У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів Судової палати у кримінальних справах

Верховного Суду України у складі:

головуючого - судді

Міщенка С.М.,

суддів за участю прокурора захисників - адвокатів

Кліменко М.Р. і Глоса Л.Ф.,
ОСОБА_13, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула в судовому засіданні в
м. Києві 3 квітня 2007 року кримінальну справу за касаційною
скаргою з доповненнями до неї захисника ОСОБА_3 і за касаційним поданням
заступника військового прокурора Центрального регіону України Свинар О. на
вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2006 року
та на ухвалу колегії суддів судової палати у кримінальних справах
апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2006 року щодо
ОСОБА_1

Зазначеним вироком засуджено

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_2 народження,
громадянина України,

раніше судимого:

- 16.02.2004 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.
364 КК України на 5 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати
посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на 1 рік зі
звільненням на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з
випробуванням і іспитовим строком на 2 роки,

- за ч.1 ст. 367 КК України (за епізодами №№ 1, 2 реалізації худоби
18.11.2003р. і 26.01.2004р.) на 1 рік обмеження волі з позбавленням права
обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на 1
рік.

На підставі ч.4 ст.70, ст.72 КК
України до цього покарання частково приєднано невідбуте покарання за попереднім
вироком від 16.02.2004р. і визначено ОСОБА_1 покарання у виді позбавлення волі
на строк 5 років 3 місяці з позбавленням права обіймати посади, пов'язані з
організаційно-розпорядчими функціями, строком на 1 рік.

- за ч.1 ст. 367 КК України (за епізодами
№№ 3 - 8 реалізації худоби 25.02.2004р., 04.03.2004р., 27.03.2004р.,
29.03.2004р., 31.03.2004р., 03.04.2004р.) на 1 рік 6 місяців обмеження волі з
позбавленням права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими
функціями, строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ст.ст. 71, 72 КК України до цього покарання
частково приєднано невідбуте покарання за попереднім вироком від 16.02.2004 року і ОСОБА_1 визначено для відбуття остаточне
покарання у виді позбавлення волі
строком на 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посади,
пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями, строком на 2 роки.

ОСОБА_1визнано винуватим у службовій недбалості, яка
полягала у наступному.

ОСОБА_1, працюючи ІНФОРМАЦІЯ_1, будучи службовою особою,
12.02.2003р. звернувся до Міністерства аграрної політики України з проханням
включити ВПЗ “ІНФОРМАЦІЯ_1” у виконання Державної програми селекції у
тваринництві та птахівництві, що фінансується з Державного бюджету України. Це
прохання було задоволене, і заводу в період з 03.03.2003р. по 25.12.2003р.
поетапно виділено з Державного бюджету 100.000грн. на здешевлення вартості
придбання племінних (генетичних) ресурсів з метою розвитку племінної бази
провідних порід тварин, від освоєння яких
державою передбачалося отримати перші результати в 2004-2005 р.р. На
виділені кошти ВПЗ “ІНФОРМАЦІЯ_1” придбало 31 племінну свиню та 72 племінні
телиці.

Однак ОСОБА_1, діючи в порушення вимог Статуту ВПЗ і законодавства України, яке забороняло
перепродаж племінного поголів'я тварин, придбаного за кошти, виділені з
Державного бюджету, неналежно виконуючи свої службові обов'язки через
несумлінне ставлення до них, не
виконавши програму селекції у тваринництві, здійснив реалізацію племінної
худоби: 18.11.2003р. - 4 свиней на суму 2400 грн., 26.01.2004р. - 1 свині на
суму 750 грн., 25.02.2004р. - 2 свиней на суму 1500 грн., 04.03.2004р. - 1
свині на суму 1015 грн.50коп., 27.03.2004р. - 1 телиці на суму 940грн.80коп.,
29.03.2004р. - 6 свиней на суму 5551грн.40коп., 31.03.2004р. - 1 телиці на суму
1365 грн. та 1 свині на суму 780 грн., 03.04.2004р. - 1 телиці на суму 896 грн.
Всього було реалізовано племінної худоби на 15 198грн.70 коп. Внаслідок цього
заподіяно істотну шкоду державним інтересам.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18 серпня 2006 року
вирок Чутівського районного суду Полтавської області від 27 червня 2006 року
щодо ОСОБА_1 залишено без зміни.

