У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2015 м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі ОСОБА_4 , за участю прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження № 11-кп/777/50/15, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280, за апеляційною скаргою в. о. прокурора Закарпатської області на вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.10.2014 року.

Цим вироком:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, судимий 03.07.2013 року Великоберезнянським районним судом Закарпатської області за ч.2 ст. 125 КК України до 240 годин громадських робіт, засуджений:

- за ч.1 ст. 122 КК України на 02(два) роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 01(один) рік.

Речові докази: сапа, яка знаходиться на зберіганні в кімнаті речових доказів Перечинського РВ (по обслуговуванню Перечинського та Великоберезнянського районів) УМВС України в Закарпатській області постановлено - знищити.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що 08.05.2014 року, приблизно о 16 год., у стані алкогольного сп`яніння, на подвір`ї власного дворогосподарства, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 , у ході сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_8 , яка виникла на грунті неприязних відносин між ними, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів дерев`яною ручкою сапи по руці, та декілька ударів кулаком по голові їй, спричинивши тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дистальної третини правого плеча зі зміщенням, синців на тильній поверхні правої кисті, на шкірних покривах лівої акулової ділянки, на шкірних покривах правої чолової ділянки, які згідно висновку експерта № 391 від 15.05.2014 року кваліфікуються як тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У зміненій апеляційній скарзі прокурор просить вирок та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції в іншому складі з підстав порушення при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції прав потерпілого та обвинуваченого. Розгляд провадження здійснено у відсутності потерпілої, а обвинуваченому його права роз`яснені формально. Крім того, не оспорюючи фактичні обставини кримінального провадження, просить вирок скасувати в частині призначення покарання в зв`язку з неправильним застосуванням закону

-2-

України про кримінальну відповідальність, невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. При кваліфікації діяння обвинуваченого, судом не вказано на те, що обвинувачений умисно заподіяв тілесні ушкодження потерпілій. Суд обмежився тим, що кваліфікував діяння ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України, як середньої тяжкості тілесне ушкодження. Визначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому, суд не взяв до уваги те, що ОСОБА_7 вчинив злочин, який спричинив наслідки у вигляді середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, що даний злочин відноситься до категорії середньої тяжкості, санкція статті за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 03(трьох) років. Тому призначене обвинуваченому покарання вважає занадто м`яким, а звільнення його від призначеного покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України безпідставним та належним чином не обґрунтованим. Крім того, посилається на те, що злочин вчинено в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку. Судом при призначенні покарання не враховано те, що ОСОБА_7 раніше засуджувався за вчинення злочину проти здоров`я особи, а саме вироком Великоберезнянського районного суду від 03.07.2013 року за ч.2 ст.125 КК України до 240 годин громадських робіт, однак, належних висновків не зробив і вчинив новий злочин. Звільняючи ОСОБА_7 на підставі ст.75 КК України від відбування покарання, суд не поклав на обвинуваченого обов`язки передбачені ст. 76 КК України.

Заслухавши доповідь судді, промову прокурора на підтримання зміненої апеляційної скарги, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи зміненої апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що змінена апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації діяння, особою, яка подала апеляційну скаргу не оспорюються, внаслідок чого вони відповідно до ч.1 ст.404 КПК України судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Колегія суддів уважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора про невмотивованість вироку суду в частині призначення та звільнення обвинуваченого від покарання на підставі ст.75 КК України.

Ухвалюючи рішення про призначення обвинуваченому покарання суд належним чином не мотивував, які саме обставини кримінального провадження або дані про особу обвинуваченого він визнає такими, що приводять до висновку про можливість виправлення його без відбування покарання, і дають підстави для застосування ст.75 КК України. Суд не навів у вироку переконливих доводів про доцільність призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі та звільнення його від відбування покарання з випробуванням, а лише послався на його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Як правильно зазначено в апеляційній скарзі, при призначенні покарання та звільненні обвинуваченого від його відбування, судом не в повній мірі враховано: тяжкість вчиненого злочину, перебування в стані алкогольного сп`яніння, обставини за яких було скоєно злочин та наслідки злочинної діяльності, вчинення злочину щодо особи похилого віку, а також те, що обвинувачений уже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, ніде не працює, негативно характеризується за місцем проживання.

