АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1602/1312/2012
Номер провадження 11/786/77/14
Категорія: ч.2 ст.389 Н.Т. Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2014 року м. Полтава
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю прокурора ОСОБА_5
засудженого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві кримінальну справу за апеляцією старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району ОСОБА_7 на вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 січня 2013 року,-
В С Т А Н О В И ЛА:
Цим вироком
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Рибці, Полтавського району, Полтавської області, українець, з професійно технічною освітою, не працюючий, одружений, проживає: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
1) 13.05.2010 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.263 КК України до 160 годин громадських робіт. Знятий з обліку 05.08.2010 року по відбуттю громадських робіт;
2) 31.08.2011 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.185,75 КК України на один рік позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;
3) 20.03.2012 року Великобагачанським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185, 69,71,72 КК України до штрафу в розмірі 850 грн.. Постановою Великобагачанського районного суду від 08.08.2012 року невиконане покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. замінено на 50 годин громадських робіт.
4) 25.10.2012 року Великобагачанським районним судом Полтавської за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.263, ч.3 ст.185, ч.1,4 ст.70,71 КК України на чотири роки позбавлення волі,
засуджений за ч.2 ст.389 КК України на один рік обмеження волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів , шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, призначеним вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.10.2012 року визначено остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.
Згідно з вироком суду ОСОБА_6 засуджений за ухилення від покарання, вчинене за таких обставин.
Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.03.2012 року ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.185, ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.. На підставі ст.ст.71,72 КК України визначено виконувати призначене судом покарання у виді штрафу за цим вироком самостійно від умовного покарання у виді одного року позбавлення волі, призначеного вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 31.08.2011 року.
Постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.08.2012 року засудженому ОСОБА_6 замінено призначене вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.03.2012 року покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. на п`ятдесят годин громадських робіт.
31.08.2012 року ОСОБА_6 був викликаний до Великобагачанського районного підрозділу КВІ міжрайонного Хорольського відділення УДДУ ПВП в Полтавській області, де був ознайомлений з умовами та порядком відбування покарання у виді громадських робіт, попереджений про відповідальність за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. В той же день, 31.08.2012 року, він отримав від інспектора Великобагачанського районного підрозділу Хорольського МВ КВІ УДДУ ПВП в Полтавській області під розпис направлення до Білоцерківської сільської ради Великобагачанського району Полтавської області, яке він повинний був здати до Білоцерківської сільської ради та приступити до виконання громадських робіт з 03 вересня 2012 року.
ОСОБА_6 умисно, з метою ухилення від відбуття громадських робіт, до Білоцерківської сільської ради для відбуття громадських робіт не з`явився, направлення не здав, до виконання громадських робіт не приступив, тим самим ухилився від відбування покарання у виді громадських робіт згідно постанови суду від 08.08.2012 року.
В апеляції старший прокурор прокуратури Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_9 просить скасувати вирок суду та закрити справу за відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України. При цьому апелянт посилається на те, що він не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, оскільки він не засуджувався до покарання у виді громадських робіт, а цим видом покарання було замінено покарання у виді штрафу, призначене вироком суду.
Інші учасники судового розгляду вирок суду не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора ОСОБА_5 , яка підтримала апеляцію та просила вирок суду скасувати, а кримінальну справу закрити на підставі п.2 ст. 6 КПК України ( в редакції 1960 року); засудженого ОСОБА_6 , який не заперечував проти апеляції прокурора; виступи учасників судового розгляду в судових дебатах та останнє слово засудженого; перевіривши матеріали справи та доводи апеляції, колегія суддів вважає, що апеляція підлягає до задоволення з виходячи з такого.
Визнаючи ОСОБА_6 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, суд першої інстанції виходив з того, що підсудний ухилявся від відбування покарання у виді громадських робіт, призначеного йому вироком Великобагачанського районного суджу Полтавської області від 20.03.2012 року .
