Справа № 473/1611/15-к
ВИРОК
іменем України
"28" квітня 2015 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження №0000486 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Вознесенськ, Миколаївської області, не працює, з неповною середньою освітою, не одружений, не військовозобов`язаний, раніше судимий 03.03.2011 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 16.06.2014 року з Арбузинської ВК № 83 у зв`язку з відбуттям покарання, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

26 лютого 2015 року, приблизно о 22-00 год. у ОСОБА_4 під час розпиття спиртних напоїв зі своїми друзями неподалік автостанції Вознесенськ-Південна, яка розташована за адресою: Миколаївська область, м.Вознесенськ, вул. Челюскінців, 15, виник умисел на таємне викрадення майна з території зазначеної автостанції. В ході реалізації злочинного умислу на викрадення чужого майна ОСОБА_4 через зачинені ворота автостанції Вознесенськ-Південна переліз на територію подвір`я, де за допомогою тротуарної плитки пошкодив одне металопластикове скло розміром 660х480 мм вартістю 300 грн. та два дерев`яні віконні скла розмірами 700х450 мм вартістю 100 грн. кожне, які встановлені в приміщенні туалету автостанції та проникнувши в середину приміщення зняв з кріплень на стіні 2 електричні обігрівачі сірого кольору марки Helios КРТ- 2007 Ci потужністю W-2000Вт вартістю 700 грн. кожен загальною вартістю 1400 грн. Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 виніс зазначені обігрівачі, якими хотів розпорядитися на власний розсуд, шляхом подальшого продажу, до воріт на подвір`ї автостанції, проте довести свій злочинний умисел спрямований на викрадення чужого майна не зміг, оскільки у цей час на території автостанції побачив невідому йому особу та втік з місця злочину.

Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, та пояснив, що йому зрозуміла суть пред`явленого обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування та викладеними в обвинувальному акті, наданому стороною обвинувачення. На підставі положень ст.63 Конституції України обвинувачений ОСОБА_4 від дачі показань відмовився.

Потерпілий ОСОБА_6 до суду не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати провадження в його відсутності, зазначивши, що будь-яких претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має.

Враховуючи те, що обвинувачений у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор та захисник обвинуваченого також не оспорювали обставини, встановлені в обвинувальному акті, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ч.3 ст.349 КПК України та з`ясувавши, що вони розуміють, що будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, - визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Як вбачається із наданих стороною обвинувачення письмових доказів, а саме зберігальної розписки, наданої потерпілим ОСОБА_6 , останній отримав від працівників міліції 2 електричні обігрівачі сірого кольору марки Helios КРТ-2007 Ci потужністю W-2000Вт, які було викрадено з приміщення туалету на території автостанції Вознесенськ-Південна, - що свідчить про те, що ОСОБА_4 з причин, що не залежали від його волі, не вчинив всіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Оцінюючи зібрані, перевірені та досліджені в порядку ч.3 ст.349 КПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у судовому засіданні доведено повністю, його дії слід кваліфікувати за ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у приміщення, вчинена повторно.

Згідно із ст.65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, дані про особу обвинуваченої, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, при призначенні покарання ОСОБА_4 за вчинення злочину, передбаченого за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України, суд враховує те, що частиною третьою ст.68 КК України передбачено, що за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті, (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу.

Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст.66 КК України є визнання ним своєї вини, щире каяття. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, - є рецидив злочинів.

Беручи до уваги обставини справи та дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, вчинив злочин проти власності маючи не погашену судимість за аналогічний злочин, за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-нарколога не перебуває; перебуває на обліку в психіатричному кабінеті Вознесенської ЦРЛ з діагнозом «легка розумова відсталість», згідно з висновком судової-психіатричного експерта №163 від 14.04.2015 року ОСОБА_4 страждає в теперішній час та страждав в період часу, до якого належить інкриміноване йому діяння легкою розумовою відсталістю, в період часу, до якого належить інкриміноване йому діяння він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, не потребує застосування примусових заходів медичного характеру; відсутність шкоди, завданої злочином та матеріальних претензій з боку потерпілого, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обвинуваченого обставин, а також те, що злочин, який вчинив ОСОБА_4 в силу ст.12 КК України належить до тяжких злочинів, суд вважає, що його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів можливе у разі призначення йому покарання у межах санкції ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Цивільний позов потерпілим пред`явлено не було. Судові витрати відсутні. Долю речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.349 ч.3, 368, 370-371, 373-374, 376 КПК України, суд
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України і призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає передбачені ч.1 п.п.2, 3 ст.76 КК України обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти органи кримінально-виконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі, а саме: 2 електричні обігрівачі сірого кольору марки Helios КРТ-2007 Ci потужністю W-2000Вт, залишені під розписку потерпілому ОСОБА_6 , залишити останньому як власнику.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

На вирок суду учасниками процесу можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 30-ти днів з дня його проголошення, а підсудним в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарження вироку, якщо його не скасовано, - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя

Вознесенського міськрайонного суду (підпис) ОСОБА_1

Згідно оригіналу: Суддя: