , на показання якого суд послався у вироку. Вважає сумнівними показання цього свідка на досудовому слідстві через різні, на думку апелянта, його підписи в протоколі допиту від 11.10.2011 р. (т.1 а.с. 82). Такі ж твердження наводить апелянт щодо різного почерку та підписів свідка ОСОБА_23 в його поясненнях 28.02.2012 р. (т.1 а.с. 244-245) та в протоколі його допиту на досудовому слідстві 28.02.2012 р.( т.1 а.с. 248-249). Наводить показання свідка ОСОБА_24 стосовно пропозиції йому з боку ОСОБА_9 підпалити автомобіль Кобилінських та що про ОСОБА_8 не йшлося. Посилається на показання в судовому засіданні: свідка ОСОБА_25 стосовно неправильного викладення його показань слідчим в протоколі його допиту щодо сварок між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 : (т.1 а.с. 75); свідка ОСОБА_17 щодо неправильного викладення слідчим його показань стосовно погроз з боку ОСОБА_8 на адресу потерпілої та про підписання ним непрочитаного протоколу свого допиту (т.1 а.с. 77).

Вважає показаннями заінтересованих осіб показання свідків ОСОБА_26 (чоловіка потерпілої), ОСОБА_27 (її доньки), ОСОБА_28 , ОСОБА_29 (партнерів по бізнесу), а також свідка ОСОБА_30 щодо погроз ОСОБА_8 на адресу потерпілої та її родини. На думку апелянта показання свідка ОСОБА_31 з цього приводу суперечать показанням самої потерпілої. Вказує, що вказаний свідок обмовив ОСОБА_8 ще й тому, що ОСОБА_8 звертався із заявою на нього в міліцію з приводу погроз.

Зазначає, що свідок ОСОБА_32 не відвідує школу. Через його психічний стан ставить під сумніви його показання стосовно пропозиції йому з боку ОСОБА_8 навесні 2011 р. підпалити за гроші автомобіль ОСОБА_6 . Вважає про відсутність підстав приймати до уваги показання свідка ОСОБА_33 про підпал автомобіля потерпілої ОСОБА_9 на замовлення ОСОБА_8 , оскільки свідок посилався на обізнаність щодо цієї обставини від свого брата ОСОБА_34 , а останній судом не допитаний.

Апелянт докладно наводить відомості, які на її думку свідчать про психологічний та фізичний тиск на засудженого ОСОБА_9 з боку працівників міліції в травні 2012 р.: показання свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 про сліди побиття на спині ОСОБА_9 після його спілкування з працівниками міліції; показання свідка ОСОБА_13 про розмову працівників міліції з ОСОБА_9 на підвищених тонах; показання свідків ОСОБА_14 і ОСОБА_15 щодо застосування до ОСОБА_9 наручників під час його допиту слідчим в автомобілі. Апелянт також посилається на показання свідка ОСОБА_37 11.03.2014 р. про застосування до нього фізичного насильства слідчим ОСОБА_38 з метою отримання показань проти ОСОБА_8 та про підписання свідком протоколу свого допиту без ознайомлення з ним (т.1 а.с.89).

Також апелянт наводить відомості щодо нечесності ОСОБА_6 як продавця при наданні покупцям товарів у борг.

Вказує на порушення вимог кримінально-процесуального закону при проведенні слідчих дій. Зазначає про залучення до матеріалів справи протоколу огляду місця події від 30.04.2011 р. з фототаблицею. Однак, в ньому не вказано про застосування фотозйомки (т.1 а.с. 8). Тому не можна зробити висновок, чи мають відношення фотознімки до справи. Посилається на неякісне складання самого протоколу та відсутність кольорового зображення місця події, без чого згідно з показанням експерта ОСОБА_39 неможливо встановити причину пожежі. Вказує, що в протоколі огляду відсутній опис пошкоджень вузлів та агрегатів автомобіля. Не описані осередкові ознаки та стан електропроводки після пожежі (є в наявності чи відсутнє її термічне оплавлення). Не вилучені електропроводка, вузли та агрегати для експертного дослідження. Не проведена електротехнічна експертиза щодо можливості виникнення пожежі в моторному відсіку автомобіля через несправність електропроводки. Не зафіксовані сліди кіптяви на задніх дверях автомобіля та у верхній частині вхідних дверей. Вказує, що сліди кіптяви свідчать про дим від горіння полімерних продуктів, що не відповідає тепловому імпульсу при застосуванні бензину, від чого моментально збільшується площа пожежі та вогонь швидко розповсюджується. Наводить, що зазначене узгоджується з показаннями свідка ОСОБА_40 про те, що автомобіль горів всередині і там був дим..

Вказує, що протокол огляду місця події не містить опису автомобіля після пошкодження його вогнем. Посилаючись на фототаблицю до висновку спеціаліста, зазначає про залишки лакофарбового покриття на лівій частині моторного відсіку на передньому крилі, водійських дверях в районі переднього лівого колеса та наявність слідів кіптяви (т.1 а.с. 61). Стверджує, що горіння відбулося не зовні, а всередині моторного відсіку автомобіля. Посилаючись на акт про пожежу від 30.04.2011 р. (т.1 а.с. 36) та протокол огляду місця пожежі (т.1 а.с. 39-40), апелянт зазначає, що найбільше вигоряння розташовано в передній лівій частині автомобіля та що не підтвердився факт відключення автомобіля від акумуляторної батареї. Вказує на суперечливість свідчень потерпілої ОСОБА_6 з цього приводу в первинних поясненнях в рамках дослідчої перевірки (т.1 а.с. 14) та в показаннях судовому засіданні. Вважає ознакою фальсифікації доказів неналежне з`ясування цієї обставини та що суд безпідставно дійшов висновку про відключення акумуляторної батареї і що автомобіль був замкнений.

Апелянт посилається, що для проведення пожежно-технічної експертизи слідчим була надана лише постанова. Клопотання експерта про надання додаткових матеріалів було виконано частково (т.1 а.с. 160-167). Зазначене позбавило експерта ОСОБА_39 надати висновок щодо причини загоряння автомобіля.

Вважає недопустимим доказом висновок експерта № 1338 від 13.09.2011 р. (т.1 а.с. 122) з дослідження предметів з місця події на предмет виявлення на них нафтопродуктів. Зазначає, що за даними протоколу огляду місця події від 30.04.2011 р. нічого не вилучалося (т.1 а.с. 8). Тому невідомо, яким чином були направлені предмети (пожежне сміття) для експертного дослідження. Вказує, що не проведено експертне дослідження щодо ідентифікації пально-мастильних матеріалів, виявлених на цих предметах, з використаною ОСОБА_9 паливною сумішшю; щодо дослідження часток ґрунтового походження на пожежному смітті на предмет виявлення на них залишків паливно-мастильних матеріалів. Також зазначає, що автомобіль потерпілої не визнано речовим доказом.
Вважає недопустимим доказом протокол відтворення обстановки і обставин події з ОСОБА_9 (т.1 а.с. 102-105) через проведення слідчої дії у відсутність його захисника, про що сам ОСОБА_9 повідомив в судовому засіданні 24.10.2013 р.

Посилається на відсутність достатніх, допустимих та достовірних доказів вини засудженого ОСОБА_8

(т.3 а.с. 200-214)

В доповненнях до апеляції захисник ОСОБА_10 зазначає, що «залишки обгорілого автомобіля невідомого походження» у 4-х пакетах, які були предметом експертного дослідження (висновок № 1338 від 13.09.2011 р.), направлялися до НДЕКЦ слідчим Козеренком 01.05.2011 р. Крім того, в.о. начальника Новоодеського райвідділу міліції ОСОБА_41 листом від 30.04.2011 р. направляв до тієї ж експертної установи також 4 пакети з залишками обгорілого автомобіля на предмет встановлення причини виникнення пожежі та наявності на них залишків пально-мастильних матеріалів. За змістом доповнень апелянт вважає, що всього з місця події вилучено та не зафіксовано в протоколі огляду місця події 8 пакетів з частинами обгорілого автомобіля та що відсутній висновок експертного дослідження стосовно предметів, які направив для експертного дослідження в.о. начальника міліції ОСОБА_42 .