При цьому суд не врахував диспозицію ч.2 ст.389 КК України, відповідно до якої відповідальність за ухилення від відбування покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, наступає для особи, засудженої до покарання у виді громадських чи виправних робіт. За змістом диспозиції ч.2 ст.389 КК України, суб`єктом злочину, передбаченого вказаним законом, є особа, засуджена до покарання у виді громадських чи виправних робіт, тобто особа, якій вказане покарання було призначене вироком суду. Отже, особа яка відбуває покарання у виді громадських чи виправних робіт на підставі інших судових рішень не може бути суб`єктом такого злочину.
Положення про те, що суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України може бути лише особа, засуджена до громадських чи виправних робіт ґрунтується не лише на граматичному тлумаченні диспозиції вказаної статті Кримінального кодексу, а й на вимогах ч.5 ст.52 КК України, якою передбачено, що відповідальність передбачена, зокрема, ст.389 КК України, наступає у разі ухилення від покарання, призначеного вироком суду, а не на підставі інших судових рішень.
З матеріалів кримінальної справи вбачається, що підсудний ОСОБА_6 не засуджувався Великобагачанським районним судом Полтавської області до покарання у виді громадських робіт.
Так, вироком Великобагачанського районного суджу Полтавської області від 20.03.2012 року ОСОБА_6 був засуджений за ч.2 ст.185 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (850 грн.), яке у відповідності до ст.ст.71,72 КК України визначене до самостійного відбування від покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Великобачанського районного суду Полтавської області від 31.08.2011 року (а.с.48-49).
Призначене ОСОБА_6 вище вказаним вироком від 20.03.2012 року покарання у виді штрафу було замінено на громадські роботи постановою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08.08.2012 року (а.с.50).
Таким чином, ОСОБА_6 повинен був відбувати покарання у виді громадських робіт не за вироком суду, а на підставі постанови суду про заміну покарання.
Оскільки ОСОБА_6 не засуджувався вироком суду до покарання у виді громадських робіт, то він не може бути суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та, відповідно, не може нести кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України за ухилення від відбування такого виду покарання.
Виходячи з того, що ОСОБА_6 не є суб`єктом злочину, передбаченого ч.2 ст.389 КК України - в його діях відсутній склад вказаного злочину.
Відсутність складу злочину є підставою для закриття справи згідно з п.2 ч.1 ст.6 КПК України (в редакції 1960 року).
Крім того, в ході апеляційного перегляду справи встановлено, що вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.10.2012 року при визначенні ОСОБА_6 покарання за сукупністю злочинів, суд на підставі ч.1,4 ст.70 КК України поглинув покарання, призначене ОСОБА_6 вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.03.2012 року та призначив йому покарання у виді трьох років позбавлення волі, а за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України остаточне покарання у виді чотирьох років позбавлення волі (а.с.51-60).
Вище зазначене також унеможливлювало притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, а саме за ухилення від відбування покарання за вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20.03.2012 року, яке в подальшому було повністю поглинуте вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25.10.2012 року.
Статтею 376 КПК України (в редакції 1960 року) передбачено, що апеляційний суд, встановивши обставини, передбачені статтею 6 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває справу.
Отже, вирок суду, яким ОСОБА_6 засуджений за ч.2 ст.389 КК України підлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.6 КПК України за відсутністю в діянні складу злочину.
Керуючись п. п. 11, 15 Розділу ХІ. Перехідні Положення КПК України 2012 року, ст. ст. 365, 366 КПК України ( в редакції 1960 року) колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляцію старшого прокурора прокуратури Великобагачанського району Полтавської області ОСОБА_9 - задовольнити.
Вирок Великобагачанського районного суду Полтавської області від 25 січня 2013 року відносно ОСОБА_6 скасувати, а провадження у справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 6 КПК України ( в редакції 1960 року) за відсутністю в діянні складу злочину.
С У Д Д І :

ОСОБА_10 ОСОБА_11 ОСОБА_12