Ухвала

іменем україни

06 лютого 2015 року м. Київ

Вищий спеціалізований суд України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі колегії:

головуючого ОСОБА_8,

суддів: ОСОБА_9, ОСОБА_10,

розглянувши в судовому засіданні касаційну скаргу засудженого ОСОБА_1 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и в:

Указаним вироком, залишеним без зміни апеляційним судом,

ОСОБА_1,

ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця та мешканця АДРЕСА_1, громадянина України, такого, що не має судимості,

засуджено за ч. 1 ст. 115 КК із застосуванням ст. 69 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки.

ОСОБА_1 визнано винуватим у тому, що він ІНФОРМАЦІЯ_2 близько 22.00 год. у стані алкогольного сп'яніння заходячись кухні гуртожитку по АДРЕСА_2, на ґрунті давніх особистих неприязних відносин (оскільки потерпілий декілька років назад вбив його дружину), вчинив умисне вбивство ОСОБА_2, завдавши сім ударів ножем та декілька ударів виделкою і ножем в область шиї останнього.

У касаційній скарзі засуджений просить скасувати вирок та ухвалу апеляційного суду і направити кримінальне провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. Вважає, що його дії потрібно кваліфікувати не за ч. 1 ст. 115 КК, а за ст. 116 КК, оскільки він вчинив умисне вбивство ОСОБА_2 у стані сильного душевного хвилювання. Також, вказує на недоведеність обставини, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, зазначає, що судом не вповній мірі враховано стан його здоров'я.

Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Висновки про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, місцевим судом зроблено на підставі показань потерпілого ОСОБА_2, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, протоколів огляду місця події, протоколу огляду трупа, протоколу огляду від 10 червня 2013 року, висновку судово-медичної експертизи № 342, судово-медичної імунологічної експертизи № 477, судово медичної цитологічної експертизи № 420, висновку експерта № 457, висновку трасологічної експертизи, стаціонарної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи та вироку Орджонікідзевського міського суду від 30 липня 1997 року, яким ОСОБА_2 визнано винуватим у вбивстві ОСОБА_7 та засуджено до 14 років позбавлення волі. Сукупність цих доказів дали суду обґрунтовані підстави визнати, що ОСОБА_1 умисно вбив ОСОБА_2 за відсутності у нього сильного душевного хвилювання (стану афекту).

При призначенні ОСОБА_1 покарання місцевий суд врахував характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину (особливо тяжкий), спосіб та мотиви його вчинення, відомості про особу засудженого, а саме, його характеристика за місцем роботи та проживання, обставини, що пом'якшують покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину в стані вираженої емоційної напруги, що виникла внаслідок алкогольного сп'яніння, що істотно вплинуло на його свідомість і діяльність, а також обставину, що обтяжує покарання - вчинення злочину у стані алкогольного сп'яніння. Крім того, судом враховано протиправну поведінку потерпілого, що призвела до вчинення засудженим умисного вбивства. За таких обставин суд дійшов висновку про можливість призначення ОСОБА_1 покарання за ч. 1 ст. 115 КК більш м'якого, ніж передбачено законом.

Отже, покарання ОСОБА_1 призначено з дотриманням вимог статей 65, 69 КК, воно відповідає вчиненому та особі засудженого, є справедливим.

Вирок місцевого суду відповідає вимогам статей 370, 374 КПК.

Усі доводи засудженого про неправильну кваліфікації його дій, не взяття до уваги його стану здоров'я, посилання на відсутність у нього стану алкогольного сп'яніння, за його апеляційною скаргою ретельно перевірив апеляційний суд, і для їх спростування у своїй ухвалі навів відповідні аргументи з дотриманням вимог ст. 419 КПК.

Таким чином, оскільки з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень вбачається, що підстав для задоволення скарги немає, у відкритті касаційного провадження належить відмовити згідно з п.2 ч.2 ст. 428 КПК.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити засудженому ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

підпис) (підпис) (підпис)

З оригіналом згідно

Суддя ОСОБА_8