Оспорює вирок в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 , зазначаючи, що судом не прийнято до уваги «залишкову» вартість автомобіля, 1999 р. випуску, «моральний знос» якого складав 70 %.

Вказує, що раніше вирок було скасовано не з мотивів м`якості призначеного ОСОБА_8 покарання. Тому при новому розгляді справи не могло бути посилено призначене йому покарання. Вказує на позитивні дані про особу ОСОБА_8 та надмірну суворість призначеного йому покарання.

Наводить доводи щодо невідповідності покарання, призначеного засудженому ОСОБА_9 , даним про його особу. За змістом доповнень вважає покарання м`яким.

Вказує на відмову суду надати їй час для узгодження позиції захисту з підсудним ОСОБА_8 . Вважає це порушенням права підсудного на захист та підставою для скасування вироку.

(т.3 а.с. 250-251)

В запереченнях на апеляцію засудженого ОСОБА_8 прокурор вказує, що обвинувальний вирок обґрунтований належними доказами. Засуджений ОСОБА_9 судово-психіатричною експертизою визнаний осудним. Свідки у справі, крім чоловіка потерпілої, не є її родичами та партнерами по бізнесу. Тому вони у справі не заінтересовані. Застосування незаконних методів слідства спростовує сам ОСОБА_9 . З відповідними заявами він не звертався. Факти про вчинення ним інших протиправних дій не підтверджені обвинувальними вироками. Причина виникнення пожежі через електропроводку спростовується даними акту про пожежу та протоколу огляду місця пожежі, з яких вбачається, що автомобіль був замкнений, не було слідів зламу, він був відключений від акумуляторної батареї. Наявність неприязних відносин між ОСОБА_8 та родиною Кобилінських підтверджена допитаними в суді свідками. Просить залишити вирок відносно ОСОБА_8 без зміни.

(т.3 а.с. 224-226)

В запереченнях на апеляцію захисника ОСОБА_10 прокурор вказує, що показання засудженого ОСОБА_9 стосовно фактичних обставин справи та ролі ОСОБА_8 узгоджуються з сукупністю досліджених судом доказів. Зазначає про наявність доказів перебування на службі в Збройних силах України свідка ОСОБА_19 , показання якого судом досліджені та про відсутність доказів його причетності до злочину. Посилається на голослівність тверджень захисника про фальсифікацію справи. Свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_32 , ОСОБА_45 надали суду показання про відомі їм обставини справи. Показання свідка ОСОБА_20 апелянтом перекручені. Відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_9 проведено за участі як законного представника, так і захисника.

Вказуючи на недоліки при проведенні огляду місця події 30.04.2011 р., апелянт не оспорює достовірність протоколу цієї процесуальної дії. Є надуманими твердження апелянта про недопустимість висновків проведених експертиз як доказів та про фальсифікацію підписів свідків в протоколах їх допиту. Твердження ОСОБА_8 про непричетність до злочину вважає позицією захисту та таким, що суперечить доказам у справі.

Прокурор звертає увагу, що як засуджений ОСОБА_8 , так і захисник ОСОБА_10 , в апеляціях самі вказують про вчинення ОСОБА_9 підпалу автомобіля.

(т. 3 а.с. 227-230)

Представник потерпілої ОСОБА_7 в запереченнях на апеляції засудженого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_10 вказує, що їх доводи не відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Зазначає, що засуджений ОСОБА_9 викрив ОСОБА_8 та дав докладні показання, які узгоджуються з іншими доказами у справі. Показання свідка ОСОБА_19 судом досліджені у відповідності з вимогами ст. 306 КПК України 1960 р. через поважну причину неявки до суду службу в Збройних силах України. Не підтверджені доводи апелянтів щодо фальсифікації справи через відсутність первинних пояснень в рамках дослідчої перевірки свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_46 та наявності протиріч в показаннях свідка ОСОБА_20 . Вважає доведеним мотив вчинення злочину ОСОБА_8 неприязні стосунки з потерпілою, про що самі апелянти також вказують в апеляціях. Показанням інших свідків судом надана належна оцінка. Наводячи відомості, які містяться в протоколах огляду місця події, місця пожежі, акті про пожежу, вказує, що вони не суперечать показанням засудженого ОСОБА_9 про здійснення ним підпалу автомобіля та показанням потерпілої ОСОБА_6 про відключення акумуляторної батареї від автомобіля. Посилається на недоведеність версії само загоряння автомобіля. Зазначає, що згідно з протоколом відтворення обставин та обстановки події злочину з ОСОБА_9 , його захисник приймав участь в проведенні слідчої дії.

(т. 3 а.с. 243-259)

У відношенні засудженого ОСОБА_9 апеляцій на вирок не подано.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 на підтримку апеляцій, заперечення засудженого ОСОБА_9 , його захисника ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_6 , її представника ОСОБА_7 , думку прокурора про необхідність часткового задоволення апеляцій та зміни вироку відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання через порушення вимог ст. 375 ч. 2 КПК України 1960 р. при новому розгляді справи судом 1 інстанції після скасування вироку, вивчивши матеріали кримінальної справи, дослідивши надані додаткові матеріали та провівши частково судове слідство, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Вина засудженого ОСОБА_8 в умисному пошкодженні майна ОСОБА_6 у співучасті із засудженим ОСОБА_9 та у втягненні неповнолітнього у злочинну діяльність за наведених у вироку обставин підтверджена дослідженими судом доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що протягом декілька років в Новоодеському районі Миколаївської області спільно займалася торгівлею разом з ОСОБА_8 та його дружиною. Разом торгували в магазині в с. Воронцівка. В магазині с. Ульянівка торгувала з ОСОБА_47 . В магазині с. Червоноволодимирівка торгувала сама. ОСОБА_8 був незадоволений тим, що вона не узяла його в компаньйони. Говорив, що вона забрала у його дітей кусок хліба.

Наприкінці квітня 2011 р. перебувала з чоловіком в Житомирській області. Телефоном від доньки дізналася, що підпалено її автомобіль «Івеко». Він знаходився в с. Островське в провулку неподалік від будинку батьків. Згодом дізналася від ОСОБА_48 , що в його присутності ОСОБА_19 розповідав зі слів ОСОБА_9 , що підпалив автомобіль ОСОБА_9 , якому дав бензин та пообіцяв гроші в сумі 600 грн. ОСОБА_8 .

З показань в судовому засіданні засудженого ОСОБА_9 , який повністю визнав вину за пред`явленим йому обвинуваченням, вбачається, що наприкінці квітня 2011 р., у денний час, біля магазинку в с. Воронцівка, його покликав до себе ОСОБА_8 Запропонував заробити грошей - пробити колеса в автомобілі («маршрутці») по 50 грн. за кожне та запросив до себе додому. Коли увечері прийшов до нього в с. Островське, він запропонував замість цього за 600 грн. підпалити переднє ліве колесо автомобіля. Обіцяв передати гроші після підпалу частками по 300 грн. протягом декількох тижнів. З цим ОСОБА_9 погодився. ОСОБА_8 передав йому пляшку. Повідомив, що в ній бензин змішаний з мастилом, щоб горіло повільніше. Також повідомив місце знаходження автомобіля наприкінці вулиці в с. Островське. ОСОБА_8 говорив, що треба підпалити вночі, «щоб менше хто бачив». Опівночі ОСОБА_9 прийшов до автомобіля, який знаходився в зазначеному ОСОБА_8 місці - у провулку неподалік від будинку батьків ОСОБА_6 . Разом з ОСОБА_9 йшов ОСОБА_19 . Йому говорив, що ОСОБА_8 запропонував спалити «маршрутку». ОСОБА_19 залишився осторонь і до автомобіля не підходив. ОСОБА_9 облив переданою йому ОСОБА_8 сумішшю переднє ліве колесо автомобіля та підпалив сірником. Побачивши, що колесо горіть, ОСОБА_9 втік. Порожню пляшку залишив біля колеса автомобіля і вона згоріла. Наступного дня взнав, що згорів автомобіль, який належить ОСОБА_6 .

