Справа № 1-622007 рік
В ИРОК ІМ'ЯМ
УКРАЇНИ

29 січня 2007 року Білозерський районний
суд Херсонської області

в складі головуючого - судді:
Сокирко Л.М.

при секретарі: Онофрійчук Л.О.

з участю прокурора: Португальського
І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.
Білозерка Херсонської області справу за обвинуваченням: ОСОБА_1,
ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України,
уродженця с Наддністрянське Мурованокуриловецького району Вінницької області,
військовозобов'язаного, освіта середня, не одруженого, має двох
неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше судимого: 7 квітня 2006 року Білозерським районним судом Херсонської області за ст. 164
ч. 1 КК України до 120 годин громадських
робіт, мешканця АДРЕСА_1,

в скоєнні злочину передбаченого ст.
ст. 389 ч. 2 КК України,-

встановив:

Підсудний ОСОБА_1, 7 квітня 2006 року згідно вироку
Білозерського районного суду Херсонської області був
засуджений за ст. 164 ч. 1 КК України до 120 годин громадських робіт. Починаючи з 16 травня 2006 року підсудний ОСОБА_1
відпрацював тільки 40 годин. В зв'язку з
прогулами, 20 вересня 2006 року ОСОБА_1 був попереджений інспектором
Білозерської кримінально-виконавчої служби про кримінальну відповідальність за
ст. 389 ч. 2 КК України, однак від відбування громадських робіт злісно
ухиляється.

В ході судового засідання підсудний ОСОБА_1 вину в
скоєнні злочину визнав повністю, суду пояснив, що 7 квітня
2006 року згідно вироку Білозерського районного суду він був засуджений до 120 годин громадських робіт. Голова Киселівської
сільської ради перед початком виконання
громадських робіт ознайомила його з графіком виходу на роботу. Із 120 годин він відпрацював тільки 40. На роботу він не
виходив, так як «запив» , на повістки, які надходили з
Кримінально-виконавчої системи не реагував.
.

Приймаючи до уваги повне визнання підсудним своєї
вини в об'ємі пред'явленого йому обвинувачення, а також те, що
він не піддає сумніву фактичні обставини справи, у суда не виникає сумніву в добровільності та істиності позиції
ОСОБА_1 в зв'язку з чим у відповідності до ст. 299 КПК
України, суд вважає за можливе обмежити об'єм доказів показами
підсуднього.

Враховуючи вказане, а також зібрані
по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність підсуднього знайшла своє підтвердження.

Дії підсуднього ОСОБА_1 суд кваліфікує за ст. 389
ч. 2 КК України, як ухилення від відбування громадських робіт
особою, засудженою до цього покарання.

При призначенні покарання, суд
враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, який визнав вину, щиро розкаявся, однак враховуючи, те, що
підсудний раніше судимий, характеризується
негативно, суд вважає обрати до нього покарання у вигляді арешту.

Керуючись ст. ст. 323-324 КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_1 визнати винним та призначити за ст. 389 ч.
2 КК України покарання у виді арешту, яке полягає в триманні засудженого в
умовах ізоляції строком на 5 місяців.

Відповідно до ст. ст. 71,72 КК України шляхом
часткового приєднання невідбутого покарання за вироком Білозерського районного
суду Херсонської області від 7 квітня 2006 року остаточно визначити покарання у
виді арешту, яке полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції
строком на 5 місяців 2 дні.

Міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну
силу змінити з підписки про невиїзд на утримання під вартою.

Міру покарання рахувати з 29 січня 2007 року.

Вирок може бути оскаржений на протязі 15 діб до Херсонського апеляційного
суду через Білозерський районний суд учасниками процесу
з моменту його проголошення, а засудженим ОСОБА_1 в той же строк та
в тому ж порядку з моменту вручення йому копії вироку.