У касаційній скарзі та доповненнях до неї захисник
засудженого - адвокат ОСОБА_3 вказує на
неправильність кваліфікації дій ОСОБА_1і безпідставність його засудження.
Посилається на те, що при реалізації худоби ОСОБА_1 діяв не з необережності, а
умисно з метою забезпечення позитивної господарської діяльності свого
підприємства і уникнення його банкрутства, тобто у стані крайньої необхідності.
Тому вважає, що в діях ОСОБА_1немає складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 367
КК України. Просить судові рішення щодо ОСОБА_1скасувати, а справу
закрити.

У касаційному поданні заступник військового прокурора Центрального
регіону України, який діє на правах заступника прокурора області, просить
судові рішення щодо ОСОБА_1скасувати, а справу направити на новий судовий
розгляд, мотивуючи тим, що, призначаючи засудженому покарання, суд неправильно
застосував кримінальний закон, а саме: призначив покарання за окремими
епізодами злочинної діяльності, а не за один продовжуваний злочин, а також
безпідставно застосував до ОСОБА_1 вимоги ч.4 ст. 70 КК україни.

Заслухавши доповідь судді Верховного Суду України, пояснення прокурора на
підтримання касаційного подання,
пояснення захисників ОСОБА_3 і ОСОБА_2, які підтримали касаційну скаргу
адвоката ОСОБА_3 та просили скасувати судові рішення відносно ОСОБА_1 із
закриттям провадження у справі за відсутністю в його діях складу злочину, з
посиланням на те, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої необхідності і в його діях
немає ознаки істотної шкоди державним інтересам, перевіривши матеріали справи
та обговоривши доводи касаційної скарги і касаційного подання, колегія суддів
вважає, що касаційна скарга і касаційне подання
підлягають задоволенню частково.

Винуватість ОСОБА_1у вчиненні
злочину є доведеною.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 не заперечував, що протягом листопада 2003 року - квітня
2004 року за його вказівками в ВПЗ “ІНФОРМАЦІЯ_1” здійснювалась реалізація
племінної худоби, придбаної на державні кошти для виконання Державної програми
селекції у тваринництві.

Ці ж обставини
підтверджені показаннями свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та іншими доказами, які досліджені у судовому засіданні,
належно оцінені та наведені у вироку
суду.

Згідно із зазначеними доказами, органами досудового
слідства і судом правильно встановлено, що невиконанням програми селекції і
продажем племінної худоби, що завдало державі збитків на суму 15198 грн. 70
коп., було заподіяно істотну шкоду державним інтересам.

Та обставина, що виручені від продажу кошти
спрямовувались на господарські потреби
самостійного господарюючого суб'єкта
- підприємства, яким керував ОСОБА_1, не свідчить про відсутність в діях останнього ознаки заподіяння істотної
шкоди державним інтересам.

Також у матеріалах
справи відсутні будь-які дані на підтвердження, що ОСОБА_1 діяв у стані крайньої
необхідності, тобто для відвернення небезпеки, що безпосередньо загрожувала
йому, охоронюваним законом правам інших осіб, а також суспільним інтересам чи інтересам держави (ст.39 КК України).
Таких даних не наведено і у касаційних скаргах.

Зміна в 2005 році
законодавства щодо використання
коштів Державного бюджету України на фінансування державної програми селекції у
тваринництві на підприємствах агропромислового комплексу і в науково-дослідних
господарствах, на що посилаються захисники в засіданні суду касаційної
інстанції, не впливає на доведеність винуватості ОСОБА_1у вчиненні злочину в
2003-2004р.р., оскільки він повинен був дотримуватись законодавства, яке діяло на той час.

Доводи, висунуті ОСОБА_1 та його
захисником на підтвердження
невинуватості ОСОБА_1у неналежному
виконанні службовою особою своїх службових обов'язків через несумлінне
ставлення до них, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам, були
предметом перевірки суду першої та апеляційної інстанції і обґрунтовано визнані
ними безпідставними. З висновками цих судів щодо доведеності винуватості
засудженого погоджується і колегія суддів.