Засуджений ОСОБА_9 також зазначив, що ОСОБА_8 його добре знає. На той час він навчався в ліцеї. ОСОБА_8 запитував його про навчання та про рік народження. Повідомив йому рік свого народження 1993. Тому ОСОБА_8 знав про його неповнолітній вік. Відносини між ними були нормальні. ОСОБА_8 він не обмовляє (т.3 а.с. 102-106).

В судовому засіданні 14.05.2014 р. засуджений ОСОБА_9 зазначив, що того дня вдома у ОСОБА_8 узяв 3 пляшки: 2 були з бензином, який ОСОБА_8 злив з паливної баку автомобіля (для поїздки зі ОСОБА_49 на рибалку), 1 пляшку ОСОБА_8 виніс з будівлі (з сумішшю бензину та мастила) т.3 а.с. 162.

З показань свідка ОСОБА_19 на досудовому слідстві 10.02.2012 р., які оголошені в судовому засіданні 31.07.2014 р., вбачається, що 29.04.2011 р., приблизно о 23 год., в с. Воронцівка Новоодеського району він зустрівся з сусідом ОСОБА_9 . Той повідомив про можливість заробити гроші порізати колесо автомобіля «Івеко», який належить ОСОБА_6 та що йому запропонував це зробити ОСОБА_8 . Від такого заробітку ОСОБА_19 відмовився. Потім йшов разом з ОСОБА_9 , щоб зі слів останнього занести ОСОБА_20 в с. Островське бензин для поїздки на рибалку. ОСОБА_19 заходив додому за цигарками. Коли вийшов, то побачив у ОСОБА_9 2-х літрову пляшку бензину, який зі слів ОСОБА_9 йому дав ОСОБА_8 . Прийшли в с. Островське приблизно о 23 год. 30 хв. Однак, ОСОБА_9 пройшов повз будинок ОСОБА_20 та повідомив, що зараз ОСОБА_19 «побачить фейєрверк». ОСОБА_9 сказав, що ОСОБА_8 запропонував йому за гроші в сумі 600 грн. спалити переднє ліве колесо автомобіля. Зі слів ОСОБА_9 ОСОБА_8 змішав бензин з мастилом, щоб бензин не вигорів швидко. Наприкінці вул. Житомирської біля будинку № 11 ОСОБА_19 залишився, а ОСОБА_9 пішов до місця знаходження автомобіля. Через декілька хвилин ОСОБА_19 побачив світло від того, що загорілося колесо автомобіля. Зрозумівши, що ОСОБА_9 дійсно підпалив колесо, ОСОБА_19 втік.

Свідок ОСОБА_19 також зазначив, що чув, як ОСОБА_8 неодноразово погрожував родині Кобилінських (т.1 а.с. 178-180).

В судовому засіданні 06.12.2012 р. (під час першого розгляду справи) свідок ОСОБА_19 давав аналогічні показання (т.2 а.с. 79-80).

Свідок ОСОБА_50 (племінник потерпілої) суду показав, що опівночі приймав участь в гасінні автомобіля ОСОБА_6 , який знаходився біля двору її батьків в АДРЕСА_3 . Вибіг на крики батька ОСОБА_6 . Пожежу гасили приблизно 30 хв. Автомобіль горів під капотом від коліс. Через високу температуру скло у вікнах автомобіля повилітало. Двері автомобіля були замкнені. Їх відчинити не зміг. Згоріла передня частина автомобіля. Також підтвердив, що стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 останнім часом зіпсувалися. Вони ображалися один на одного.

З показань свідка ОСОБА_51 (батька ОСОБА_6 ) на досудовому слідстві вбачається, що 29.04.2011 р. приблизно о 23 год. 30 хв. він помітив світло близько від свого двору. Спочатку не приділив цьому уваги. У проміжок часу від 00 год. 10 хв. до 00 год. 30 хв. світло стало яскравішим. Вибігши з будинку, побачив, що горить автобус його доньки. Покликав ОСОБА_40 , з яким разом гасили пожежу. Її загасили приблизно о 01 год. 20 хв. Про подію повідомили подружжя ОСОБА_18 , які на той час перебували в Житомирській області (т.1 а.с. 79).

Зазначені показання свідка ОСОБА_51 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , особи похилого віку) оголошені в судовому засіданні на підставі п.2 ч.1 ст. 306 КПК України 1960 р., оскільки свідок не з`явився в судове засідання з поважної причини - через поганий стан здоров`я після оперативного втручання, що підтверджено документально (т. 3 а.с. 30,31).

Однак під час першого розгляду справи цей свідок був безпосередньо допитаний в судовому засіданні 06.12.2012 р. Він дав аналогічні показанні та зазначав, що горіла передня частина автомобіля з лівого боку. Потім розгорілося далі. Також вказав, що його донька та ОСОБА_8 сусіди і вони сваряться (т.2 а.с. 65-66).

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 30.04.2011 р. та фототаблиць до нього, на околиці с. Островське Новоодеського району Миколаївської області на відстані 20 м. від домоволодіння по АДРЕСА_3 знаходиться автомобіль марки «Івеко» реєстраційний номер НОМЕР_1 . Частина автомобіля має пошкодження у вигляді горіння. Відсутні ліве скло з боку водія спереду, праве скло з боку пасажира спереду та переднє лобове скло. Навколо автомобіля осип скла. Ліве переднє колесо автомобіля повністю згоріло. Праве переднє колесо зі слідами плавлення на резині. Салон автомобіля з середини повністю обгорілий. На стінках автомобіля сліди кіптяви. При візуальному огляді салону автомобіля в середині не виявлено явних слідів предметів, які б сприяли підпалу. Не ушкоджені задні панелі автомобіля, скло з лівого боку, 2 скла з правого боку та 2 скла у задніх дверях (т.1 а.с. 8, 9-12).

За даними протоколу огляду місця пожежі від 30.04.2011 р. за зовнішніми ознаками встановлено, що відбувалося відкрите горіння полум`ям 3 ступеня вогнестійкості зазначеного автомобіля (пасажирського мікроавтобуса). Пожежа розпочалася від моторного відсіку з лівої передньої частині автомобіля, про що свідчить найбільше вигоряння. Лінії електромережі над автомобілем не проходять. До автомобіля був вільний підхід з 4-х сторін. Слідів зламу та підпалу не виявлено. За результатами опитування свідків встановлено, що на час виникнення пожежі автомобіль був замкнений та відключений від акумуляторної батареї. В цей час біля автомобіля не було видно сторонніх осіб (т.1 а.с. 39-40, 41).

Згідно з актом про пожежу від 30.04.2011 р. на зазначеному автомобілі пожежею: знищено 2 колеса, панель приладів, водійське сидіння, електрична проводка моторного відсіку, акумуляторна батарея; пошкоджено салон. Ймовірні причини пожежі: підпал, коротке замкнення електромережі (т.1 а.с. 36).

Відповідно до протоколу відтворення з ОСОБА_9 як з підозрюваним обстановки та обставин події від 11.10.2011 р. та фототаблиць до нього, ОСОБА_9 показав на місцевості свій шлях до місця знаходження автомобіля потерпілої, який залишився на місці події і на час проведення цієї слідчої дії. Продемонстрував на лівому передньому колесі автомобіля (з боку сидіння водія) конкретне місце, яке він облив сумішшю бензину та мастила і підпалив. Саме зазначене ОСОБА_9 колесо є повністю обгорілим (до диску) т.1 а.с. 102-105.

