Справа № 158/814/15-к
Провадження № 1-кп/0158/64/15
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 серпня 2015 року Ківерцівський районний суд Волинської області
в с к л а д і: головуючого судді ОСОБА_1
при с е к р е т а р і ОСОБА_2
з участю прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України,
в с т а н о в и в:
17 січня 2015 року в денний час ОСОБА_6 , перебуваючи в м. Ківерці, переслідуючи корисливу зацікавленість, з метою заволодіння чужим майном, шляхом обману та зловживання довірою, використовуючи власний мобільний телефон із сім карткою оператора "МТС" № НОМЕР_1 , зателефонувала до потерпілої ОСОБА_4 , яка працює консультантом ДП "Ейвон Косметікс Юкрейн", на № НОМЕР_2 і з метою отримання товару, буцімто під реалізацію, не маючи в подальшому наміру повертати грошові кошти за даний товар, шляхом обману, зловживаючи довірою потерпілої, переконала ОСОБА_4 , що у неї є термінове замовлення по наступному каталогу «Ейвон» на значну суму і їй потрібен товар. В подальшому ОСОБА_6 в телефонному режимі здійснила замовлення товару.
20 січня 2015 року, будучи повідомленою телефонним дзвінком потерпілої ОСОБА_4 про надходження товару, ОСОБА_6 переконала потерпілу надати товар в кредит, пообіцявши їй в якості гарантії повернення грошей за замовлений товар передати свій паспорт, при цьому повідомила, що за товаром підійде її людина, яка і передасть паспорт.
Цього ж числа , у вечірню пору ОСОБА_7 , отримавши від ОСОБА_6 паспорт, з метою подальшої передачі його потерпілій, прийшов до будинку АДРЕСА_2 , де, отримавши від ОСОБА_4 товар, а саме косметику ДП "Ейвон косметікс юкрейн" на загальну суму 6446 гривень, віддав їй паспорт на ім"я ОСОБА_6 серії НОМЕР_3 , виданий Ківерцівським РВ УМВС 04.12.2009 року.
ОСОБА_6 , досягнувши своєї злочинної мети заволодіння чужим майном, не маючи наміру на повернення вищевказаних грошових коштів потерпілій ОСОБА_4 , та власного паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ківерцівським РВ УМВС 04.12.2009 року, 10.02.2015 року звернулась до Ківерцівського районного сектору управління державної міграційної служби із заявою, з приводу втрати власного паспорта серії НОМЕР_3 , виданого Ківерцівським РВ УМВС 04.12.2009 року, що не відповідало дійсності.
Таким чином, ОСОБА_6 шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа майном ОСОБА_4 , спричинивши потерпілій майнової шкоди на загальну суму 6446 гривень.
Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість в інкримінованому їй злочині не визнала, заперечила свою причетність до вчинення вказаного злочину. Суду показала, що ніколи не була знайомою з потерпілою і не робила у неї замовлення товару по каталогу «Ейвон», паспорт втратила 01 грудня 2015 року коли, їдучи з ОСОБА_8 в маршрутному таксі, забула сумку. До міліції відразу не звернулась маючи надію, що можливо хтось поверне хоч би паспорт. 14.01.2015 року як дату втрати паспорта, зазначену нею в поясненнях до протоколу про адміністративне правопорушення, пояснює вказівкою працівника міграційної служби, яка складала протокол. Підтвердила приналежність їй сім-карти з № НОМЕР_1 . Разом з тим заперечила здійснення нею особисто телефонних дзвінків з даної сім-карти на телефон потерпілої, пояснивши наявність таких дзвінків великою кількістю сім-карт, які перебувають в її користування, і частою зміною їх у телефоні, та вільним доступом до сім-карт її гостей та друзів, які доволі часто бувають в будинку, де вона проживає.
Хоча підсудна ОСОБА_6 у пред`явленому їй обвинуваченні винною себе не визнала, вчинення нею заволодіння майном потерпілої ОСОБА_4 стверджується сукупністю доказів, досліджених судом.
Потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що вона з листопада 2012 року працює консультантом ДП "Ейвон косметікс юкрейн". В кінці грудня 2014 року їй на телефон за № НОМЕР_2 зателефонувала особа, яка назвалась ОСОБА_9 та попросила зареєструвати її в компанії для здійснення замовлень продукції. Вона погодилась та відправила необхідну інформацію, однак в реєстрації їй було відмовлено через наявність у ОСОБА_6 боргу перед компанією в сумі 5 грн. Через кілька днів ОСОБА_10 звернулась до неї з проханням замовити продукцію компанії «Ейвон» на суму 1500 грн., на що вона погодилася. Після надходження продукції вона в телефонному режимі повідомила про це ОСОБА_11 , яка в свою чергу попросила надати товар у кредит і в якості гарантії повернення грошей пообіцяла передати свій паспорт, при цьому повідомила, що товар забере її брат. В цей же день невідомий їй чоловік, в якому в ході досудового слідства вона впізнала ОСОБА_7 , привіз паспорт, виданий на ім`я ОСОБА_6 та забрав замовлений товар. В середині січня 2015 року до неї зателефонувала ОСОБА_10 та повідомила про те, що брат принесе гроші за товар та просила повернути їй паспорт. Цього ж дня до неї прийшов той самий чоловік, який приніс гроші в сумі 1500 грн. і якому вона повернула паспорт ОСОБА_12 . Наступні дзвінки від ОСОБА_6 з проханням зробити термінове замовлення але вже на значно більшу суму відбувалися 17 та 18 січня 2015 року і також в кредит та на тих же умовах. Оскільки кошти за попереднє замовлення були повернуті ОСОБА_9 і нічого не викликало сумнівів, вона погодилась здійснити замовлення на продукцію компанії, прийнявши від ОСОБА_6 перелік товару на суму 6446 грн. в телефонному режимі. 20 січня 2015 року вона повідомила ОСОБА_11 про те, що замовлення надійшло і запропонувала підвести товар до дому, на що ОСОБА_10 заперечила і, зателефонувавши за деякий час, сказала, що за замовленням підійде брат з чоловіком, яким вона передасть свій паспорт, а гроші віддасть трохи пізніше. Три ящики з продукцією компанії «Ейвон», що була замовлена ОСОБА_9 вона того ж дня ввечері віддала двом чоловіка, одним з яких був ОСОБА_13 . Через два тижні (02.02.2015р.) вона телефонувала ОСОБА_14 з приводу повернення грошей, на що остання повідомила, що дозбирує гроші і до кінця тижня віддасть. З 9 лютого вона щодня телефонувала ОСОБА_12 та писала їй смс-ки, однак та на зв`язок не виходила. 13 лютого 2015 р. вона з чоловіком приїздила до дому ОСОБА_12 за адресою зазначеною в паспорті. Сусіди підтвердили , що вона там проживає, однак двері їй ніхто не відкрив. На її останню смс- ку з проханням вийти на зв`язок 14.02.2015 року ОСОБА_6 надіслала смс- повідомлення з тексту якого їй стало зрозуміло, що її обманули, і вона наступного дня звернулась в міліцію. Всі телефонні дзвінки та смс-повідомлення здійснювались ОСОБА_9 на її телефон з телефону № НОМЕР_1 .
Об`єктивність показань потерпілої стверджується договором № 22892025 від 12.11.2012 року з якого вбачається, що ОСОБА_4 працює координатором дочірнього підприємства "Ейвон Косметікс Юкрейн" (а.с.35-42). Паспортом громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого Ківерцівським РВ УМВС 04.12.2009 року на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 , наданим потерпілою (а.с.128, 87)
Протоколом обшуку, 06.03.2015 року проведеного за місцем проживання та реєстрації обвинуваченої ОСОБА_6 в АДРЕСА_1 (а.с.62-63), та протоколу огляду речей та предметів (а.с.64-73), під час якого знайдено, вилучено та оглянуто стартовий пакет МТС, з іншої сторони якого знаходиться бірка з номером мобільного НОМЕР_4 (далі частина цифр пошкоджена) НОМЕР_5 та сім картку оператора МТС НОМЕР_6 , при вставленні якої в телефон, шляхом передзвонювання з даного номеру на інший було встановлено номер мобільної картки: НОМЕР_1 . При огляді контактів, які знаходяться в даній сім карті є абонент " ОСОБА_15 " та номер телефону НОМЕР_2 , що відповідає № телефону потерпілої.
