Справа № 1304/7294/12 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11/783/59/15 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та Манькут

з участю прокурорів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

захисників-адвокатів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

засуджених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за апеляціями прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, засуджених ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року,

в с т а н о в и л а :

Цим вироком суду

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, безпартійного, з неповною вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 27 лютого 2007 року Шевченківським районним судом м. Львова за ст. ст. 185 ч. 3, 69 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі,

визнано винним у скоєнні злочинів передбачених ст. ст. 187 ч.3, 15 ч.3, 185 ч.3 КК України та призначено покарання:

- за ст. 187 ч. 3 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі із конфіскацією належного на праві власності майна;

- за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання - 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_12 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_12 рахується з моменту фактичного його затримання 22 червня 2012 року.

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Львова, росіянина, громадянина України, безпартійного, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, без постійного місця проживання, раніше не судженого,

визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ст. ст. 187 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України та обрано покарання:

- за ст. 187 ч. 3 КК України 9 (дев`ять) років позбавлення волі із конфіскацією належного на праві власності майна;

- за ст. ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі;

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання - 9 (дев`ять) років позбавлення волі з конфіскацією належного на праві власності майна.

Запобіжний захід засудженому ОСОБА_13 до вступу вироку в законну силу залишено тримання під вартою.

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_13 рахується з моменту фактичного його затримання 22 червня 2012 року.

Вирішено питання з речовими доказами, цивільними позовами та судовими витратами.

Вироком суду ОСОБА_12 та ОСОБА_13 визнано винними та засуджено за те, що ОСОБА_12 10 лютого 2011 року, о 08.00 год., за попередньою змовою в групі із ОСОБА_13 вчинили розбій - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи зоров`я особи, яка зазнала нападу, поєднаний із проникненням в приміщення, що виразився в наступному. Підсудні підійшли до дверей квартири АДРЕСА_2 та представились майстрами, під виглядом отримання ключів від горища проникли у помешкання потерпілої ОСОБА_14 , та з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_15 , який перебував у квартирі, позбавлення його можливості покликати на допомогу, з метою безперешкодного та незаконного заволодіння майном потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , застосували щодо останніх фізичне насильство. ОСОБА_12 повалив на підлогу потерпілого та наніс йому удари руками в область голови, тулуба та кінцівок, демонстративно, на очах у потерпілої ОСОБА_14 , яку силою утримував ОСОБА_16 , руками здушував шию ОСОБА_15 на протязі однієї хвилини, поки останній не почав слабнути і втрачати свідомість, використовуючи скотч та жіночий пояс, зв`язав руки та ноги потерпілого, позбавивши його будь-якої можливості чинити опір, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_15 , згідно висновку експерта № 350 від 11.02.2011 року тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці правого вуха, над правою ключицею, в ділянці правого ключового суглобу, в ділянці обох ліктьових суглобів, на лівому плечі, саден на шиї, в ділянці обох променево-зап`ястних суглобів, на правій кисті, на ногах, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. При цьому, ОСОБА_13 , діючи одночасно за попередньою змовою в групі із ОСОБА_12 , з метою заволодіння майном потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , застосував відносно потерпілої ОСОБА_14 фізичне насильство: вхопив її однією рукою за шию, іншою затулив рот та повалив її на підлогу, використовуючи скотч, зв`язав руки та ноги, чим спричинив потерпілій ОСОБА_14 згідно висновку експерта № 349 від 01.02.2011 року тілесні ушкодження у вигляді синців на ногах, садна на правій стопі, які відносяться до легкого тілесного ушкодження. В результаті злочинних дій ОСОБА_12 за попередньою змовою в групі із ОСОБА_13 та невстановленою слідством особою, заволоділи грошима в сумі 12600 грн., золотим кульчиком та кулоном на суму 600 грн., належними ОСОБА_14 , а також золотим ланцюжком та двома золотими кулонами ОСОБА_15 на суму 5500 грн., спричинивши потерпілій ОСОБА_14 матеріальну шкоду на суму 13200 грн. та потерпілому ОСОБА_15 матеріальну шкоду на суму 15500 грн.

