Ухвала

іменем україни

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого ОСОБА_3.,

суддів: ОСОБА_4., ОСОБА_5.,

за участю прокурора ОСОБА_6.,

розглянула в судовому засіданні 17 березня 2015 року в м. Києві кримінальну справу за касаційною скаргою заступника прокурора Рівненської області на вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 червня 2014 року щодо ОСОБА_1

Цим вироком

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1,

громадянина України, судимого

25 серпня 2010 року вироком

Володимирецького районного суду

Рівненської області за ч. 3 ст. 185 КК

України на 3 роки позбавлення волі,

звільненого від відбування покарання

на підставі ст. 75 КК України з випробуванням

з іспитовим строком 1 рік,

засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Володимирецького районного суду Рівненської області від 25 серпня 2010 року й остаточно визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців.

В апеляційному порядку вирок суду не переглядався.

За вироком суду ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за те, що він 16 серпня 2011 року в с. Половиці Володимирецького району Рівненської області, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, під час суперечки з ОСОБА_2, яка виникла на ґрунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому один удар дерев'яною штахетиною в лобно-тім'яну частину голови зліва, спричинивши потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, від яких він помер.

У касаційній скарзі прокурор, не погоджуючись із вироком суду, постановленим щодо ОСОБА_1, через неправильне застосування кримінального закону та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, просить його скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд. Свої вимоги прокурор мотивує тим, що місцевий суд при призначенні засудженому покарання в достатній мірі не врахував тяжкості вчиненого злочину, наявності двох обставин, що обтяжують покарання, та безпідставно застосував положення ст. 69 КК України, у зв'язку з чим призначене покарання, на його думку, не відповідає вимогам ст. 65 КК України.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка не підтримала подану скаргу, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи, наведені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що вона не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Висновки суду про доведеність винуватості засудженого ОСОБА_1 у вчиненні зазначеного у вироку злочину та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України в касаційній скарзі прокурором не оспорюються.

Щодо доводів прокурора, викладених у його касаційній скарзі, про неправильне застосування місцевим судом кримінального закону та невідповідність призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого внаслідок м'якості, у зв'язку з необґрунтованим застосуванням при призначенні засудженому покарання положення ст. 69 КК України, то вони, на думку колегії суддів, є безпідставними.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а при його призначенні суд повинен ураховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом'якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Положенням ст. 69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м'якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом'якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції, обґрунтовуючи висновок щодо виду й міри покарання та призначаючи ОСОБА_1 покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність як обставин, що пом'якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в неповнолітньому віці, так і обставин, що обтяжують покарання - рецидив злочинів, вчинення злочину в стані алкогольного сп'яніння, а також дані про особу засудженого, зокрема, те, що він виховувався у неповній багатодітній сім'ї. Крім того, місцевим судом враховано письмову заяву потерпілої про відсутність претензій з її боку до засудженого та прохання суворо не карати останнього.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи засудженому покарання із застосуванням положення ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на певний строк, дотримався вимог статей 65 - 67 КК України.

Призначене ОСОБА_1 місцевим судом покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів, підстав визнати його м'яким, як про це зазначено у касаційній скарзі прокурора, колегія суддів не знаходить.

Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які могли б вплинути на правильність та обґрунтованість судового рішення, не встановлено.

Керуючись статтями 395, 396 КПК України (1960 року), пунктами 11, 15 розділу XI «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а вирок Кузнецовського міського суду Рівненської області від 06 червня 2014 року щодо ОСОБА_1 - без зміни.

С у д д і:

ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5