Твердження обвинуваченої ОСОБА_6 про те, що сім карткою МТС з номером телефону НОМЕР_1 вона користується не часто, спростовується тим, що при зверненні останньої до Ківерцівського РС УДМС України у Волинській області з приводу втрати паспорта громадянки України, при складанні протоколу про адміністративне правопорушення 10.02.2015 року остання повідомила свій контактний телефон, а саме НОМЕР_1 , який спеціалістом Ківерцівського РС УДМС був зазначений у протоколі (а.с.59).
Крім того, в ході судового розгляду на підставі ухвали суду отримано тимчасовий доступ до речей та документів, а саме інформації, яка перебуває у володінні ПрАТ «МТС Україна» щодо телефонних дзвінків та смс-повідомлень, які в період з 01.12.2014 по 01.04.2015 надходили на номер телефону обвинуваченої та потерпілої. При опрацюванні вказаної інформації шляхом відфільтрування встановлено, що обвинувачена з використанням номеру телефону оператора НОМЕР_7 неодноразово телефонувала до потерпілої на номер телефону НОМЕР_2 . Саме використовуючи номер телефону НОМЕР_1 обвинувачена зателефонувала до потерпілої та зробила замовлення косметики компанії «Ейвон» 17 та 18 січня 2015 року, саме на цей номер телефонувала потерпіла, повідомляючи ОСОБА_6 про надходження замовленої продукції, і саме за цим номером потерпіла здійснювала щоденні дзвінки обвинуваченій ОСОБА_14 з 09.02.2015 по 12.02.2015року та направляла смс повідомлення 09.02.2015р.,11.02.2015р., 13.02.2015р. (а.с. 81, 106-111).
Вказаною інформацією також підтверджується надсилання обвинуваченою смс-повідомлення потерпілій, текс якого зазначений у протоколі огляду речей та предметів, а саме телефону «Леново 390», належного потерпілій (а.с.81).
Протоколом проведення впізнання по голосу, під час якого потерпіла ОСОБА_4 в телефонній розмові впізнала голос ОСОБА_6 (а.с.74-76).
Протоколом пред`явлення речей для впізнання (а.с.79-80), з якого вбачається, що потерпіла впізнала продукцію торгової марки «Ейвон», а саме сережки, які були вилучені в обвинуваченої під час обшуку (а.с.67), і які вона замовляла на її прохання та передала останній 20.01.2015 року.
Суд не приймає до уваги, вважає їх неправдивими і розцінює як спробу допомогти підсудній ухилитися від відповідальності, показання свідка ОСОБА_7 , дані в судовому засіданні щодо заперечення отримання у потерпілої продукції компанії «Ейвон» та знайомства з самою потерпілою, оскільки вони спростовуються показаннями потерпілої, дослідженими судом доказами, яким суд дав оцінку, та протоколом одночасного допиту потерпілої ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_7 від 20.02.2015 року (а.с.133), де потерпіла підтвердила, що саме ОСОБА_7 в грудні 2014 року та січні 2015 року забирав у неї продукцію «Ейвон», замовлену ОСОБА_6 , приносив її паспорт та гроші за перше замовлення.
Як і не приймає до уваги показання даного свідка та обвинуваченої щодо втрати ОСОБА_6 паспорта 1 грудня 2014 року, оскільки згідно пояснень останньої, власноручно викладених в протоколі про адміністративне правопорушення від 10.02.2015 року, вона втратила паспорт 14.01.2015 року. Про добровільність зазначення обвинуваченою вказаної дати в протоколі, в судовому засіданні ствердила свідок ОСОБА_16 , а згідно показань потерпілої ОСОБА_4 , які підтверджуються обставинами, встановленими у справі, паспорт ОСОБА_6 з волі останньої був переданий нею потерпілій в якості гарантії повернення грошей за замовлений товар, перебував у потерпілої з кінця грудня 2014 року до середини січня 2015 року, повертався обвинуваченій через свідка ОСОБА_7 при поверненні ОСОБА_6 коштів за придбаний товар, після чого 20.01.2015 року тим же свідком на прохання обвинуваченої ОСОБА_6 про передачу продукції в кредит, повторно був переданий потерпілій.
Аналізуючи в сукупності докази суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 своїми умисними діями, що виразилися у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_4 шляхом обману (приховуючи від потерпілої свої наміри не повернути грошові кошти за придбаний товар) та зловживання довірою потерпілої (здійснивши спочатку замовлення на значно меншу суму і повернувши вказану суму потерпілій, недобросовісно використавши її довіру), вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.190 КК України.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій суд у відповідності до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до злочинів невеликої тяжкості; особу обвинуваченої, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності. За місцем проживання характеризується позитивно. Має на утриманні трьох малолітніх дітей.
Обставин, які згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання підсудної, суд не вбачає.
Передбачених ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання підсудної, суд також не вбачає.
Враховуючи вищевикладене, призначаючи покарання необхідне і достатнє для виправлення підсудної та попередження вчинення нею нових злочинів, суд приходить до висновку про призначення покараня у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією статі, за якою вона притягується до кримінальної відповідальності.
У справі заявлено цивільний позов про відшкодування збитків, заподіяних злочином. Позивач ОСОБА_4 просить стягнути з відповідача ОСОБА_6 майнову шкоду, заподіяну злочином, в розмірі 6446 грн. та моральну шкоду, яка полягає в моральних стражданнях, переживаннях за сім ю, двох малолітніх дітей, оскільки робота в компанії «Ейвон» є єдиним джерелом доходу і для того, щоб не втратити її вона змушена була заплатити власні кошти. У відшкодування моральної шкоди просить стягнути з ОСОБА_6 2000 грн.
В судовому засіданні потерпіла підтримала заявлені вимоги в повному об`ємі.
Підсудна ОСОБА_6 позов не визнала, посилаючись на непричетність її до заволодіння майном потерпілої ОСОБА_4 .
Враховуючи винуватість підсудної у заволодінні майном потерпілої ОСОБА_4 шляхом обману та зловживання довірою потерпілої та відповідно до вимог ст. ст.23, 1166, 1167 ЦК України позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню в повному об`ємі.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн. суд враховує характер скоєного злочину вимоги розумності і справедливості та глибину душевних страждань потерпілої заподіяних злочином.
Судові витрати у справі відсутні . Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд
з а с у д и в:
Визнати винною ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, призначивши покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850,00 грн.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду, заподіяну злочином, в сумі 6446,00 (шість тисяч чотириста сорок шість) гривень та у відшкодування моральної шкоди 500,00 (п`ятсот) гривень. В решті позову відмовити.
Речові докази: стартовий пакет оператора МТС з номером мобільного НОМЕР_8 , сім карту оператора НОМЕР_9 (номер мобільної картки НОМЕР_1 , які передані на зберігання в камеру схову Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області (кв. № 34) як знаряддя злочину, знищити.
Сережки білого кольору у вигляді кулончиків, що передані на зберігання в камеру схову Ківерцівського РВ УМВС України у Волинській області (кв. АДРЕСА_3 , повернути власнику ОСОБА_4 .
Мобільний телефон «Леново 390» IМЕI: НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_4 , залишити власнику ОСОБА_4 .
Паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , видантй Ківерцівським РВ УМВС 04.12.2009 року на ім`я ОСОБА_6 , який зберігається в матеріалах справи, повернути власнику ОСОБА_6 .
Накладні, каталог «Ейвон» за лютий 2015 року, та додаток до нього залишити в матеріалах справи.
Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ківерцівський районний суд.

Суддя Ківерцівського районного суду ОСОБА_1