Крім цього, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 22 червня 2012 року о 01.00 год., за попередньою змовою в групі осіб, знаходячись в АДРЕСА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, використовуючи цвяхотяг, який ОСОБА_12 заздалегідь приніс як знаряддя, зламали вхідні двері, проникли в приміщення бару « ІНФОРМАЦІЯ_3 », звідки намагались таємно викрасти гроші в сумі 350 грн., телевізор марки «Оріон» вартістю 6597 грн., які належали потерпілій ОСОБА_17 . Однак, свого злочинного умислу до кінця не довели через незалежні від їх волі причині, так як були затримані в приміщенні бару «Крона» працівниками міліції на місці злочину .

На вирок суду прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, засуджені ОСОБА_13 та ОСОБА_12 подали апеляції.

В своїй апеляції прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення злочинів та їх кваліфікацію, вважає вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року відносно ОСОБА_13 та ОСОБА_12 незаконним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки судом призначено покарання, яке не відповідає тяжкості злочину та особі засуджених.

Зазначає, що суд при призначенні покарання засудженим не взяв до уваги те, що в ході досудового так і судового слідства підсудні ОСОБА_13 та ОСОБА_12 вини в інкримінованих їм злочинах не визнали, фактично перешкоджали встановленню істини по справі, що свідчить про відсутність у останніх належної оцінки вчиненого кримінально-караного діяння, розкаяння у вчинених злочинах та усвідомлення вини у скоєному, завданих збитків потерпілим не відшкодували, роль кожного під час скоєння злочину, особи засуджених.

Просить вказаний вирок суду скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого злочину внаслідок м`якості та постановити новий вирок, призначивши покарання ОСОБА_18 за ст. 187 ч. 3 КК України - 9 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна.

В своїй апеляції засуджений ОСОБА_12 вказує, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив фактичні обставини справи, не надав належної оцінки його показам та показам засудженого ОСОБА_13 , а взяв до уваги тільки покази потерпілих. Зазначає, що вони з ОСОБА_13 вчинили грабіж, а не розбій.
Просить вирок суду змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України, зменшивши при цьому розмір покарання.
Засуджений ОСОБА_13 в своїй апеляції також зазначає, що вказаний вирок підлягає зміні у зв`язку з однобічністю та неповнотою досудового слідства, невідповідністю висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, неправильним застосуванням кримінального закону, невідповідністю призначеного покарання тяжкості злочину та особі засудженого, висновки суду щодо кваліфікації його дій вважає необгрунтованими, оскішльки такі грунтуються лише на показах потерпілих, які не перевірені в ході відтворення обстановки та обставин події.
Вказує, що при призначенні покарання суд не врахував, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, характеризується позитивно, має ряд хронічних захворювань, надав суду визнавальні покази, щиро розкаявся.
Просить вирок суду відносно нього змінити, переквалфікувати його дії зі ст. 187 ч .3 КК України на ст. 186 ч. 3 КК України, пом`якшивши призначене йому покарання.
Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який просив задоволити його апеляцію та відхилити апеляції засуджених ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , думку засуджених ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та їх захисників-адвокатів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які просили відхилити апеляцію прокурора, а також долучені до справи заперечення прокурора на їх апеляції, та задоволити апеляції засуджених, розглянувши матеріали справи та обговоривши доводи апеляцій, колегія суддів приходить до висновку, що апеляції не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Так, як вбачається із матеріалів кримінальної справи суд першої інстанції, на думку колегії суддів, правильно встановив фактичні обставини вчинених засудженими злочинів.

Висновки суду про доведеність їх вини ґрунтуються на досліджених у судовому засіданні доказах, які детально викладенні у вироку і яким суд дав належну оцінку.

