АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №642/1101/15-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/790/926/15 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 червня 2015 р. м. Харків

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі - ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Ленінського районного суду м. Харковавід 12 березня 2015 р.,-

В С Т А Н О В И Л А:
Вказаним вироком,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Руська Лозова Дергачівського району Харківської області, громадянин України, із середньою освітою, офіційно не працюючий, в силу ст.89 КК України раніше не судимий, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , засуджений за ч.1 ст.358 КК України до 2 років обмеження волі; за ч.4 ст.358 КК України до 1 року обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_7 остаточно визначено покарання 2 роки обмеження волі.
Згідно ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням. Судом встановлений іспитовий строк 1 рік.
Відповідно до ст.76 КК України на ОСОБА_7 покладені обов`язки не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти вказану інспекцію про зміну місця проживання і періодично з`являтися для реєстрації в кримінально-виконавчу інспекцію.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 не обирався.
Присуджено стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судово-технічної експертизи в розмірі 614 гривень 40 копійок.
Як встановив суд, ОСОБА_7 на початку січня 2015 р., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не вдалось, перебуваючи в вагоні електропотяга сполученням «Козача Лопань Харків-пас.», слідував до станції «Харків пасажирський» Південної Залізниці. На підлозі зазначеного потягу він знайшов пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 11червня 2009 р. на ім`я ОСОБА_8 . Це пенсійне посвідчення ОСОБА_7 залишив собі з метою подальшої підробки та використання, як свого офіційного документу.

Вранці, 12 січня 2015 р., більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого помешкання, діючи з корисливих мотивів, умисно, поверх захисної плівки ламінату, наклеїв фотокартку зі своїм зображенням на первинну фотографію власника пенсійного посвідчення, тим самим підробив офіційний документ, який видається установою, що має право видавати такий документ, з метою його подальшого використання.

Згідно висновку судово-технічної експертизи документів НДЕКЦ при Управлінні МВС України на Південній залізниці № 14 від 23 січня 2015 р., бланк пенсійного посвідчення, серії НОМЕР_1 , яке видане 11червня 2009 р. на ім`я ОСОБА_8 , виготовлено в умовах поліграфічного підприємства способом плаского та високого друку, та первісний зміст цього посвідчення було змінено: на первинну фотографію поверх захисної плівки ламінату була наклеєна інша фотографія.

Окрім того, о 16 годині 48 хвилин 20 січня 2015 р. ОСОБА_7 , діючи незаконно, з корисливих мотивів, за допомогою вищезазначеного пенсійного посвідчення, в одній із північних кас вокзалу станції « Харків пасажирський», ДП «Південна залізниця», придбав проїзний квиток на електропотяг сполученням «Харків - пас. - Козача Лопань».

Біля 16 години 50 хвилин, ОСОБА_7 проходив через турнікетний контроль північного терміналу «Б» вокзалу станції «Харків пасажирський», ДП «Південна залізниця», з метою уникнути платежу за проїзд в приміському електропотязі, пред`явив черговому по залу Північного терміналу «Б» документ, що надає право на безкоштовний проїзд, згідно Закону України «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» від 16.12.1993 року, а саме пенсійне посвідчення серії НОМЕР_1 , яке видане 11червня 2009 р. на ім`я ОСОБА_8 , а також проїзний квиток на електропотяг сполученням «Харків - пас. - Козача Лопань», який було придбано по вищезазначеному пенсійному посвідченні, та пройшов через турнікетний контроль до виходу на платформу.

Однак, ОСОБА_7 був зупинений працівниками міліції, де в ході огляду місця події у нього, було вилучено зазначене пенсійне посвідчення.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні зазначає, що суд при винесені вироку щодо ОСОБА_7 неправильно застосував Закон України про кримінальну відповідальність, оскільки обвинувачений фактично є пенсіонером за віком, тому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №354 від 17 травня 1993 р., вчинені ним кримінальні правопорушення втратили суспільну небезпечність. Окрім того, злочини, передбачені ч.1, ч.4 ст.358 КК України, відповідно до ст.12 КК України, не є тяжкими злочинами, щиро покаявся, що є підставою для звільнення останнього у зв`язку з дійовим каяттям в порядку, передбаченому ст.45 КК України. З наведених підстав, прокурор просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2015 р. щодо ОСОБА_7 скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, а також думку обвинуваченого, який не заперечував проти звільнення від кримінальної відповідальності, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув дане провадження відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись дослідженням доказів по справі допитом обвинуваченого, який повністю визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дав пояснення з приводу обставин їх вчинення, а тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі.

За таких обставин, згідно положень ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Дії ОСОБА_7 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, що також ніким з учасників процесу не оскаржується.

Норми Особливої частини КК України мають базуватися на нормах Загальної частини цього Кодексу, що зазначено законодавцем у статті 65 КК України, якою встановлено загальні засади призначення покарання. Згідно з частиною першою цієї статті суд призначає покарання не тільки в межах, встановлених у санкції статті Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, і, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.
З огляду на ці вимоги закону, суд, при призначенні покарання, повинен враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК України, а й ті норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються інші питання, пов`язані з призначенням покарання, здатні вплинути на обрання судом певного виду і міри покарання, зокрема і тих положень, що передбачені ч.3 ст.61 КК України.
Відповідно до цього Закону, покарання у вигляді обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до інвалідів першої і другої групи.
Суд першої інстанції, на порушення вимог ст.61 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_7 за ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України, застосував закон, який не підлягав застосуванню, оскільки із матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений фактично є пенсіонером за віком, тому йому не може бути призначено даний вид покарання.
Водночас, згідно ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності»,- звільнення особи від кримінальної відповідальності, у зв`язку з дійовим каяттям, можливе в разі вчинення нею вперше злочину невеликої тяжкості.

Дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК України.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги у встановленні невідомих їм обставин справи.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Вимогами ч.1 ст. 417 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальні провадження.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 в силу ст.89 КК України раніше не судимий, вчинив злочини, які, відповідно до ч.2 ст.12 КК України, є злочинами невеликої тяжкості, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

Також, районним судом вірно встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчинених злочинах, про що свідчить визнання ним факту вчинення злочинів, його дійсне, відверте, активне сприяння розкриттю злочинів, надання ним допомоги правоохоронним органам у встановлені обставин даної справи.

Згідно з п.3 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо за наявності підстав для закриття судом провадження в кримінальній справі, його не було закрито.
Враховуючи вищевикладене, а також, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів невеликої тяжкості, він відповідно до ст.89 КК України раніше не судимий, щиро покаявся у скоєному, активне сприяв розкриттю злочинів, фактично досяг пенсійного віку, колегія суддів вважає, що є всі підстави для закриття кримінального провадження зі звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Відповідно до ст.124 КК України, апеляційний суд стягує з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Речові докази, які долучені до кримінального провадження зберігати у справі.

Керуючись ст.ст. 45, 284, 285 404, 405, 409, 412, 417 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 12 березня 2015 р. щодо ОСОБА_7 скасувати.

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності, на підстав ст.45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 21 січня 2015 р. щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст.358 та ч.4 ст.358 КК України закрити.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судово-технічної експертизи в розмірі 614 гривень 40 копійок.

Речові докази, які долучено до кримінального провадження - зберігати у справі.

Ухвала апеляційного суду Харківської області може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Головуючий
Судді