Разом з тим, суд першої інстанції, діючи відповідно до вимог ст. 275 КПК
України, тобто, розглядаючи справу у межах пред'явленого ОСОБА_1 обвинувачення за
ч. 1 ст. 367 КК України, у мотивувальній частині вироку правильно зазначив про
кваліфікацію дій засудженого за ч. 1 ст.
367 КК України, оскільки визнав, що ОСОБА_1 вчинено єдиний злочин, внаслідок якого
заподіяна істотна шкода державним інтересам. Однак у резолютивній частині
вироку суд припустив помилку, давши окрему кваліфікацію діям ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 367
КК України по епізодам продажу худоби №№ 1-2
і за ч.1 ст. 367 КК України - по
епізодам продажу худоби №№ 3-8.

Також суд, кваліфікувавши у
мотивувальній частині вироку дії ОСОБА_1 як вчинення одного злочину,
передбаченого ч.1 ст.367 КК України, при призначенні покарання порушив вимоги
ст.70 КК України, застосування якої допускається при вчиненні окремих злочинів,
і не врахував роз'яснення, що міститься у п. 20 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 24.10.2003 року № 7 “Про практику призначення судами
кримінального покарання”, згідно з яким за окремими епізодами злочинної
діяльності, які не мають самостійної кваліфікації, покарання не призначаються,
та у резолютивній частині вироку призначив покарання ОСОБА_1 окремо по
епізодах злочинної діяльності та за сукупністю злочинів, що є неправильним.

Апеляційною інстанцією зазначені помилки суду першої інстанції виправлені
не були, а тому судові рішення щодо ОСОБА_1
в цій частині підлягають зміні з перекваліфікацією його дій на ч.1
ст.367 КК України, з визначенням покарання за цим злочином та за сукупністю
вироків, оскільки цей злочин вчинено ним після засудження за вироком від
16.02.2004 року, яким його було звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

При призначенні ОСОБА_1 покарання за
ч. 1 ст. 367 КК України колегія суддів
ураховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину та дані про особу
засудженого.

Ураховуючи, що становище ОСОБА_1не погіршується зміною касаційним судом
вироку щодо нього, колегія суддів вважає, що
немає підстав для скасування вироку за доводами касаційного
подання.

Також не встановлено і підстав для скасування вироку щодо ОСОБА_1 із
закриттям справи, як про це просить захисник засудженого у касаційній скарзі.

Керуючись ст.ст.
395-396 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

касаційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_3 і касаційне подання заступника військового прокурора Центрального
регіону України задовольнити частково.

Вирок Чутівського районного суду
Полтавської області від 27 червня 2006 року та ухвалу колегії суддів судової
палати у кримінальних справах апеляційного суду Полтавської області від 18
серпня 2006 року щодо ОСОБА_1 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_1 з ч.1 ст.367 КК України (за епізодами
№№ 1-2 реалізації худоби 18.11.2003р. і 26.01.2004р.) і ч. 1 ст.367 КК України
(за епізодами №№ 3 - 8 реалізації худоби 25.02.2004р., 04.03.2004р.,
27.03.2004р., 29.03.2004р., 31.03.2004р., 03.04.2004р.) на ч.1 ст.367 КК України і призначити йому
за цим законом покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями,
строком на 1 рік.

На підставі ст. 71 КК України
до цього покарання частково приєднати
невідбуте основне і додаткове покарання
за попереднім вироком Чутівського районного судом Полтавської області від
16.02.2004 року і за сукупністю вироків
ОСОБА_1 визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці з позбавленням
права обіймати посади, пов'язані з організаційно-розпорядчими функціями,
строком на 1 рік 6 місяців.

Виключити із судових рішень застосування до ОСОБА_1 ч.4 ст.70 КК України.

У решті судові рішення залишити без зміни.

Судді:

Міщенко С.М. Кліменко М.Р. Глос
Л.Ф.