Є безпідставними твердження захисника ОСОБА_10 щодо непослідовності показань засудженого ОСОБА_9 на досудовому слідстві і в судовому засіданні, оскільки з його показань на досудовому слідстві судом досліджена лише очна ставка між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 20.02.2012 року (т.1 а.с. 201-203), під час якої ОСОБА_9 надав такі ж показання стосовно істотних обставин події, як і в судовому засіданні. Крім того, на очній ставці з ОСОБА_8 . ОСОБА_9 зазначав і деталі стосовно первинної пропозиції ОСОБА_8 , а саме, прийти до нього додому та узяти ніж, якім треба було порізати колеса автомобіля. Також вказував, що крім пляшки, в якій зі слів ОСОБА_8 знаходилася суміш бензину з мастилом, ОСОБА_8 йому дав ще 2 пляшки з бензином для поїздки на рибалку. Цю обставину підтвердив засуджений ОСОБА_9 і в судовому засіданні 14.05.2014 р. (т.3 а.с.162). З оголошених показань засудженого ОСОБА_52 в судовому засіданні 18.04.2013 р. (при першому розгляді справи) вбачається, що його показання по суті справи є аналогічними (т.2 а.с. 92-93). Таким чином, захисником ОСОБА_10 в апеляції безпідставно зазначено про суперечливість показань засудженого ОСОБА_9 стосовно складу переданої йому ОСОБА_8 рідини (суміші бензину з мастилом). Не є істотними інші обставини, які апелянт вважає суперечливими в показаннях засудженого ОСОБА_9 , зокрема, щодо кольору цієї рідини; щодо того викинув пляшку з-під цієї рідини ОСОБА_9 чи залишив на місці події; щодо обставин зустрічі ОСОБА_9 того дня з ОСОБА_53 ; щодо кількості переданого ОСОБА_9 того дня бензину ОСОБА_20 для поїздки на рибалку. Факт передачі того дня з зазначеною метою ОСОБА_9 ОСОБА_20 отриманого від ОСОБА_8 бензину та його використання за призначенням підтверджений в судовому засіданні як свідком ОСОБА_20 (т.3 а.с. 161-162), так і засудженим ОСОБА_9 (т.3 а.с. 162).

Стосовно участі захисника ОСОБА_11 в проведенні з ОСОБА_9 як з підозрюваним відтворення обстановки та обставин події від 11.10.2011 р., то дійсно в судовому засіданні 24.10.2013 р. ОСОБА_9 зазначив, що слідча дія проведена без участі захисника, за участі матері (його законного представника) - т.3 а.с. 106. Однак свідок ОСОБА_54 (мати засудженого) в судовому засіданні 06.02.2014 р. підтвердила участь захисника ОСОБА_11 у всіх проведених з її неповнолітнім сином процесуальних діях, крім перших допитів (т. 3 а.с. 128). З дослідженого судом протоколу слідчої дії вбачається, що вона проведена у відповідності з вимогами ст. 194 КПК України 1960 р. (т.1 а.с. 102-105). Серед учасників дії також зазначені, як ОСОБА_54 , так і захисник ОСОБА_11 , які засвідчили своїми підписами хід та результати цієї дії. Крім того, матеріали справи містять також протокол роз`яснення прав ОСОБА_9 як підозрюваному 11.10.2011 р., тобто безпосередньо перед проведенням процесуальної дії, в якому ОСОБА_9 власноруч зазначив про необхідність участі захисника ОСОБА_11 (т.1 а.с. 101). Враховуючи викладене, зважаючи і на те, що минув значний час після проведення відтворення обстановки та обставин події з ОСОБА_9 до його допиту в судовому засіданні стосовно обставин проведення цієї слідчої дії, колегія суддів вважає, що в протоколі зазначені достовірні відомості стосовно участі захисника ОСОБА_11 . Тому відсутні підстави вважати вказаний протокол недопустимим доказом, а твердження захисника ОСОБА_10 в цій частині є необгрутованими.

Є безпідставними твердження захисника і про відсутність законних підстав для оголошення в судовому засіданні показань свідка ОСОБА_19 на досудовому слідстві, оскільки суду були надані офіційні відомості про його перебування на військовій службі в м. Чернігові з 15.05.2013 р. (т.3 а.с. 29). З зазначеної причини неявка цього свідка в судове засідання судом обгрутовано визнана поважною, а його показання на досудовому слідстві оголошені у відповідності до положень п. 2 ч. 1 ст. 306 КПК України 1960 р. Крім того, показання засудженого ОСОБА_9 та свідка ОСОБА_19 не містять суперечностей щодо істотних фактичних обставин події. Захисник вбачає суперечності в їх показаннях стосовно другорядних обставин. За такого, враховуючи положення ст. 172 КПК України 1960 р., не було підстав для проведення на досудовому слідстві очної ставки між засудженим ОСОБА_9 та свідком ОСОБА_19 . Не є предметом розгляду в цьому провадженні перевірка законності постанови слідчого від 10.02.2012 р. про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_19 за фактом пошкодження чужого майна шляхом підпалу за ознаками злочину, передбаченого ст. 194 ч.2 КК України, за відсутністю в його діях складу злочину на підставі п.2 ч.1 ст. 6 КПК України 1960 р. Разом з тим, твердження захисника про вчинення підпалу автомобіля ОСОБА_9 у співучасті з ОСОБА_19 є версією захисника, яка не ґрунтується на матеріалах справи. Сама по собі присутність однієї особи на місці події при вчиненні протиправних дій іншою особою співучасті не утворює.

Згідно з наданою прокурором довідкою свідок ОСОБА_19 знаходився на військовій службі за межами Миколаївської області і на час апеляційного розгляду (т.4 а.с.10).

З показань свідка ОСОБА_55 в судовому засіданні вбачається, що увечері він проходив повз домоволодіння ОСОБА_8 . Бачив, що у дворі ОСОБА_8 зливав бензин з паливного бака автомобіля у пляшку. ОСОБА_8 передав бензин ОСОБА_9 . Чув, як ОСОБА_8 йому сказав: «Сьогодні». Цього ж дня уночі згорів автомобіль ОСОБА_6 , який знаходився біля крайньої хати, де живуть її батьки.

Зазначені свідком ОСОБА_56 обставини підтвердив суду і засуджений ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_32 в судовому засіданні показав, що у 2011 р. біля магазину ОСОБА_8 запросив його в свій автомобіль. В присутності ОСОБА_23 запропонував підпалити маршрутку ОСОБА_6 за гроші в сумі приблизно 500 грн. ОСОБА_8 умовляв його, обіцяв згодом передати гроші. Але він відмовився це зробити. Після цього ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_9 , який був біля магазину, відвів його в бік та запропонував теж за гроші підпалити цю маршрутку. ОСОБА_9 з цим погодився. Наступного дня ОСОБА_9 йому розповів, що маршрутку підпалив. Про розмову з ОСОБА_8 ОСОБА_32 розповів вчительці ОСОБА_44 після того, як стався підпал. Одразу міліції про цей випадок не повідомляв тому, що не хотів викривати ОСОБА_9 .

Свідок ОСОБА_32 також показав, що ОСОБА_8 попереджав його не їхати на суд. Інакше погрожував, що його «посадить» та заявить, що він нібито вчинив у нього крадіжку.

ОСОБА_23 в судовому засіданні не допитаний. Він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (т.2 а.с. 235).

Свідок ОСОБА_44 підтвердила суду, що у 2011 році вдома займалася з ОСОБА_57 , у якого низький рівень знань. Після того, як згорів автомобіль ОСОБА_6 , ОСОБА_32 розповів їй про пропозицію йому з боку ОСОБА_8 за гроші підпали цей автомобіль та що він від цього відмовився. На той момент ОСОБА_9 вже зізнався. Про цей випадок розповіла потерпілій після 1-го вироку в справі. У липні 2014 р. їй телефонував ОСОБА_8 . Погрожував «компроматом» на її чоловіка, якщо вона дасть свідчення в суді.

Засуджений ОСОБА_8 здійснення телефонного дзвінку ОСОБА_44 не заперечував.

