Провадження № 11-кп/780/451/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
Категорія 34 04.06.2015

УХВАЛА
Іменем України
04 червня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами прокурора, обвинуваченого та його захисника на вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.02.2015 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

засуджений за ч.1 ст.286 КК України до 2-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування основного покарання з іспитовим строком на 2 роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України. Стягнуто із обвинуваченого на користь ОСОБА_9 25 000 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_10 25 000 грн. моральної шкоди, на користь держави - процесуальні витрати в розмірі 1474 грн. 20 коп. Стягнуто з ПАТ «Київський страховий дім» на користь ОСОБА_10 11349 грн. у рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Вироком також вирішено питання щодо речових доказів,

ВСТАНОВ И Л А:

За вироком ОСОБА_7 визнаний винуватим у тому, що він 21.09.2014 року близько 16 години 30 хвилин, керуючи автомобілем марки «Ореї Азгга ОТО 69», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 33 км.
+ 800 м. автодороги сполученням «Київ-Ковель» зі сторони м. Києва у напрямку м. Ковель, в порушення вимог п.п. 10.1., 12.1. та 14.2. Правил дорожнього руху, проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою та її зміною, перед зміною напрямку руху, а саме виконанні маневру обгону, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, а також, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, в результаті чого після виїзду на смугу зустрічного руху, здійснив зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ-2101» державний номерний знак НОМЕР_2 , що рухався в зустрічному для ОСОБА_7 напрямку, в межах своєї смуги руху, внаслідок чого водій ОСОБА_10 та пасажир ОСОБА_9 отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи правильність встановлення фактичних обставин справи, просить вирок скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, неправильним звільненням від відбування покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки. В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на те, що суд при розгляді справи та прийнятті рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання недостатньо врахував дані про ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, у результаті якого дві людини отримали тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, відношення обвинуваченого до вчиненого та наслідків, що настати, не визнання ним своєї вини, а також допущення останнім цілої низки грубих порушень ПДР.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник просять вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, однобічністю та неповнотою судового слідства, істотними порушеннями кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням кримінального закону, а справу закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.286 КК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначається про те. що суд не звернув уваги на допущені процесуальні порушення при огляді місця ДТП, при складанні протоколів огляду технічного стану автотранспорту, при визначенні механізму і причин ДТП безпідставно відкинув показання ОСОБА_7 про те, що він не виконував маневр обгону з виїздом на зустрічну смугу руху, а його автомобіль був фактично некерованим викинутий на зустрічну смугу внаслідок пригальмовування у зв`язку з різким призупиненням руху автомобіля, шо рухався поперед, у зв`язку з чим у даній дорожній ситуації його дії відповідали вимогам ПДР. Крім того, суд невмотивовано відмовив у
задоволенні клопотань захисту про допит свідків, спеціаліста, який проводив автотехнічне дослідження за ініціативою обвинуваченого та про призначення об`єктивної автотехнічної експертизи, допустивши неповноту судового слідства та порушення права обвинуваченого на захист, а також залишив без правової оцінки дії водія автомобіля ВАЗ - 2101, який під час ДТП порушив вимоги п.12.3 ПДР, та неправильно розв`язав цивільні вимоги потерпілих.

Заслухавши прокурора та потерпілих, які підтримали апеляційну скаргу державного обвинувача, та заперечили проти задоволення апеляційної скарги, поданої в інтересах ОСОБА_7 , обвинуваченого та його захисника, які підтримали свої апеляційні вимоги та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, провівши апеляційний розгляд справи, вислухавши сторін в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Винуватість ОСОБА_7 у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження, за обставин, викладених у вироку, стверджуються показаннями потерпілого ОСОБА_10 , свідка ОСОБА_11 , протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з додатками, протоколами огляду транспортних засобів, висновками судово-медичних та автотехнічних експертиз.

Дії ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковано за ч.І ст.286 КК України, оскільки порушення останнім п.п.10.1, 12.1, та 14.2 ПДР перебувають у прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали, а саме з отриманням потерпілими тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого та захисника про недопустимість таких доказів як протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з доданою до нього схемою ДТП у зв`язку з невстановленням місця первинного зіткнення транспортних засобів та протоколів огляду технічного стану автотранспорту за відсутністю підписів понятих не є переконливими, оскільки зазначені докази отримані з дотриманням норм КПК.

Версія обвинуваченого про те, що у його діях відсутні порушення норм ПДР. оскільки його автомобіль був викинутим на зустрічну смугу руху внаслідок пригальмовування у зв`язку з виникненням перешкоди для його руху, не підтверджується будь-якими доказами по справі. Показанням обвинуваченого судом першої інстанції надана належна оцінка і свій висновок суд належним чином обгрунтував у вироку.
Також судовий розгляд проведений стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і у межах висунутого обвинувачення у відповідності до обвинувального акту, тому доводи апеляційної скарги захисника і обвинуваченого про відсутність належної оцінки судом дій водія автомобіля на предмет їх відповідності вимогам ПДР, не ґрунтуються на вимогах КПК України, що регламентують визначення меж судового розгляду.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які могли перешкодити суду постановити законне і обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не виявлено.

Покарання обвинуваченому за ч.1 ст.286 КК України призначено з дотриманням вимог ст.ст.50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного.

Так. судом враховано позитивні дані про особу обвинуваченого, часткове відшкодування ним заподіяної шкоди, невелику ступінь тяжкості вчиненого злочину і висновок про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції його від суспільства є вірним, а доводи апеляційної скарги прокурора - безпідставними.

Також судом вірно розв`язані цивільні вимоги потерпілих, зокрема, і щодо відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначений з дотриманням принципів справедливості, розумності та виваженості.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Вирок Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.02.2015 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни.

Суддя: Суддя: Суддя: