Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/274/14-к

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2015 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Олевськ Житомирської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не одруженого, не працюючого, студента Національного університету «Лвівська політехніка», не інваліда, не депутата, не судимого, військовозобовязаного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ; проживаючого в АДРЕСА_2 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,
з участю сторін
кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4
потерпілого ОСОБА_5
представника потерпілого ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_7

13 липня 2014 року, об 01 годині 20 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи біля приміщення кафе-бару «Альмаріне», що розташований по вул.Київській в м.Олевську Житомирської області, достовірно знаючи, що ОСОБА_5 , є представником влади працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи, що ОСОБА_5 , як працівник міліції, зобов`язаний припиняти протиправні дії громадян, умисно, передпліччям своєї руки наніс удар по руці ОСОБА_5 , вибивши із рук останнього мобільний телефон. В свою чергу ОСОБА_5 , виконуючи свій службовий обов`язок, і не перебуваючи безпосередньо на службі, вживаючи заходи в межах своїх повноважень, з власної ініціативи, висунув законну вимогу до ОСОБА_3 , стосовно припинення протиправних дій останнього, на що ОСОБА_3 , на законні вимоги працівника міліції не реагував, а при цьому запропонувавши працівнику міліції ОСОБА_5 , відійти від приміщення зазначеного кафе-бару, де на вул.Московській в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», застосував фізичне насильство по відношенню до працівника міліції - потерпілого ОСОБА_5 , яке виразилося в умисному нанесенні одного удару рукою стиснутою в кулак в обличчя останнього, від чого ОСОБА_5 , не втримавшись на ногах впав на землю, чим завдав ОСОБА_5 , тілесних ушкоджень у вигляді: синця в підочній ділянці лівого ока, що супроводжувався ЗЧМТ, струсом головного мозку, які відповідно до висновку експерта №322 від 17.07.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. А затим ОСОБА_3 , продовжуючи застосовувати фізичне насильство відносно ОСОБА_5 , який знаходився на землі, наніс останньому ще близько дев`яти ударів руками та ногами по тілу, заподіявши при цьому ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді: синців по передній поверхні лівого плеча в середній третині і нижніх третинах, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, які відповідно до висновку експерта за № 322 від 17.07.2014 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та тілесне ушкодження у вигляді перелому 5-го ребра справа, яке спричинило тривалий розлад здоров`я, і згідно до висновку експерта № 322 від 17.07.2014 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.
Допитаний у судовому засіданні з участю захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.345 КК України визнав частково, в частині нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, оскільки сам ОСОБА_5 , спровокував своє побиття ним. До початку конфлікту він не знав, що потерпілий ОСОБА_5 , є працівником правоохоронного органу. Додатково пояснив, що він 13.07.2014 року, об 01.20 годині знаходився біля кафе-бару «Альмаріне», що розташований по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області де відпочивав. В цей же час у вказаному кафе-барі також знаходився ОСОБА_5 . Він випадково своїм передпліччям руки зачепив потерпілого ОСОБА_5 , вибивши із рук останнього мобільний телефон, внаслідок чого виник конфлікт, в ході якого, ОСОБА_5 , зробив йому зауваження стосовно припинення протиправних дій з його сторони, на що він на законні вимоги працівника міліції не відреагував, а при цьому запропонувавши працівнику міліції ОСОБА_5 , відійти від приміщення зазначеного кафе-бару, де на вул.Московській в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», його потерпілий вдарив першим по обличчю, в свою чергу він відмахуючись від потерпілого наніс один удар рукою стиснутою в кулак в обличчя останнього, від чого ОСОБА_5 , не втримавшись на ногах упав на землю. Вважає, що більше ударів потерпілому він ненаносив. У вчиненому кається, жалкує про те, що сталося. Заявлений цивільний позов прокурора Олевського району в інтересах держави в особі Олевського районного фінансового управління визнає повністю, однак у його задоволенні просить відмовити, оскільки ним у добровільному порядку сплачено кошти витрачені державою на лікування потерпілого. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , у заявленому розмірі не визнає, оскільки зазначений розмір моральної шкоди яку просить стягнути з нього потерпілий є завищеним, не співрозмірним із завданою шкодою, і наслідками, а також того, що потерпілий вдарив його першим і таким чином спровокував бійку. Не довів у судовому засіданні з чого він виходив зазначаючи такий розмір моральної шкоди. А тому просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог.