Відсутні підстави ставити під сумніви показання свідка ОСОБА_58 через його психічний стан, про що зазначає в апеляції захисник ОСОБА_10 .

За висновками комплексної судової психолого-психіатричної експертизи, проведеної під час апеляційного розгляду, ОСОБА_32 з раннього дитинства страждає на стійкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості. Однак, враховуючи рівень інтелектуального розвитку, у нього немає явних порушень процесів сприйняття, уваги, памяті, які б перешкоджали йому правильно сприймати зовнішній бік події, що має значення для справи, та давати про неї показання (акт № 2 від 09.12.2014 р., т.4 а.с.12-19). За такого, ОСОБА_32 не є особою, яка не підлягає допиту як свідок, з передбаченої п. 3 ч.1 ст. 69 КПК України 1960 р. підстави.

Свідок ОСОБА_45 суду показав, що під диктовку ОСОБА_8 написав неправдиві відомості про те, що нібито йому відомо про передачу потерпілою грошей ОСОБА_9 за його показання проти ОСОБА_8 . Свідок також підтвердив, що його племінник ОСОБА_32 після того, як стався підпал автомобіля, розповів про пропозицію ОСОБА_8 і йому підпалити автомобіль (т. 3 а.с. 175-176). Та обставини, що свідок ОСОБА_45 посилався на обізнаність свого брата ОСОБА_34 стосовно причетності ОСОБА_9 до підпалу автомобіля, а свідок ОСОБА_59 в судовому засіданні з цього приводу не допитаний, не впливає на повноту дослідження доказів у справі, оскільки засуджений ОСОБА_9 цього не заперечує.

Колегія суддів вважає переконливою причину, за якої потерпіла ОСОБА_6 заявила про допит свідків ОСОБА_58 та ОСОБА_44 наприкінці судового слідства під час повторного судового розгляду, а саме, побоювання впливу на цих свідків з боку ОСОБА_8 . З цього приводу колегія суддів приймає до уваги, що ОСОБА_8 раніше тривалий час працював дільничним інспектором міліції. Матеріалами справи підтверджений тиск з його боку з метою зміни показань, зокрема, на засудженого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , про що в судовому засіданні заявили засуджений ОСОБА_9 , свідки ОСОБА_60 , ОСОБА_45 та що вбачається з досліджених судом показань свідка ОСОБА_61 (т.2 а.с. 80), ОСОБА_23 (т.1 а.с. 248-249).

Свідок ОСОБА_60 (мати засудженого) в суді показала, що син зізнався їй в підпалі автомобіля ОСОБА_6 на прохання ОСОБА_8 , який обіцяв заплатити гроші та вказав, де стоїть автомобіль. Неприязних відносин між ними не було. Поведінка сина була адекватною. Він закінчив аграрний ліцей. Допомагав їй по господарству. Після події ОСОБА_8 приїздив до неї. Відмовилася з ним розмовляти.

Свідок ОСОБА_62 суду підтвердила, що ОСОБА_9 зізнався і їй у підпалі автомобіля ОСОБА_6 за пропозицією ОСОБА_8 , який обіцяв заплатити 600 грн. Про це їй розповів також онук ОСОБА_19 , у присутності якого ОСОБА_9 підпалив автомобіль. Зазначила, що під час першого судового розгляду до неї приїжджав ОСОБА_8 , який просив не давати свідчень в суді.. Запрошував ОСОБА_8 до себе додому її онука ОСОБА_19 , який до нього не пішов. Підтвердила наявність конфліктів у ОСОБА_8 з Кобилінськими через магазини та що в стані алкогольного спяніння ОСОБА_8 погрожував «знищити» ОСОБА_6 .

Досліджені судом докази в їх сукупності свідчать, що показання засудженого ОСОБА_9 щодо часу, місця, способу вчинення протиправних дій за його участі за пропозицією засудженого ОСОБА_8 , щодо застосованого знаряддя злочину та предмету злочину є конкретними, докладними, послідовними, не містять в собі істотних суперечностей та узгоджуються, зокрема, з наведеними вище показаннями очевидця події свідка ОСОБА_19 , у присутності якого ОСОБА_9 був здійснений підпал автомобіля, з показаннями свідка ОСОБА_58 , який напередодні відмовився від пропозиції ОСОБА_8 підпалити автомобіль та чув про його аналогічну пропозицію ОСОБА_9 , з якою той погодився, з даними протоколів огляду місця події та місця пожежі щодо наявності на автомобілі слідів горіння, з показаннями свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_51 , які першими виявили горіння автомобіля незабаром після дій ОСОБА_9 , з показаннями свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_63 , якім засуджений ОСОБА_9 зізнався у вчиненому та повідомив про причетність ОСОБА_8 і його роль.

Засуджений ОСОБА_8 , не визнаючи вини в інкримінованих йому злочинах, не заперечує зустрічі з ОСОБА_9 29.04.2011 р., у денний час, біля магазину в с. Воронцівка та те, що невдовзі ОСОБА_9 приходив до нього додому в с. Островське. Не заперечує передачу ним ОСОБА_9 бензину в пластмасовій пляшці. Зазначає, що передав 2 пляшки з бензином ОСОБА_9 на його прохання для поїздки на рибалку. Стверджує, що домішку мастила в них не було. Вказав, що раніше 3-4 рази з цією метою передавав бензин ОСОБА_9 .
Однак, з урахуванням досліджених судом 1 інстанції доказів, відсутні підстави ставити під сумніви показання засудженого ОСОБА_9 стосовно того, що 29.04.2011 р. ОСОБА_8 дав йому бензин не лише для поїздки на рибалку, а й суміш бензину з мастилом для підпалу автомобіля потерпілої.

Згідно з висновками амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_9 страждає на стійкий психічний розлад у формі легкої розумової відсталості. Однак, ступінь проявів психічних порушень така, що в період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними (акт № 574 від 21.09.2011 р., т.1 а.с. 110-113). Наведене спростовує твердження апелянтів щодо недопустимості як доказу показань засудженого ОСОБА_9 через його психічну ваду.

Є необґрунтованими посилання апелянтів на застосування незаконних методів досудового слідства до ОСОБА_9 , оскільки він цю обставину категорично спростовує та заявив про неправдивість показань свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 про застосування до нього наручників в травні 2011 р. та про розмову з ним працівників міліції на підвищених тонах. Спростовує цю обставину і свідок ОСОБА_60 (мати засудженого). Будь-які обєктивні дані з цього приводу в матеріалах справи відсутні. Тому є голослівними показання свідків ОСОБА_35 , ОСОБА_36 щодо наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_9 після його спілкування з працівниками міліції. Крім того, показання ОСОБА_9 давалися в присутності його законного представника, захисника, а на відтворенні обстановки і обставин події й в присутності понятих, що виключало незаконний вплив на нього.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 348 КПК України 1960 р. засуджений та його захисник мають право подати апеляцію в частині, що стосується інтересів засудженого. Захисник ОСОБА_10 у даній справі діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 . За такого, колегія суддів вважає безпідставними міркування захисника ОСОБА_10 в частині, що стосується інтересів засудженого ОСОБА_9 , а саме, щодо невідповідності призначеного йому покарання, яке за змістом доповнень до апеляції захисник ОСОБА_10 вважає м`яким.

Характеристика особи потерпілої ОСОБА_6 , її взаємовідносини з покупцями при наданні товарів у борг, на що захисник докладно посилається в апеляції, знаходяться поза межами судового розгляду, визначеними ст. 275 ч.1 КПК України 1960 р.

Не ґрунтується на матеріалах справи версія обох апелянтів про можливість загоряння автомобіля потерпілої внаслідок несправності електропроводки, оскільки вона суперечить сукупності наведених вище доказів.

В акті про пожежу від 30.04.2011 р. зазначено про 2 ймовірні причини пожежі: підпал автомобіля потерпілої, коротке замкнення електромережі автомобіля (т.1 а.с. 36). Обидві версії визначені як основні і у висновках про причини пожежі від 02.05.2011 р. (т.1 а.с.43).

Допитаний в апеляційному суді свідок ОСОБА_64 підтвердив наявність зазначених версій як ймовірних, а не як встановлених. Також показав, що з місця події розмовляв телефоном з ОСОБА_26 (чоловіком власниці автомобіля), який перебував в іншій місцевості. Той повідомив, що автомобіль в цьому місці знаходився приблизно тиждень та що перед поїздкою ним були від`єднанні клеми від акумуляторної батареї.

Свідок ОСОБА_64 також показав, що в моторному відсіку автомобіля електропроводка була повністю знищена вогнем. Явних ознак короткого замкнення електромережі не було. У висновках про ймовірні причини пожежі ним неточно зазначено про те, що факт відключення акумуляторної батареї не підтвердився. Правильним було зазначити, що це неможливо а ні підтвердити, а ні спростувати з огляду на стан електропроводки після горіння. Версія про підпал автомобіля ґрунтувалася на відібраних ним поясненнях ОСОБА_27 про погрози ОСОБА_8 завдати шкоду майну їх сімї.

Захисником ОСОБА_10 в апеляції перекручено зміст досліджених судом 1 інстанції пояснень потерпілої ОСОБА_6 в рамках дослідчої перевірки (т. 1 а.с. 14), оскільки потерпіла в них не зазначала, що акумуляторна батарея автомобіля залишилася підключеною на час їх поїздки в Житомирську область. В цих поясненнях потерпіла лише вказала, що чоловік заряджав акумулятор автомобіля раніше - 22.04.2011 р. і що вони уїхали 27.04.2011 р.

З показань свідка ОСОБА_26 в судовому засіданні вбачається, що він, як досвідчений водій, від`єднав клеми від акумуляторної батареї перед поїздкою в Житомирську область (т.3 а.с. 130-131).

Експерт ОСОБА_65 в судовому засіданні зазначав, що в наданих йому для експертного дослідження матеріалах були відсутні ознаки поломки проводки автомобіля (т. 3 а.с. 182)

Неможливість встановити експертним шляхом причину пожежі, на чому наголошує апелянт, не ставить під сумніви інші наведені вище докази, сукупність яких є достатньою для висновку про умисний підпал автомобіля потерпілої.

Згідно з протоколом огляду місця пожежі і схемою до нього, пожежа розпочалася від моторного відсіку з лівої передньої частини автомобіля, про що свідчить найбільше вигоряння (т.1 а.с.39-41). Зазначене повністю узгоджується з показаннями засудженого ОСОБА_9 про те, що він облив сумішшю бензину з мастилом переднє ліве колесо автомобіля і підпалив.

Крім того, апелянт наводить технічні відомості, зокрема, про характер дії теплового імпульсу при застосуванні бензину, які вимагають спеціальних знань та зазначає відомості про залишки лакофарбового покриття зовні на частинах кузова автомобіля , які відсутні в матеріалах справи.

З урахуванням викладеного, твердження в апеляціях про те, що горіння відбулося не з зовні, а з середини моторного відсіку автомобіля є припущенням, яке спростовується дослідженими судом доказами.

Під час часткового судового слідства в апеляційній інстанції перевірені обставини складання слідчим ОСОБА_66 протоколу огляду місця події від 30.04.2011 р. (т.1 а.с. 8-12), питання щодо речових доказів у справі та їх експертного дослідження.

З показань свідка ОСОБА_67 вбачається, що зазначена слідча дія ним проведена за участі понятих та спеціалістів експертного центру. Він зафіксував в протоколі пошкодження у вигляді горіння передньої частини автомобіля «Івеко» та інші пошкодження. Фіксував лише те, що було видно при візуальному огляді. Протокол складений та підписаний усіма учасниками на місці події. Вказав, що є помилковим запис в протоколі про те, що з місця події нічого не вилучалося. Фактично по приїзду спеціалістів експертного центру та за їх участі були вилучені обгорілі частині автомобіля, які були поміщені в пакети. Ці пакети були опечатані, скріплені бирками, на яких поставили підписи він, поняті, спеціалісти експертного центру. На місці події також застосовувалась фотозйомка. Зазначив, що допустив помилку при складанні протоколу - не вказав про вилучення предметів та застосування фотозйомки, через метушню у звязку з присутністю на місці події багатьох сторонніх осіб.

Свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_28 підтвердили участь як понятих при проведенні огляду місця події та не заперечували своїх підписів на бирках, розміщених на оглянутих в апеляційній інстанції 3-х пакетах з обгорілими частинами автомобіля «Івеко» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Спеціалісти науково-дослідного експертно-криміналістичного центру (НДЕКЦ) при УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_68 та ОСОБА_69 також підтвердили участь в цій слідчій дії та підписання ними протоколу огляду місця події. ОСОБА_68 показав, що приймав безпосередню участь у вилученні обгорілих частин автомобіля, які слідчий складав в пакети та опечатував. ОСОБА_68 підтвердив свої підписи на бирках, які розмішені на пакетах. ОСОБА_69 підтвердив застосування фотозйомки на місці події.

Наведене свідчить, що при проведенні огляду місця події 30.04.2011 р. слідчим ОСОБА_66 в цілому дотримані положення ст.ст. 190, 191 КПК України 1960 р. Той факт, що в ньому помилково не зазначено про вилучення обгорілих частин автомобіля «Івеко» за умови підтвердження факту їх вилучення є певним недоліком протоколу, що не дає підстав для визнання цього протоколу недопустимим доказом.

Застосування фотозйомки на місці події також підтверджено показаннями свідка ОСОБА_67 , спеціаліста ОСОБА_70 . Фототаблиця підписана слідчим ОСОБА_71 . Під час досудового слідства та судового розгляду у 1-й інстанції учасники процесу не піддавали сумніву той факт, що на фототаблиці дійсно зображений пошкоджений автомобіль «Івеко», що належить потерпілій.

Наведене спростовує доводи апелянтів в цій частині.

Допитаний в судовому засіданні в порядку ст. 311 КПК України 1960 р. ОСОБА_72 (експерт НДЕКЦ) в апеляційному суді показав, що спочатку ним були досліджені як спеціалістом обгорілі частині автомобіля «Івеко» реєстраційний номер НОМЕР_1 ., які надішли в 4-х полімерних пакетах з бирками про їх вилучення під час огляду місця події 30.04.2011 р. по вул. Житомирській в с. Островське Новоодеського району Миколаївської області. Результати дослідження зазначені в акті № 1123 від 06.05.2011 р. (т.1 а.с.64-69). Вказав, що дослідження проведено на підставі листа слідчого ОСОБА_67 , яким ставилося питання про причину загоряння автомобіля та наявність залишків пально-мастильних матеріалів на обгорілих частинах автомобіля.

Зазначений рукописний лист слідчого ОСОБА_67 без вихідної дати в апеляційному суді оглянутий, його копія приєднана до матеріалів справи (т. 3 а.с. 267).

Експерт ОСОБА_72 також показав, що в подальшому проводив експертне дослідження тих же самих частин обгорілого автомобіля, наданих в 3-х пакетах. Це він визначив по слідах свого попереднього маркування на пакетах та за характером частин автомобіля. Один пакет з обгорілими частинами автомобіля (пожежним сміттям) йому на дослідження не надавався. Результати експертного дослідження зазначені в акті № 1338 від 13.09.2011 р. (т.1 а.с. 122-128).

Таким чином, встановлено, що предметом досліджень (спеціального і експертного) були саме вилучені під час огляду місця події 30.04.2011 р. частини обгорілого автомобіля потерпілої, які експертом ОСОБА_73 у висновках детально описані та зображені на його фототаблицях.

В апеляційному суді оглянуті пакети №№ 1,2,3 з обгорілими частинами автомобіля «Івеко», які були витребувані з кімнаті речових доказів Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області, де вони знаходилися на зберіганні. Встановлено, що визнані речовими доказами та долучені до справі саме ті частини автомобіля, які були предметом експертного дослідження (т. 1 а.с. 174, 175).

