Справа № 138/577/15-к
Провадження №:1-кп/138/57/15

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2015 року Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого, судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Могилеві-Подільському в приміщенні міськрайонного суду кримінальне провадження № 0000069 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, освіта базова вища, одруженого, призваного ІНФОРМАЦІЯ_2 за мобілізацією 16.05.2014, проходить військову службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.402 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, військової частини польова пошта НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України Про військовий обов`язок та військову службу, положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 30, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, 06.09.2014 близько 09 год. 00 хв. в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з прямим умислом, відкрито відмовився виконати наказ військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 №351 від 04.09.2014 Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання та припис щодо вибуття останнього до постійного місця дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, які були видані уповноваженою особою, в межах своїх повноважень, із дотриманням належної форми і порядку їх віддання, а також ґрунтувались на законі, за змістом не суперечать чинному законодавству, та згідно яких ОСОБА_4 був зобов`язаний 10 вересня 2014 року прибути до місця постійної дислокації військової частини польова пошта НОМЕР_1 , яка дислокується в зоні проведення Антитерористичної операції, тому своїми діями підірвав боєготовність та боєздатність вказаної військової частини.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч.1 ст.402 КК України визнав повністю, суду пояснив, що протягом трьох місяців він проходив службу в зоні АТО, після чого, подавши рапорт на ім`я свого комбата, здавши зброю та майно, 28.08.2014 на підставі відповідного припису вибув з постійного місця дислокації своєї військової частини до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого проходження служби. На підставі наказу військового комісара ІНФОРМАЦІЯ_4 був прикомандирований до ІНФОРМАЦІЯ_3 . 4 вересня 2014 року військовим комісаром ІНФОРМАЦІЯ_4 було видано наказ №351 Про повернення військовослужбовців військової частини польова пошта НОМЕР_1 до місця виконання завдання. Проте, він відмовився ставити підпис про ознайомлення з даним наказом, відмовився від отримання припису та вибуття до місця постійної дислокації своєї військової частини у зону АТО. У скоєному щиро розкаюється, просить суворо не карати, надати йому можливість продовжити військову службу у якості військовослужбовця прикордонної служби.

При цьому обвинувачений ОСОБА_4 та інші учасники судового розгляду погоджуються з недоцільністю дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. Обвинувачений та інші учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин. ОСОБА_4 добровільно погоджується на застосування судом під час подальшого розгляду справи вимог ч.3 ст. 349 КПК України, пояснив, що йому зрозумілі наслідки застосування даної норми закону. При таких обставинах, суд вважає за недоцільне досліджувати докази відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З врахуванням зібраних в судовому засіданні доказів суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 402 КК України непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості.

По місцю проходження служби обвинувачений характеризується позитивно, має на утриманні малолітню дитину.

Обвинувачений ОСОБА_4 вперше притягується до кримінальної відповідальності, свою вину визнає, щиро розкаюється у скоєному, що суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що дає підстави суду до обраного покарання застосувати ст. 75 КК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
З А С У Д И В :
ОСОБА_4 визнати винним за ч.1 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування обраного покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк 2( два) роки.

Згідно з п.2,3 ч.1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально виконавчої інспекції, повідомляти кримінально виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи.

На вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Вінницької області протягом 30 діб з дня проголошення вироку.

Суддя