При цьому, колегія суддів вважає, що вина обвинувачених в інкримінованих їм злочинах повністю підтверджується показами потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , на яких вони настоюють і які є послідовними, правдивими, об`єктивно відображають обставини справи, показами свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , аналогічними показами свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , протоколом пред`явлення фотознімків для впізнання від 03.11.2011 року та довідкою до нього; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.06.2012 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 23.06.2012 року; даними протоколу пред`явлення особи для впізнання від 03.07.2012 року; даними пред`явлення особи для впізнання від 10.07.2012 року; даними протоколу відтворення обстановки та обставин події та відеозаписом до нього, проведеного з і з потерпілою ОСОБА_14 ; даними протоколу огляду місця події від 10.02.2011 року; висновком молекулярно-генетичної експертизи та висновку експерта № 3/855 від 06.07.2012 року; висновком судово-медичної експертизи та висновком експерта № 350 від 11.02.2011 року; висновком судово-медичної експертизи та висновком експерта № 349 від 11.02.2011 року; матеріалами амбулаторної судово-психіатричної експертизи та висновком експерта № 604 від 04.07.2012 року; матеріалами амбулаторної судово-психіатричної експертизи та висновком експерта № 605 від 04.07.2012 року; протоколом явки із повинною ОСОБА_13 від 22.06.2012 року; протоколом особистого огляду від 22.06.2012 року; протоколом огляду місця події від 22.06.2012 року та фототаблицею до нього; протоколом відтворення обстановки та обставин події від 22.06.2012 року та відеозаписом до нього, проведеного з ОСОБА_13 ; матеріалами судово-трасологічної експертизи та висновком експерта № 5X467 від 18.07.2012 року та іншими, зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами.

Крім того, на думку колегії суддів, що суд першої інстанції, оцінюючи докази у їх сукупності, прийшов до правильного переконання про те, що винуватість підсудних у вчиненні злочинних дій передбачених ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 , ч. 3 ст.187 КК України доведено повністю.

А тому, на переконання колегії суддів, кваліфікація дії ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ст. 187 ч. 3 КК України є вірною, відповідає фактичним обставинам справи, об`єктивній стороні складу злочину, передбаченого ст.187 КК України та узгоджується із позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові Пленуму Верховного Суду України, оскільки вони вчинили розбій - напад з метою заволодінння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, оскільки в даному випадку мало місце придушення потерпілого за шию та втрата потерпілим свідомості, поєднаний з проникненням у житло, за попередньою змовою в групі осіб.

І ця обставина підтверджується поясненнями потерпілої ОСОБА_14 , яка зазначила, що під час нападу на них вона бачила ОСОБА_15 , якого ОСОБА_12 однією рукою притиснув обличчям до дивану, а іншою наносив удари в область спини та голови, згодом почав його душити, стискаючи руками шию, а побачивши, що ОСОБА_15 втрачає свідомість, вона почала кричати, що все віддасть.

Та з пояснень потерпілого ОСОБА_15 вбачається, що в ході бійки з ОСОБА_12 він отримав значну кількість ударів руками та ногами по тілу, під час бійки зайшов в кімнату ОСОБА_13 , утримуючи ОСОБА_14 та сказав до ОСОБА_12 здушувати його, що той і зробив, внаслідок чого він почав слабнути і втрачати свідомість.

Згідно висновку експерта № 350 від 11.02.2011 року потерпілому ОСОБА_15 було спричинено легкі тілесні ушкодження, в тому числі садна на шиї, і це насильство було небезпечним для життя в момент заподіяння та створило реальну загрозу для життя потерпілого в момент застосування.

А під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, що зазначено в статті 187 КК України, слід розуміти умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию тощо.

Вірною також, на думку колегії суддів, є і кваліфікація дій ОСОБА_12 та ОСОБА_13 за ст. 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, оскільки вони вчинили замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в приміщення, повторно, за попередньою змовою в групі осіб, і це також підтверджено зібраними та дослідженими по справі доказами.

При цьому, призначаючи підсудним вид та розмір покарання, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу кожного винного, їх стан здоров`я, сімейний стан, скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Приймаючи до уваги вищенаведене, колегія суддів вважає, що засудженим при призначенні покарання, в межах пред`явленого кожному з них обвинувачення, за ст.ст. 187 ч. 3, 15 ч. 3, 185 ч. 3 КК України, вірно призначено основне покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій зазначених статей КК України.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що органи слідства і суд дослідили у справі всі ті обставини, які могли мати значення для прийняття рішення у справі, а тому наведені апелянтами у апеляціях доводи про незаконність вироку суду першої інстанції є необґрунтованими.

Також, колегія суддів при перевірці справи та прийнятого рішення не виявила допущених істотних порушень КПК України чи неправильного застосування кримінального закону, які б тягнули за собою скасування чи зміну вироку суду.

Керуючись ст. ст. 362, 366 та 367 КПК України (1960 року), колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги прокурора, який приймав участь у суді першої інстанції, та засуджених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Галицького районного суду м. Львова від 12 грудня 2014 року відносно ОСОБА_12 та ОСОБА_13 без змін.

Головуючий
Судді