солом`янський районний суд міста києва
УхВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2015 року слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2013 за №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2013 за №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, мотивуючи свої вимоги наступним.

Так, ОСОБА_4 зазначає, що в травні 2013 року за його заявою були внесені відомості в ЄРДР про вчинення злочину за фактом заволодіння ОСОБА_6 шляхом шахрайства належними йому грошовими коштами у розмірі 150000,00 доларів США та 15000,00 Євро в серпні 2011 року, розпочате досудове розслідування. Проте, останнє проведено поверхово та однобічно, наслідком чого стала винесена слідчим постанова про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.

ОСОБА_4 як потерпілий по даному кримінальному провадженню вважає, що слідчий повинен був здійснювати деякі слідчі дії виключно в його присутності та присутності його адвоката. Так, зокрема, провівши за участю ОСОБА_4 допит ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , ОСОБА_4 стверджує, що перехресний допит останніх повинен був проходити також із залученням потерпілого ОСОБА_4 , що, за твердженням останнього, свідчить про «явну змову між ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та слідчим ОСОБА_5 та умисне порушення слідчим принципу законності, верховенства права, диспозитивності, публічності, а також прав потерпілого ОСОБА_4 », що апріорі робить оскаржувану постанову, на думку ОСОБА_4 , антиконституційною. Звертає увагу, на «злочинну бездіяльність» прокуратури Солом`янського району м. Києва, що проявилося в тому, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 не було оголошено про підозру, оскільки «рідний син ОСОБА_6 працює прокурором Деснянського району м. Києва і тому перебуває в тісному контакті зі слідчим» по даному провадженню.

Крім того, звертає увагу слідчого судді на наступні обставини. ОСОБА_7 нібито під час допиту визнав, що він на прохання ОСОБА_6 підробив лист фірми «Ладосса Оу», згідно якого ОСОБА_4 є власником акцій даної фірми на суму 300000,00 Євро. В свою чергу, ОСОБА_6 на допиті визнав, що він не повернув отримані від ОСОБА_4 грошові кошти на підставі розписки по причині фінансових проблем, які виникли під час реалізації проекту співпраці з вищезазначеною фірмою. Потім, стверджує ОСОБА_4 , «з мовчазної згоди» слідчого ОСОБА_5 і ОСОБА_8 , і ОСОБА_7 почали заперечувати всі свої попередні покази.

ОСОБА_4 наполягає на тому, що слідчий взяв до уваги більш пізні покази зазначених осіб, а ті обставини, на які вони посилалися раніше, відкинув без мотивування.

ОСОБА_4 оспорює висновок слідчого про наявність між сторонами цивільно-правових відносин, оскільки вважає себе жертвою шахрайських дій.

Наполягає на тому, що постанова є передчасною, оскільки слідчим не перевірено, чи є власником акцій «Ладосса Оу» ОСОБА_4 та не досліджено на що саме ОСОБА_9 розтратив отримані від ОСОБА_4 грошові кошти.

ОСОБА_4 взагалі критикує хід проведення органом досудового розслідування даного кримінального провадження, не погоджується із тим, що слідчий досліджував обставини перетину ОСОБА_6 або ОСОБА_7 державного кордону України, договірні документи з Кримськими компаніями, фінськими фірмами, що на його думку, не має відношення до даного кримінального провадження.

ОСОБА_4 наполягає на тому, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 «об`єднують» і інші кримінальні провадження, як наприклад, фіктивне підприємництво та підробка документів.

Підсумовуючи свої доводи, ОСОБА_4 заявляє, що основною підставою оскаржуваної постанови є «особиста зацікавленість слідчого в даній справі», родинні зв`язки ОСОБА_9 , рідний син якого є прокурором прокуратури Деснянського району м. Києва, дружні стосунки ОСОБА_6 із народним депутатом України ОСОБА_10 та робота ОСОБА_7 на посаді помічника брата колишнього Президента України ОСОБА_11 .

В судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, натомість його адвокат ОСОБА_12 , документи на підтвердження повноважень якого, містяться в матеріалах досліджуваного слідчим суддею кримінального провадження №000450, просив розглядати скаргу за їх відсутності.

Зацікавлена особа, рішення якої оскаржується, - слідчий СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, натомість з прокуратури району надійшли матеріали кримінального провадження №000450 для їх дослідження в судовому засіданні. У відповідності до вимог ст. 306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення скарги, зазначаючи, що слідчим винесена законна та обґрунтована постанова на підставі повного, всебічного дослідження всіх обставин справи і надання їм правової оцінки, яка, по суті, і знайшла своє відображення в тексті оскаржуваної постанови, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи та матеріали наданого кримінального провадження, приходжу до наступного висновку.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Судовим розглядом встановлено, що постановою старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2014 закрите кримінальне провадження, внесене 18.05.2013 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, за заявою ОСОБА_4 про можливі неправомірні шахрайські дії ОСОБА_9 та ОСОБА_7 .

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження може бути закрито лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів (ст.ст. 2, 284 КПК України).

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту свої прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу (ст. 110 КПК України).

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин.

Разом з тим, зазначені обставини не в повній мірі стали предметом аналізу органу досудового розслідування.

Так, винесена слідчим постанова від самого початку в своїй мотивувальній частині не відповідає вимогам закону, оскільки стверджуючи про те, що орган досудового розслідування встановив, що в серпні 2011 року ОСОБА_6 шахрайським шляхом, під приводом розвитку спільного бізнесу, знаходячись в м. Києві, заволодів коштами ОСОБА_4 на загальну суму 150000,00 доларів США та 15000,00 Євро, робить висновок про те, що не було здобуто достатніх доказів, які б свідчили про факт заволодіння шахрайським шляхом коштами ОСОБА_4 (перший і останній абзаци мотивувальної частини оскаржуваної постанови), що є неприпустимим, оскільки само по собі містить суперечливі один одному висновки.