З показань експерта ОСОБА_74 також вбачається, що ним не проводилися дослідження на підставі листа від 30.04.2011 р. за підписом в.о. начальника Новоодеського РВ УМВС України в Миколаївській області ОСОБА_75 на адресу начальника НДЕКЦ, на наявність якого в матеріалах справи звертає увагу захисник ОСОБА_10 (т.1 а.с. 25). Даний лист є аналогічним за змістом листу слідчого ОСОБА_67 на адресу тієї ж експертній установи (т.3 а.с. 267). Тому вказана захисником обставина не є істотною для справи.

За висновками експертизи нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів у складі нашарувань на поверхні наданих на експертизу 3-х металевих патрубків виявлено нашарування зміненого дистилятного нафтопродукту зміненого нафтового мастила та продуктів піролізу (акт № 1338 від 13.09.2011 р., т.1 а.с. 122-128). Дані висновки узгоджуються з сукупністю інших доказів у справі. Тому суд обґрунтовано послався на них у вироку. Обставини, повязані з об`єктом цього експертного дослідження, перевірені апеляційним судом. За такого, відсутні підстави для визнання цих висновків недопустимим доказом. Твердження захисника ОСОБА_10 в апеляції в цій частині є необґрунтованими.

Досліджені судом 1 інстанції докази, зокрема, зазначені вище показання свідків та докладно наведені у вироку, в достатній мірі підтверджують мотив дій засудженого ОСОБА_8 неприязні відносини з потерпілою ОСОБА_6 . Сам засуджений ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що приблизно з 1998 року разом з ОСОБА_6 займався торгівлею. Спільно придбали магазин в с. Воронцівка. Мали намір спільно придбати магазин в с. Червоноволодимирівка. Вважає, що цей магазин ОСОБА_6 оформила на себе із застосуванням обману та скориставшись його тимчасовою відсутністю. Стверджує, що вона його також обманула та позбавила додаткового прибутку тим, що приблизно в 2008 р. почала займатися таким же спільним бізнесом в с. Ульянівка з іншою особою ОСОБА_28 .. Вказане субєктивне ставлення засудженого ОСОБА_8 до дій потерпілої також свідчить про наявність неприязні до неї.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування вироку, не встановлено.

Пославшись у вироку на показання свідка ОСОБА_22 (т.1 а.с. 82, т. 2 а.с. 80) стосовно відомих йому обставин справи та стосовно прохання ОСОБА_8 змінити свої показання, суд зазначив, що показання цього свідка досліджені на підставі ст. 306 КПК України 1960 р. Вказане відповідає протоколу судового засідання (т.3 а.с. 169, 179). Поважність причини неявки свідка ОСОБА_22 в судове засідання також підтверджена (т.2 а.с.223). Ця обставина залишена поза увагою захисником ОСОБА_10 .

Не впливають на сутність справи наведені захисником доводи стосовно фальсифікації справи, що апелянт вбачає у сумнівності почерку та підписів свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_23 (померлого) в їх поясненнях в рамках дослідчої перевірки і в протоколах допиту на досудовому слідстві, що е припущенням; в показаннях свідків ОСОБА_25 , ОСОБА_17 (колишнього працівника міліції) щодо неправильного викладення слідчим їх показань в протоколах допиту стосовно сварок між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 ; щодо відсутності в матеріалах дослідчої перевірки пояснень свідка ОСОБА_19 ; щодо небажання органу досудового слідства встановити істину у справі.

Щодо порушення права на захист засудженого ОСОБА_8 , що захисник ОСОБА_10 вбачає в не оголошенні в судовому засіданні перерви для узгодження позиції захисту перед промовою в дебатах, то матеріали справи свідчать, що захисник ОСОБА_76 здійснювала захист інтересів засудженого ОСОБА_8 відповідно до договору про надання правової допомоги від 03.06.2013 р. (т.2 а.с. 113) в суді апеляційної інстанції під час оскарження вироку суду від 28.05.2013 р. та в суді 1 інстанції при повторному розгляді справи, який тривав на протязі року. Під час судового розгляду неодноразово оголошувалися перерви, в тому числі майже на місяць перед судовим засіданням 16.09.2014 р., в якому відбулися дебати. За такого, сторона захисту мала реальну можливість узгодити з підзахисним позицію, яка за матеріалами справи залишається незмінною.

Нормами кримінально-процесуального закону не передбачено перерву для підготовки учасників судового процесу до промови в дебатах.

Протокол судового засідання від 16.09.2014 р. не містить запису про таке клопотання захисника. Не вказано на це і в зауваженнях захисника на протокол судового засідання. (т.3 а.с. 184-187, 232-237).

Разом з тим, органом досудового слідства та судом 1 інстанції допущена помилка при визначенні розміру завданої злочином майнової шкоди потерпілій.

За висновками призначеної судом 1-інстанції додаткової судової автотоварознавчої експертизи дійсний розмір завданої матеріальної шкоди (збитків) потерпілій - власнику автомобіля «Івеко», 1999 р. випуску, в результаті горіння цього автомобіля в ніч на 30.04.2011 р. складає 84010 грн. 28 коп. (т.3 а.с. 51-56, акт № 20 від 19.08.2014 р.)

Допитаній в апеляційному суді в порядку ст. 311 КПК України 1960 р. експерт ОСОБА_77 ці висновки підтвердив. Показав, що оглядав транспортний засіб 09.06.2011 р. на місці події перед проведенням ним дослідження як спеціалістом. Характер пошкоджень транспортного засобу, необхідність заміни деталей зазначено у відповідному протоколі. Раніше за постановою слідчого провів автотоварознавчу експертизу, результати якої зазначені в акті № 36 від 13.01.2012 р. В резолютивній частині цих висновків дав відповіді на поставлені слідчим питання: щодо вартості робіт для відновлення автомобіля після спалення, яка складає 30688 грн. 20 коп. та щодо вартості складових частин автомобіля, яка складає 255381 грн.06 коп. Разом ця сума становила на час проведення цієї експертизи 286069 грн. 26 коп. Однак, у дослідницькій частині цього акту зазначав і вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля 81070 грн. 54 коп. (т.1 а.с. 137-144).

Експерт ОСОБА_77 показав в апеляційному суді, що згідно з методикою проведення товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів (ДТЗ), вартість матеріального збитку, завданого власнику ДТЗ, визначається такою, що дорівнює ринкової вартості ДТЗ на момент пошкодження, зокрема, якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу ДТЗ і втрати товарної вартості не є меншою за ринкову вартість ДТЗ. У даному випадку вартість відновлювального ремонту 291160 грн. 58 коп. (на момент проведення експертизи від 19.08.2014 р.) більше ринкової вартості транспортного засобу 84010 грн. 28 коп. Зазначена ринкова вартість транспортного засобу ним визначена з урахуванням курсу долара США станом на 30.04.2011 р. та обовязкового для застосування оновленого на час проведення експертизи 19.08.2014 р. довідника «Бюлетень автотовароведа». При цьому коефіцієнт фізичного зносу автомобіля потерпілої, 1999 року випуску, з терміном експлуатації 12 років, експертом визначено як 0,7 (або 70 %).

Експертом ОСОБА_78 в дослідницької частині акту № 20 від 19.08.2014 р. зазначено, що мало місце пошкодження зазначеного транспортного засобу шляхом термічного впливу. В результаті горіння пошкоджена передня частина автомобіля та більшість основних його складових частин. В апеляційному суді експерт зазначив, що є недоцільним відновлення автомобіля через перевищення у рази вартості відновлювального ремонту ринкової вартості транспортного засобу та через його пошкодження шляхом термічного впливу. Технічну можливість відновлення автомобіля експерт не виключив.

На підставі викладеного, враховуючи положення ч.2 ст. 4 КК України, згідно з якими злочинність і караність, в також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння, колегія суддів вважає, що розмір заподіяної злочином майнової шкоди внаслідок пошкодження шляхом підпалу автомобіля потерпілої складає 84010 грн. 28 коп.

За такого, підлягає зменшенню обсяг обвинувачення ОСОБА_8 , а на підставі ч.2 ст. 365 КПК України 1960 р. і обсяг обвинуваченого ОСОБА_9 , в умисному пошкодження шляхом підпалу належного ОСОБА_6 автомобіля в частині заподіяння їй майнової шкоди - з 286069 грн. 26 коп. до 84010 грн. 28 коп.

Відповідно до положень ст. 1166 ГК України майнова шкода завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Солідарну відповідальність перед потерпілим несуть особи, спільними діями яких було завдано шкоду, що передбачено ст. 1190 ГК України. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені ст. 1192 ГК України.

З показань потерпілої ОСОБА_6 в апеляційному суді вбачається, що зазначений транспортний придбаний приблизно за 95 тис. грн. у 2007 р. Він експлуатувався до кінця квітня 2011 року, тобто, майже 4 роки. Щодо способу відшкодування шкоди потерпіла не заперечувала проти надання їй аналогічного транспортного засобу в такому ж стані, як і автомобіль «Івеко» до моменту заподіяння збитку. Наміру відновлювати пошкоджений автомобіль не висловила. А за висновками додаткової автотоварознавчої експертизи ринкова вартість транспортного засобу на 30.04.2011 р. складає саме 84010 грн. 28 коп.

З аналогічних наведених вище підстав, що й для зменшення обсягу обвинувачення, підлягає такому ж зменшенню і розмір стягнення в солідарному порядку з обох засуджених на користь потерпілої у відшкодування завданої злочином майнової шкоди, вимоги про відшкодування якої потерпіла пов`язує із вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу.

В цій частині доводи апеляції захисника ОСОБА_10 є обґрунтованими.

З урахуванням розміру заподіяної злочином майнової шкоди - 84010 грн. 28 коп., підлягає виключенню з обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 194 ч.2 КК України, а на підставі ч.2 ст. 365 КПК України 1960 р. - з обвинувачення ОСОБА_9 за ст. 27 ч.2, ст. 194 ч.2 КК України кваліфікуюча ознака злочину заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Сума податкової соціальної пільги, яка застосовується для кваліфікації злочинів, на 01.01.2011 р. становила 470 грн. 50 коп. (50% від 941 грн.) Визначається вона з урахуванням норм Податкового кодексу України (п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169, ст. 1 Прикінцевих положень, ст. 5 підрозділу 1 Перехідних положень) та встановленого прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць). Особливо великі розміри шкоди, яка заподіяна злочином, передбаченим ст. 194 ч. 2 КК України, згідно з п. 4 примітки до ст. 185 КК України становлять не менш суми 272300 грн. (470.50х 600). Заподіяна цим злочином шкода не становить і великих розмірів, які визначаються згідно з п. 3 тієї ж примітки та становлять не менш суми 117625 грн. (470.50х 250).

Разом з тим, виходячи з диспозиції ст. 194 КК України, для складу даного злочину, вчиненого шляхом підпалу чи іншим загально-небезпечним способом, не є обовязковою ознакою заподіяння майнової шкоди у великих чи особливо великих розмірах.

За вказаною кваліфікуючою ознакою, повязаною зі способом вчинення злочину, з урахуванням форми участі у вчиненні даного злочину ОСОБА_8 як підбурювача і пособника, його дії належить кваліфікувати за ч.ч. 4, 5 ст. 27, 194 ч.2 КК України, а дії ОСОБА_9 на підставі ч.2 ст. 365 КПК України 1960 р. за ч.2 ст. 27, ст. 194 ч.2 КК України як виконавця даного злочину.

Загально-небезпечний спосіб підпалу чужого майна підтверджено наявними в матеріалах справи, дослідженими судом 1 інстанції доказами, зокрема, показаннями свідків ОСОБА_51 , ОСОБА_40 , ОСОБА_26 , даними протоколу огляду місця події, протоколу огляду місця пожежі та схеми до нього (1 а.с. 8, 39-41) та додатково наданими суду апеляційної інстанції копіями плану (схеми) с. Островське та вул. Житомирської в цьому населеному пункті, з яких вбачається про розташування автомобіля в момент підпалу в районі житлового будинку батьків потерпілої, на відстані всього 20 м.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства про відповідальність за втягнення неповнолітніх у злочинну чи іншу антигромадську діяльність» № 2 від 27.02.2004 р., необхідно враховувати, що кримінальна відповідальність за зазначені дії настає як у разі, коли доросла особа знала про неповнолітній вік втягуваного, так і тоді, коли вона за обставинами справи повинна була або могла про це знати.

Втягуючи неповнолітнього ОСОБА_9 шляхом підкупу у вчинення підпалу автомобіля потерпілої, ОСОБА_8 за обставинами справи повинен був знати про його неповнолітній вік з огляду на те, що він тривалий час працював дільничним інспектором міліції в цій місцевості та знав неповнолітнього ОСОБА_9 з дитинства. Крім того, з його показань вбачається, що до події ОСОБА_8 інтересувався його віком та що ОСОБА_9 повідомив йому свій рік народження. Про обізнаність ОСОБА_8 стосовно неповнолітнього віку ОСОБА_9 вбачається з показань свідків ОСОБА_60 , ОСОБА_63 , ОСОБА_29 та інших.

В цій частині дії ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ст. 304 ч.1 КК України, а доводи апелянтів є необґрунтованими.

При призначенні ОСОБА_79 покарання за ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 194 ч.2 КК України та за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч.1 КК України судом 1 інстанції допущено порушення вимог ст. 375 ч. 2 КПК України 1960 р., оскільки при повторному розгляді справи після скасування вироку з процесуальних підстав, за апеляціями сторони захисту, допущено посилення покарання ОСОБА_8 . З цих підстав оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 в частині призначеного йому покарання підлягає зміні зі зменшенням розміру покарання за ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 194 ч.2 КК України та із застосуванням при призначенні покарання за сукупністю злочинів на підставі ст. 70 ч.1 КК України принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, який був застосований судом при ухваленні першого вироку.

В цій частині доводи захисника ОСОБА_10 є обґрунтованими.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_8 з наведених захисником мотивів - позитивну характеристику засудженого, враховуючи вчинення ним двох умисних тяжких злочинів, його роль у їх вчиненні та обставини справи.

З наведених вище підстав оскаржуваний вирок підлягає зміні, а апеляції частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 365, 366 КПК України 1960 р., колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляції засудженого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_10 частково задовольнити.

Вирок Новоодеського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2014 р. відносно ОСОБА_8 , а відносно ОСОБА_9 на підставі ч.2 ст. 365 КПК України 1960 р. - змінити.

Зменшити обсяг обвинувачення ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в умисному пошкодження шляхом підпалу належного ОСОБА_6 автомобіля марки «IBEKO» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 в частині заподіяння їй майнової шкоди - з 286069 грн. 26 коп. до 84010 грн. 28 коп.

Виключити з обвинувачення ОСОБА_8 за ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 194 ч.2 КК України, з обвинувачення ОСОБА_9 за ст. 27 ч.2, ст. 194 ч.2 КК України кваліфікуючу ознаку заподіяння майнової шкоди в особливо великих розмірах.

Призначене ОСОБА_8 покарання за ст. 27 ч.4, ч.5, ст. 194 ч.2 КК України зменшити з 4 років позбавлення волі до 3 років позбавлення волі.

За ст. 304 ч.1 КК України вважати ОСОБА_8 засудженим до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

Зменшити розмір стягнення в солідарному порядку з засуджених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_6 у відшкодування завданої злочином майнової шкоди - з 286069 грн. 26 коп. до 84010 грн. 28 коп.

В решті зазначений вище вирок відносно ОСОБА_8 залишити без змін.

Головуюча:

Судді :