Апеляційний суд Рівненської області
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
02 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Рівненської області e складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 на вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року по кримінальному провадженню за №0000239 стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, де зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше судимого 04 листопада 2013 року вироком Млинівського районного суду Рівненської області за ч.2 ст.296 КК України із застосуванням ст.75 КК України на 1 рік 6 місяців обмеження волі з іспитовим строком 1 рік, обвинуваченого за ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

з участю сторін провадження

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_5

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_5 просить вирок Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року змінити та призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.307 КК України штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, за ч.2 ст.307 КК України штраф у розмірі 1500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч.3 ст.72 КК України просить вказане покарання виконувати окремо.

В обґрунтування даних вимог апелянт покликалась на те, що призначаючи її підзахисному покарання нижче від найнижчої межі, суд першої інстанції не в повній мірі врахував особу винного, а саме те, що він має сім`ю та міцні соціальні зв`язки за місцем проживання. Наголосила на те, що робота ОСОБА_6 на підсобному господарстві є об`єктивно необхідною для забезпечення його родини, а також справляє належний вплив на його ресоціалізацію та перевиховання. Також зазначила, що її підзахисний за місцем проживання характеризується позитивно, з сусідами підтримує дружні стосунки, надає допомогу, не порушує громадського порядку, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, а також зарахований учнем в Здолбунівське вище професійне училище залізничного транспорту. Окрім того, за період застосування щодо нього запобіжного заходу, жодних відомостей про його порушення не має.

Також захисник наголосила на тому, що суду необхідно врахувати те, що реальної шкоди конкретним особам діями обвинуваченого завдано не було. Тому, просить визнати обставиною, що пом`якшує покарання, відсутність потерпілих та матеріальної шкоди від вказаного злочину.

Зважаючи на дані обставини вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.

Вироком Здолбунівського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу на 2 роки позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу на 3 роки позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України ОСОБА_6 частково приєднано невідбуту частину покарання за вирком Млинівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2013 року і призначено остаточне покарання 3 роки 2 місяці позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято його під варту в залі суду.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів по справі.

ОСОБА_6 визнаний винним та засуджений за те, що 27 квітня 2014 року о 18 год.30 хв., перебуваючи на території кладовища в с.Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, незаконно збув за 100 грн. ОСОБА_8 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку фізико-хімічної експертизи №337 від 08.05.2014 року в своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін (первінтин) загальною масою 0,01 г, що відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №770 від 06.05.2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів» із змінами, внесеними Постановою Кабінету Міністрів України № 1890 від 12.12.2002 року «Про внесення змін до переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» та Постановою Кабінету Міністрів України № 518 від 05.06.2008 року «Про деякі питання обігу наркотичних засобів і психотропних речовин» (далі Постанови) відноситься до списку 2 таблиці 2 психотропних речовин, обіг яких обмежено.

03 травня 2014 року о 17 год. 15 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Шосовій в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, незаконно збув за 150 грн. ОСОБА_8 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку фізико-хімічної експертизи № 344 від 15.05.2014 року в своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін (первінтин) загальною масою 0,0086 г, яка відповідно до Постанов відноситься до списку 2 таблиці 2 психотропних речовин, обіг яких обмежено.

07 травня 2014 року о 23 год. 00 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи на вул. Шосовій в с. Здовбиця Здолбунівського району Рівненської області, неподалік Здовбицької загально-освітньої школи, незаконно збув на 150 грн. ОСОБА_8 поліетиленовий пакет з порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно висновку фізико-хімічної експертизи № 362 від 20.05.2014 року в своєму складі містить психотропну речовину метамфетамін (первінтин) загальною масою 0,0089 г, яка відповідно до Постанов відноситься до списку 2 таблиці 2 психотропних речовин, обіг яких обмежено.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника-адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, прокурора ОСОБА_7 про безпідставність апеляційних доводів, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчинені кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307 КК України, за викладених у вироку обставин, є вірним, відповідає фактичним обставинам даного провадження і підтверджений наявними у справі доказами, які за згодою всіх учасників провадження, у тому числі й ОСОБА_6 досліджувались в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюється.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох обставин), що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченого санкціями ч.1 та ч.2 ст.307 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 та 3 роки (відповідно) з конфіскацією всього належного йому на праві власності майна, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог та дослідив як характеризуючі особу обвинуваченого дані, так і обставини вчиненого злочину.

Так, до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, судом було віднесено визнання ним своєї вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину. Крім того, суд першої інстанції об`єктивно оцінив факт вчинення даних злочинів за участю негласного агенту органів внутрішніх справ, молодий вік обвинуваченого, його позитивну характеристику за місцем проживання, а також те, що він є годувальником сім`ї.

Разом з тим, місцевий суд врахував і те, що вказані злочини обвинувачений вчинив під час іспитового строку, що розцінюється як порушення умов звільнення від відбування покарання з випробуванням, та призначив остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що призначене ОСОБА_6 покарання узгоджується з вимогами ст.65 КК України, відповідає тяжкості вчиненого ним злочину та особі обвинуваченого, а тому судом першої інстанції було правильно застосовано як закон про кримінальну відповідальність, так й кримінальний процесуальний закон, і вирок суду є законним, обґрунтованим та вмотивованим, а тому підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Вирок Здолбуніського районного суду Рівненської області від 21 жовтня 2014 року відносно ОСОБА_6 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ учасниками апеляційного розгляду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому її копії.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Згідно.Суддя-доповідач ОСОБА_1