Допитаний у судовому засіданні з участю представника адвоката ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_5 , у судовому засіданні надав суду показання про те, що він працює старшим дільничним інспектором Олевського РВ УМВС України в Житомирській області. Так 13.07.2014 року, він закінчив своє чергування у складі слідчо-оперативної групи Олевського РВ УМВС України в Житомирській області та об 01.20 годині цього ж дня, прийшов у форменному одязі поверх якого була накинута куртка чорного кольору до кафе-бару «Альмаріне», що розташований по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області. В цей час, біля вказаного кафе-бару, коли він розмовляв із ОСОБА_8 , повз нього пройшов ОСОБА_3 , який, передпліччям своєї руки наніс йому удар по руці, при цьому вибивши із рук його мобільний телефон. Він же у свою чергу, як працівник міліції, що зобов`язаний припиняти протиправні дії громадян, виконуючи свій службовий обов`язок, і не перебуваючи безпосередньо на службі, вживаючи заходи в межах своїх повноважень, з власної ініціативи, висунув законну вимогу до ОСОБА_3 , стосовно припинення протиправних дій останнього, на що ОСОБА_3 , на законні його вимоги не реагував, а при цьому запропонувавши йому, відійти від приміщення зазначеного кафе-бару, де на вул.Московській в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», наніс один удар рукою стиснутою в кулак в його обличчя, від чого він не втримавшись на ногах упав на землю, де йому ОСОБА_3 , наніс ще близько дев`яти ударів руками та ногами по тілу. Після чого свідок ОСОБА_8 , який стояв біля них оборонив його від ОСОБА_3 . Крім того зазначив про те, що ОСОБА_3 , знає, що він є працівником міліції, оскільки останній про це говорив йому під час сутички, яка відбулася 13.07.2014 року, у вказаному вище місці, а також він зустрічався раніше, неодноразово з ОСОБА_3 , в с.Устинівка Олевського району Житомирської області де у складі слідчо-оперативної групи Олевського РВ УМВС проводив профілактичні заходи по дотриманню законодавства України «Про надра України». Заявлений цивільний позов до ОСОБА_3 , підтримує повністю.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , надав суду свідчення про те, що він 13.07.2014 року, об 01.20 годині був свідком того, що ОСОБА_5 , і ОСОБА_3 , сперечалися на підвищених тонах на вул.Московська в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», біля них стояв ОСОБА_8 . Він підійшов до сперечавшихся та став позаду них спостерігаючи за тим, що відбувається. В цей час, в ході суперечки ОСОБА_5 , наніс удар ОСОБА_3 , тоді ОСОБА_3 , в свою чергу наніс ОСОБА_5 , удар в обличчя від чого останній не втримавшись на ногах упав на землю, де сказав ОСОБА_3 , щоб той його незачіпав і все скінчилося.
Свідок ОСОБА_8 , у судовому засіданні надав суду свідчення про те, що він 13.07.2014 року відпочивав із ОСОБА_10 , у кафе-барі «Альмаріне», що розташований по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області. Об 01.20 годині, цього ж дня до вказаного кафе-бару прийшов ОСОБА_5 , вони вийшли на вулицю та стали розмовляти. В цей час, повз них пройшов ОСОБА_3 , який, передпліччям своєї руки наніс удар ОСОБА_5 , по руці, при цьому вибивши із рук ОСОБА_5 , його мобільний телефон. ОСОБА_5 , у свою чергу, вживаючи заходи в межах своїх повноважень, з власної ініціативи, висунув законну вимогу, як працівник міліції до ОСОБА_3 , стосовно припинення протиправних дій, на що ОСОБА_3 , на законні вимоги ОСОБА_5 , не реагував, і між ними виникла суперечка. При цьому ОСОБА_3 , запропонував ОСОБА_5 , відійти від приміщення зазначеного кафе-бару. Він пішов слідом за ними, де на вул.Московській в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», ОСОБА_3 , у ході суперечки, ображаючи ОСОБА_5 , брутальними словами як працівника міліції наніс один удар рукою стиснутою в кулак в обличчя останнього, від чого ОСОБА_5 , не втримавшись на ногах упав на землю, де йому ОСОБА_3 , наніс ще близько дев`яти ударів руками та ногами по тілу. Після чого він оборонив ОСОБА_5 , від ОСОБА_3 . Під час конфлікту між ОСОБА_5 , та ОСОБА_3 , до них підійшов ОСОБА_9 , та спостерігав за тим, що відбувається. Він стверджує те, що ОСОБА_3 , знає, що ОСОБА_5 , є працівником міліції, оскільки під час суперечки ОСОБА_3 , про це декілька разів наголошував.
Свідок ОСОБА_11 , у судовому засіданні надала суду свідчення про те, що вона працює головним лікарем Олевської районної поліклініки. Так у період з 09.00 до 10.00 години 13.07.2014 року до них звернувся ОСОБА_5 , з приводу медичного обстеження. При медичному огляді нею, ОСОБА_5 , було встановлено попередній діагноз: струс головного мозку, забій грудної клітки. ОСОБА_5 , тяжко дихав, повідомив її про те, що його побили цього ж числа, вночі.
Свідки ОСОБА_10 , та ОСОБА_12 , у судовому засіданні надали аналогічні свідчення про те, що вони відпочивали у кафе-барі «Альмаріне», що розташований по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області разом із ОСОБА_8 . Об 01.20 годині, цього ж дня до вказаного кафе-бару прийшов ОСОБА_5 , який разом із ОСОБА_8 , вийшли на вулицю, де розмовляли. Через деякий час до них підійшов ОСОБА_8 , та повідомив них, що ОСОБА_5 , побито, вони вирішили їхати додому, і по дорозі додому побачили потерпілого, обличчя якого було побите, він стогнав. ОСОБА_5 , вони відвезли до місця його проживання.
Свідок ОСОБА_13 , у судовому засіданні надала свідчення про те, що вона працює медичною сестрою приймального відділення КУ «Олевська ЦРЛ». Так 13.07.2014 року, об 09.00 годині до приймального відділення КУ «Олевська ЦРЛ» звернувся ОСОБА_5 , стосовно проходження медичного обстеження з приводу його побиття в нічну пору доби цього ж дня. Нею було проведено всі необхідні медичні заходи та внесено відповідні записи в амбулаторну книгу. Крім того черговим лікарем КУ «Олевська ЦРЛ» освідувано ОСОБА_5 , на стан алкогольного сп`яніння, результати якого було занесено до відповідного журналу. Вона стверджує, що результати стосовно освідування на стан алкогольного сп`яніння у ОСОБА_5 , були негативними, тобто останній не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
З`ясовуючи обставини вчиненого ОСОБА_3 , кримінального правопорушення, судом також було досліджено протоколи слідчих дій та інші долучені до матеріалів кримінального провадження документи, зокрема:
- протокол огляду місця події від 14.07.2014 року, із якого слідує, що місцем події є ділянка місцевості, що розташована біля приміщення кафе-бару «Альмаріне», що розташований по вул.Київська в м.Олевську Житомирської області;
- протокол проведення слідчого експерименту від 16.07.2014 року та фототаблицю до нього за участю підозрюваного ОСОБА_3 , який показав на місці, яким саме чином він, передпліччям своєї руки наніс удар по руці ОСОБА_5 , при цьому вибивши із рук його мобільний телефон. Та на вул.Московській в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», наніс один удар рукою стиснутою в кулак в обличчя ОСОБА_5 , а також показав, як саме ОСОБА_5 , наніс йому один удар в область голови;
- протокол проведення слідчого експерименту від 22.08.2014 року та фототаблицю до нього за участю потерпілого ОСОБА_5 , який показав на місці, де саме ОСОБА_3 , передпліччям своєї руки наніс йому удар по руці, при цьому вибивши із рук його мобільний телефон. Та на вул.Московській в м.Олевську Житомирської області, неподалік приміщення ВАТ «Побутпослуги», наносив удари руками і ногами по обличчю та тілу;
- протокол одночасного допиту осіб від 24.08.2014 року, проведеного в кабінеті № 3 СВ Олевського РВ УМВС, за участю підозрюваного ОСОБА_3 , та потерпілого ОСОБА_5 ;
- протокол огляду предмету та постанову про визнання і долучення до справи речових доказів від 25.08.2014 року, згідно до яких було оглянуто і долучено до матеріалів кримінального провадження диск з відеозаписом від 13.07.2014 року;
- висновок експерта № 322 від 17.07.2014 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 , виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця в підочній ділянці лівого ока, що супроводжувався ЗЧМТ, струсом головного мозку, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. Тілесні ушкодження у вигляді: синців по передній поверхні лівого плеча в середній третині і нижніх третинах, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, які по ступеню тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я та тілесне ушкодження у вигляді перелому 5-го ребра справа, яке спричинило тривалий розлад здоров`я, і згідно до висновку експерта № 322 від 17.07.2014 року, відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості;
- журнали обліку, огляду осіб, які звернулися до медичної установи з тілесними ушкодженнями кримінального характеру.
Та інші документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .
Згідно абзацу 2 пункту 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 від 26.06.1992 року (зі змінами від 03.12.1997 року № 12) «Про застосування судами законодавства, що передбачає відповідальність за посягання на життя, здоров`я, гідність та власність суддів і працівників правоохоронних органів», слідує, що судам слід мати на увазі, що в таких випадках працівники правоохоронних органів та військовослужбовці можуть визнаватись потерпілими не тільки тоді, коли вони виконували свої службові обов`язки, перебуваючи безпосередньо на службі, та коли застосовували заходи по охороні правопорядку у відповідності зі своїми службовими обов`язками, за наказом чи розпорядженням, а й тоді, коли вони вжили зазначених заходів в межах своїх повноважень з власної ініціативи.
Таким чином, суд допитавши обвинуваченого, потерпілого, свідків, дослідивши матеріали кримінального провадження та матеріали, що характеризують особу обвинуваченого в їх сукупності, вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України при обставинах, викладених в обвинувальному акті, повністю доведеною.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд кваліфікує за ч.2 ст.345 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке виразилося в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності до ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.
Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України, судом визнаються, як добровільне відшкодування шкоди державі.
Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.
Так відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.
Обираючи вид і міру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує також і те, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст.12 КК України є середньої тяжкості, по місцю проживання та навчання характеризується позитивно, надав показання в судовому засіданні щодо обставин вчиненого ним кримінального правопорушення, показання його були логічними, послідовними і незміненими, що свідчить про його не байдужість щодо наслідків, які настали від вчиненого кримінального правопорушення, а також разом із конкретними обставинами кримінального провадження, відсутністю обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого і тяжких наслідків від вчиненого, що свідчить про те, що ОСОБА_3 , як особа не являє собою підвищено суспільно небезпечною особою, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого, з врахуванням особи винного, суд приходить до висновку про можливість застосування до ОСОБА_3 , ст.75 КК України і на підставі викладеного, обрання йому покарання пов`язаного з обмеженням волі в мінімальних межах санкції частини статті, за якою він притягується до кримінальної відповідальності та на підставі ст.75 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на ОСОБА_3 , передбачені ч.1 п.3 ст.76 КК України обов`язки.
Зазначений вид і міра кримінального покарання на думку суду є справедливою, необхідною і цілком достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
Вирішуючи питання щодо цивільного позову заявленого прокурором Олевського району в інтересах держави, в особі Олевського районного фінансового управління Житомирської області до ОСОБА_3 , про стягнення витрат на лікування особи, яка потерпіла від кримінального правопорушення, у розмірі 407.12 грн., суд вважає, що заявлений позов не підлягає до задоволення, оскільки ОСОБА_3 , у добровільному порядку до закінчення судового розгляду кримінального провадження сплачено понесені державою витрати, що підтверджено належними та допустимими доказами.
По кримінальному провадженню заявлено цивільний позов ОСОБА_5 , у порядку ст.128 КПК України до ОСОБА_3 , про відшкодування моральної шкоди заподіяної кримінальним правопорушенням, який просить суд стягнути з обвинуваченого на його користь понесену внаслідок протиправних дій обвинуваченого моральну шкоду в сумі 15 000.00 грн.
Внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , завдано шкоди здоров`ю потерпілого ОСОБА_5 . Вирішуючи питання відносно стягнення із обвинуваченого ОСОБА_3 , завданої його противоправними, злочинними діями потерпілому ОСОБА_5 , моральної шкоди, суд вважає що діями ОСОБА_3 , завдано ОСОБА_5 , моральної /немайнової/ шкоди, яка виразилась в перенесені ним психічних та фізичних страждань. Враховуючи характер і тривалість страждань ОСОБА_5 , стан його здоров`я, наслідки, істотність вимушених змін в його життєвих стосунках, розмір моральної шкоди яку просить стягнути з обвинуваченого, суд з врахуванням всіх обставин у їх сукупності та матеріального положення ОСОБА_3 , оскільки останній є студентом, співрозмірність нанесеної моральної шкоди, причини її виникнення та завдання, вважає, що позов ОСОБА_5 , підлягає до задоволення частково, в сумі 2000.00 грн., з врахуванням доведеності розміру спричиненої моральної шкоди.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Статтею 1167 ЦК України встановлено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду і зазначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.
Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обов`язок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Долю речових доказів вирішити згідно ст.100 КПК України.
На підставі наведеного та, керуючись ст.ст.61, 63, 100, 127-129, 314, 368, 370, 373-376, 392, 393, 395 КПК України, ст.ст.50, 51, 61, 65-67, ч.2 ст.345 КК України та ст.ст.16, 23, 1167 ЦК України, суд
Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, і призначити йому покарання за ч.2 ст.345 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням із встановленням йому одного року іспитового строку, поклавши на засудженого, передбачені ст.76 КК України обов`язки:
-повідомляти органи кримінальновиконавчої інспекції про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов прокурора Олевського району Житомирської області в інтересах держави в особі Олевського районного фінансового управління Житомирської області залишити без розгляду.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН в матеріалах кримінального провадження відсутній, жителя АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 2000 (дві тисячі) грн., 00 коп., - у відшкодування моральної (немайнової) шкоди, понесеної від вчиненого кримінального правопорушення.
Речові докази: - диск з відеозаписом від 13.07.2014 року залишити при матеріалах кримінального провадження.
Запобіжний захід до набранням вироком законної сили засудженому ОСОБА_3 , особисте зобов`язання з`являтися до органів дізнання, досудового слідства та суду залишити без змін.
Вирок суду може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області, через Олевський районний суд Житомирської області на протязі 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду, негайно, після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати у суді.
Суддя: ОСОБА_1