У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія
суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного
Суду України у складі:

головуючого

Пивовара В.Ф.

суддів

Гошовської Т.В.,Мороза М.А.

розглянула в судовому
засіданні в м. Києві 31 травня 2007 року кримінальну справу щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за касаційними скаргами
останніх на судові рішення у
даній справі.

Вироком
Черкаського районного суду Черкаської
області від 16 січня 2006 року
засуджено:

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1
народження,

в силу ст.89 КК
України такого,

що не має
судимості,

за ч.4
ст. 185 КК України на 5 років 5 міс. позбавлення волі.

ОСОБА_2,

ІНФОРМАЦІЯ_2
народження,

раніше двічі
судимого,

за ч.4 ст. 185 КК України на 6 років позбавлення
волі.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь
потерпілих ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно 1485 грн., 3866 грн.50 коп.
та 129 грн. на відшкодування
матеріальних збитків.

За вироком
суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано винними
в тому, що вони в період з 20 по 31 грудня 2002 року, перебуваючи у змові на
крадіжку чужого майна, проникли в дачний будинок ОСОБА_3, який розташований в
АДРЕСА_1, звідки таємно виккрали вказане
у вироку майно ОСОБА_3 на загальну суму 1500 гривень.

Вони ж,
за попередньою змовою між собою в ніч на 20 січня 2003 року в АДРЕСА_1 проникли
в дачний будинок ОСОБА_4, звідки таємно викрали чуже
майно на загальну суму 5213 грн. 06 коп.,
чим завдали потерпілій матеріальної шкоди на вказану суму.

ОСОБА_2,
крім того, 11 березня 2003 року, близько
10-ої години, перебуваючи в стані
алкогольного сп'яніння, з помешкання
ОСОБА_5, що розташоване в АДРЕСА_1, за
обставин встановлених судом і детально наведених у вироку, таємно викрав 130 гривень.

Ухвалою Апеляційного суду
Черкаської області від 18 липня 2006
року вирок місцевого суду щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без зміни.

На судові рішення подані касаційні скарги.

Засуджений
ОСОБА_1 покликається на грубе порушення органами досудового слідства і
судом кримінально-процесуального закону, а також на те, що у матеріалах справи відсутні
переконливі докази його винності у крадіжці майна потерпілих на вказану у
вироку суму, що призвело, за змістом скарги до неправильної кваліфікації його
дій. З урахуванням наведених доводів, просить
суд касаційної інстанції прийняти відповідне рішення.

Засуджений
ОСОБА_2 також вказує на допущені
в стадії досудового та судового слідства
порушення кримінально-процесуального законодавства, що призвело, на його
думку, до постановлення щодо нього незаконного
вироку. Вказує на те, що справа
розглянута необ`єктивно, упереджено, з обвинувальним ухилом, що призвело
до безпідставного засудження його за злочини щодо потерпілих ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, яких він не вчиняв. Стверджує, що у справі
відсутні докази його винуватості, а висновки суду грунтуються на
сумнівних доказах, припущеннях та його показаннях в стадії досудового слідства,
якими він обмовив себе, внаслідок застосування до нього недозволених методів
слідства. З урахуванням наведеного,
просить судові рішення скасувати, а
справу направити на новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали
справи та обговоривши доводи касаційних скарг, колегія суддів вважає, що у
задоволенні таких слід відмовити.

Як убачається з матеріалів
кримінальної справи, висновки місцевого
суду про винуватість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у
крадіжці чужого майна за вказаних
у вироку кваліфікуючих ознак та кваліфікацію їх
дій за ч.4 ст. 185 КК України, відповідають фактичним обставинам справи,
які встановлені з урахуванням усіх як об'єктивних, так і суб'єктивних факторів,
що мали бути взяті до уваги при з'ясуванні дійсних обставин події та
грунтуються на зібраних у справі доказах. А зокрема,
визнавальних показаннях самих
засуджених ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в стадії досудового слідства, у котрих, як
свідчать матеріали справи не було підстав для самообмови, даючи неодноразові і послідовні показання про
обставини заволодіння майном потерпілих; показаннях потерпілих, у яких, як
свідчать матеріали справи, не було підстав для обмови засуджених, про те яке майно у них
було викрадено і на яку суму; показаннях
ряду вказаних у вироку свідків та даних протоколів слідчих дій.

Суди
першої та апеляційної інстанції ретельно
перевіряли доводи засуджених, аналогічні
тим, що викладені у касаційних скаргах, про недоведеність їх винуватості у
вчиненні крадіжок майна потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4, на суму, що вказана у вироку. Викладені в
судових рішеннях мотиви про визнання цих доводів безпідставними, колегія
суддів знаходить обгрунтованими, такими,
що відповідають матеріалам справи. Як свідчать фактичні обставини справи, засуджені намагаються у такий спосіб пом'якшити свою відповідальність
за скоєне. У матеріалах справи достатньо доказів, які свідчать про те, що саме
вони, перебуваючи у змові і діючи узгоджено вчинили крадіжку майна у потерпілих ОСОБА_3 та ОСОБА_4на суму
вказану у вироку.

Будь-яких процесуальних порушень, в
тому числі й тих котрі стосуються права особи на захист, при збиранні,
дослідженні й оцінці доказів, які б ставили під сумнів правильність висновків
суду щодо доведеності винності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та кваліфікації їх дій, органами досудового слідства та судом
не допущено. Висновки суду грунтуються на допустимих і достатніх доказах.

Що стосується призначеного ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 покарання, то воно є справедливим, відповідає
вимогам ст. 65 КК України. Суд врахував як ступінь тяжкості вчинених ними
злочинів, так і дані про їх особи, характер і ступінь участі кожного з
них у вчиненні злочинів, інші обставини, в тому числі й ті, про які йдеться у
касаційних скаргах. Отже, підстав для
пом'якшення їм покарання немає.

Таким
чином, не знаходячи, передбачених ст. 398 КПК України підстав для призначення
даної справи до розгляду касаційним судом, керуючись ст. 394 КПК України,
колегія суддів,

у х в а л и л а:

у
задоволенні касаційних скарг засуджених
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

С у д д
і:

Пивовар
В.Ф. Гошовська
Т.В. Мороз М.А.