В ході допиту потерпілого останній детально заявив свою позицію по справі, з наведенням конкретних осіб, яких він підозрює у вчиненні щодо себе протиправних дій, а саме що в серпні 2011 року він передав ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 150000,00 доларів США та 15000,00 Євро, зо що останній написав розписку, взявши зобов`язання повернути гроші не пізніше жовтня 2011 року. На підтвердження того, що гроші «підуть» нібито в інвестиції в іноземну компанію, передав ОСОБА_4 листа із оригінальною печаткою цієї фірми. Після того як ОСОБА_6 в строк гроші не повернув, він перестав відповідати на телефонні дзвінки ОСОБА_4 та в подальшому саме ОСОБА_7 поручився за нього за возврат цієї суми. Проте по сьогоднішній день гроші не повернуті.

В ході додаткового допиту потерпілого, останній повідомив, що під час першої зустрічі з ОСОБА_6 , ОСОБА_6 не передавав йому жодних документів на підтвердження ймовірних обіцянок вкладення грошей у фінську компанію. Лист фінської компанії вже потім передав йому ОСОБА_7 . Будь-які відомості щодо перерахування грошей на рахунки фінських компаній йому також не відомі.

В свою чергу, заслуговують на увагу доводи ОСОБА_4 , викладені в скарзі щодо того, що слідчим не було надано належної оцінки обставинам, викладеним під час допиту свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які спочатку давали одні покази, а потім їх змінили. Є незрозумілим в даному випадку, чому орган досудового розслідування відкидає одні докази і приймає до уваги інші. Зокрема, постанова не містить аналізу тих обставин, чому ОСОБА_6 змінив свої покази, будучи допитаним обидва рази в якості свідка із попередженням про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показів.

Крім того, не знайшли свого відображення в оскаржуваній постанові обставини, викладені ОСОБА_7 в ході протоколу його допиту, коли він повідомляє, що дійсно підробив певний документ, щоб на прохання ОСОБА_6 «склалося враження» у ОСОБА_4 , що ОСОБА_6 дійсно заволодів грошима для їх подальшого інвестування в фінську компанію, а не для власних потреб, оскільки це звісно, як на тому наполягає ОСОБА_4 в скарзі, може свідчити про наявність певного умислу.

Є досить неоднозначним твердження слідчого про те, що досліджена розписка, яка міститься в матеріалах справи, із повідомленням про те, що в даному випадку мова йде про цивільно-правові відносини по неповерненню суми позики, оскільки факти введення в оману ОСОБА_4 щодо інвестування його грошей енергетику Фінляндії, а саме в фірму «Дадосса Оу» (Фінляндія) не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, оскільки із змісту самої розписки вбачається дещо інше, також є незрозумілим, чому орган досудового розслідування для підтвердження наявності умислу певного фігуранта злочину намагається довести інвестування грошей в конкретне підприємство, а не досліджує обставини, які можуть свідчити про введення потерпілого в оману за таких умов.

Наведені відомості, які містяться у витребовуваних документах, серед яких договори про спільну діяльність, про іноземні інвестиції та листи-переписка ОСОБА_7 із фінськими компаніями, бізнес-план із калькуляціями, документи-витяги з ЄДРПОУ підприємств, де засновником є ОСОБА_6 не спростовують вищезазначених висновків слідчого судді про те, що досудове розслідування проведено поверхово і однобічно, без дослідження і відображення в постанові, зокрема, про закриття кримінального провадження, всіх суттєвих обставин по справі, крім того, тих, на яких наполягав потерпілий.

В той же час, слідчий суддя вважає такими, що не заслуговують на увагу обґрунтування незаконності оскаржуваної постанови, які пов`язані із особистою зацікавленістю слідчого, оскільки потерпілим відповідні відводи слідчому не заявлялися, про наявність і вплив на результати розгляду даного кримінального провадження прокурорів Деснянського району м. Києва, народних депутатів України та братів колишнього Президента України.

Також не недопустимим зобов`язання орган досудового розслідування повідомити про підозру будь-якій особі, оскільки слідчий як самостійна процесуальна фігура, в ході всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи, самостійно приймає рішення про те, чи достатньо зібрано доказів для того, щоб вважати, що підозра є обґрунтованою.

Так, оскільки в ході досудового розслідування допущена істотна неповнота та однобічність, усунення якої потребує виконання слідчих та інших процесуальних дій, спрямованих на збирання та перевірку доказів, зміст оскаржуваної постанови не відповідає вимогам ч.2 ст.9, ст.110 КПК України, постанова старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2013 за №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України, підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні належить перевірити викладені слідчим судде вище обставини, дати належну правову оцінку зміненим показам свідків, виконати інші необхідні дії, і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення, яке за своїм змістом не буле суперечливим із самого початку своєї мотивувальної частини до безпосереднього висновку по руху провадження.

Керуючись ст. ст. 303, 305, 306, 307,309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.
Постанову старшого слідчого СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві ОСОБА_5 від 25.11.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.05.2013 за №0000450 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст190 КК України, скасувати та зобов`язати СВ Солом`янського РУ ГУМВС України в м. Києві відновити досудове розслідування в даному кримінальному провадженні.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Солом`янського району м. Києва.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1