-3-

Отже, висновок суду про призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі та звільнення його від відбування покарання на підставі ст.75 КК України, свідчить про невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, таке покарання не можна вважати достатнім для виправлення й попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд першої інстанції здійснив обмеження дослідження доказів у порядку ч.3 ст.349 КПК України та визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Колегія суддів уважає, що в порушення вказаних вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції не з`ясовував думку потерпілої та обвинуваченого щодо порядку дослідження доказів. Крім того, головуючий не з`ясував, чи правильно розуміють учасники кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, а також не зазначив зміст обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Визнання обвинуваченим своєї вини ще не є безумовною підставою для прийняття рішення про скорочений судовий розгляд, оскільки визнання ним своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні може бути покладено в основу обвинувачення тільки за умови підтвердження цього визнання сукупністю доказів, які є наявними в провадженні, а вина доведена в законному порядку.

Зміст показань ОСОБА_7 не свідчить про повне визнання ним вини.

Крім того, колегія суддів уважає, що порушення судом вимог ст.ст.348, 349, 353 КПК України призвело до порушення права потерпілого та обвинуваченого на захист.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 не приймала участі в судовому засіданні, яке відбулося 23.10.2014 року о 14 год. 30 хв., і в матеріалах кримінального провадження відсутні відомості про її належне повідомлення про дату, час і місце судового розгляду, відповідно до вимог ст.ст.136, 137 КПК України.

У матеріалах кримінального провадження наявна заява (клопотання) потерпілої ОСОБА_9 про розгляд провадження в її відсутності, однак із журналу судового засідання не вбачається, що остання, або інші учасники судового процесу просили долучити таку заяву (клопотання) до матеріалів кримінального провадження (а.к.п.19).

Також, з ухвали про призначення судового розгляду від 23.10.2014 року вбачається, що суд ухвалив призначити кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 за ч.1 ст.122 КК України до судового розгляду на 14 год. 30 хв. - 23.10.2015 року, але судовий розгляд кримінального провадження розпочав у цей же день о 10 год. 11 хв.(а.к.п.19 а, 20-21).

Крім того, з матеріалів провадження, зокрема, журналу судового засідання від 23.10.2014 року вбачається, що суддя видалився до нарадчої кімнати для ухвалення вироку, однак колегією суддів установлено, що до матеріалів кримінального провадження приєднано технічний носій інформації, на якому відсутнє фіксування проголошення вироку, який наявний у кримінальному провадженні.

Згідно п.3 ч.1, ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

-4-

За ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

У відповідності до вимог п.1 ч.1 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок чи ухвалу суду і призначає новий розгляд у суді першої інстанції, якщо встановлено порушення, передбачені п.5 ч.2 ст. 412 КПК України.

Підставами для скасування чи зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є такі порушення норм кримінального процесуального закону, які шляхом позбавлення, чи обмеження гарантованих КПК України прав учасників кримінального провадження, недотримання процедури судочинства, чи іншим шляхом вплинули, чи могли вплинути на винесення законного, обґрунтованого та вмотивованого судового рішення.

Колегія суддів уважає, що неухильне дотримання передбаченої законом процесуальної форми є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в справі й прийняття правильного рішення. При цьому конкретне порушення кримінального процесуального закону може бути визнано апеляційним судом істотним чи неістотним, залежно від обставин кримінального провадження.

Установлені та наведені в ухвалі апеляційного суду порушення кримінального процесуального закону є істотними, оскільки торкаються прав та законних інтересів як обвинуваченого так і потерпілої, які перешкодили суду повно, і всебічно розглянути кримінальне провадження, і вплинуло на постановлення законного й обґрунтованого вироку, а тому вирок підлягає до скасування.

Отже, апеляційним судом установлено порушення вимог п.5 ч.2 ст.412 КПК України, що є безумовною підставою скасування вироку та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Із цих підстав доводи зміненої апеляційної скарги прокурора підлягають частковому задоволенню.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути встановлені недоліки, всебічно, повно й об`єктивно дослідити всі обставини кримінального провадження, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

Керуючись ст. ст. 404,405,407,418,420 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

змінену апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 23.10.2014 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - скасувати.

Призначити новий розгляд кримінального провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч. 1 ст.122 КК України у суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: