Справа № 1/2506/15/12
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.05.2012 року Деснянський районний суд м. Чернігова в складі: головуючого судді - Розинка В.М.

при секретарях - Осовицькій А.М., Кривопиша Я.О.

з участю прокурора - Тищенка Я.І.

захисників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, українця, громадянина України, ІНФОРМАЦІЯ_3, одруженого, має 3 утриманців двох неповнолітніх дітей 1997 і 2010 рр. народження, та батька-пенсіонера ІНФОРМАЦІЯ_4, заступника директора ТОВ РАСТ, у силу ст. 89 КК України не судимого, зареєстрованого та мешкаючого в АДРЕСА_1, -

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, -

в с т а н о в и в :

Органами досудового слідства ОСОБА_3 предявлено обвинувачення в тому, що він, у невстановлений слідством час та в невстановленому місці, без передбаченого законом дозволу, придбав у невстановленої особи пістолет ТТ(Тульський Токарева) № ЧЕ 994 калібру 7,62 мм та два патрони до нього калібру 7,62 мм, які 01.03.2011 р., перебуваючи в стані алкогольного спяніння, у вечірній час, без передбаченого законом дозволу, зберігаючи при собі, перевіз на автомобілі марки Меrcedes-Benz ML350, державний номерний знак НОМЕР_1 до м. Чернігова, де приблизно о 22 год., поблизу памятної стели Чернігову 1300, розташованої в м. Чернігові по вул. Київське шосе, неподалік від автомобільного мосту через річку Десна, був затриманий співробітниками міліції, котрі виявили та вилучили в останнього за поясом джинсів під курткою вищевказані пістолет та два патрони.

Згідно висновку експерта №130 від 18.03.2011 р. пістолет, вилучений у ОСОБА_3 є вогнепальною зброєю - пістолетом ТТ(Тульський Токарева) № ЧЕ 994, калібру 7,62 мм, зразка 1930/33 років, 1939 р. випуску, виробництва СРСР, виготовленим заводським способом, придатним до стрільби. Два патрони, вилучені в ОСОБА_3, є бойовими припасами, патронами калібру 7,62 мм до нарізної зброї, пістолету ТТзразку 1930/33 р. та інших, придатними для стрільби.

Дії підсудного органами досудового слідства кваліфіковані по ст. 263 ч. 1 КК України.

При розгляді справи в судовому засіданні прокурором заявлене клопотання про направлення справи на додаткове розслідування, оскільки той вважає, що результати проведеного судового слідства вказують на неповноту та неправильність досудового слідства, які не можуть бути усунуті в судовому засіданні та виразились в наступному.

Під час дослідження в суді висновку спеціаліста № 75 від 02.03.2011 р., висновку експерта № 130 від 18.03.2011р. та висновку експерта № 133 від 18.03.2011р., а також допитів експертів, що проводили дані експертизи, як свідків, встановлено, що дані висновки є необґрунтованими та такими, що суперечать іншим матеріалам кримінальної справи.

Таким чином, дані висновки спеціаліста та експертів викликають сумнів у їхній правильності, що можливо усунути лише шляхом призначення повторної експертизи, яку необхідно доручити іншим експертам. Призначення даної експертизи під час судового слідства необґрунтовано затягуватиме судовий розгляд.

Допитаний, як свідок ОСОБА_4, що був присутнім у якості понятого під час проведення огляду ОСОБА_3, змінив у суді покази, дані ним під час досудового слідства, пояснивши це тим, що покази, які записані в протоколах його допиту викладені невірно, на що він тоді не звернув належної уваги.

Допитати в суді, як свідка, іншого понятого ОСОБА_5 не представилось можливим у звязку з неодноразовим не виконанням приводу співробітниками міліції та відсутністю ОСОБА_5 за місцем проживання.

Ураховуючи, покази ОСОБА_4, перевірка показів ОСОБА_5 має важливе значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення в справі, однак, зробити, це під час судового слідства неможливо.

Таким чином, під час проведення додаткового розслідування необхідно призначити повторну експертизу вогнепальної зброї та боєприпасів та допитати свідка ОСОБА_5, а також провести інші необхідні слідчі дії, у яких виникне потреба.

За наслідками проведеного додаткового розслідування з урахуванням отриманих даних прийняти законне та обґрунтоване рішення згідно ст. 212 КПК України.

Ураховуючи отримані під час судового слідства дані, які у своїй сукупності не дають достатніх підстав говорити про повноту та правильність проведеного досудового слідства, які були б достатніми суду для прийняття законного та обґрунтованого рішення, на підставі ст. 281 КПК України, прокурором і було заявлене таке клопотання.

Проти задоволення зазначеного клопотання заперечували захисники та підсудний, посилаючись на те, що обставини неправильності досудового слідства були відомими прокуророві й раніш, проведення нових експертних досліджень можливо в рамках судового слідства, як і допит свідків та усунення дійсно існуючих суперечностей доказів.

Суд, вислухавши свідчення підсудного, свідків, думки учасників судового розгляду та, дослідивши всі надані докази по справі, доходить висновку, що органом досудового слідства при розслідуванні справи допущена суттєва неповнота, однобічність та неправильність такого слідства, які не можливо усунути в ході судового розгляду, оскільки це потребує не лише виконання процесуальних рішень, які віднесені до компетенції органів досудового слідства, а й винесення відповідних процесуальних актів органу досудового слідства та прокурора, судом же досліджені всі обставини по справі, у тому обсязі доказів, які було надано суду, у тому числі, й самими учасниками судового розгляду безпосередньо в такому, при чому перевірити й уточнити фактичні дані, одержані в ході судового слідства, суд не знаходить за можливе й шляхом судового доручення, враховуючи вищевикладене.

Так, при допиті в судовому засіданні підсудний, вину за предявленим йому обвинуваченням не визнав, пояснив, що 01.03.2011 р. перебував удома, де зустрічався зі своїм знайомим ОСОБА_6, а потім поїхав зі знайомою ОСОБА_7 до кафе Петровская слобода, де призначив зустріч зі знайомим із м. Києва. Оскільки, він ужив з останнім, десь з півпляшки сухого вина, на зворотному шляху машиною керувала його знайома, а він сидів поруч, не одягаючи куртки. Коли проїхали міст, він побачив багато машин, серед яких був транспорт ДАІ та Хюндай, омонівський, який він знає. Працівник ДАІ подав знак зупинитись, він сказав, аби ОСОБА_7 це зробила, хоча машина ДАІ стояла в темному місці, що дозволяло не зупинятися. Він вийшов з машини, аби дізнатись причину зупинки та не турбувати свою знайому дівчину, надів шапку, взяв куртку, застебнув ту та пішов у напрямку ДАІ, до яких було метрів з вісім, але співробітник автоінспекції почав відходити, а він відчув підсікання, втім його зразу ж не збили, а кинули через плече. Він упав на сніг, шапка злетіла, а куртка й светр завернулись. Один чоловік надавив йому в області попереку, а іншій - на шию. Він спитав, хто вони, і отримав відповідь - УБОЗ. Вони заломили йому руку, а куртка при цьому була натягнута на голову. Він відчув холод на спині, оскільки куртка була задерта й, подумав спочатку, що той від наручників, але ті до спини не дотикались, потім руки підняли, а холод залишився, той йшов від металу, одежу обсмикнули й повели до машини ДАІ. У нього спитали, чи має він заборонені предмети, на що він заперечив. Потім зявились якісь люди, сказали, що це поняті. Один зі співробітників УБОЗу з лівої сторони із-за його спини дістав предмет, почав його описувати, як зброю, та спитав, чи його та, на що він заперечив. Він питав у працівників міліції причину свого затримання, та хто саме дав команду підкинути йому пістолет, але відповіді не отримав. Приїхав слідчий Зелений, почав огляд у машині, де знайшов баночку з порошок, який був у дійсності цукром з цукерок. Він не підписав протокол, оскільки йому підкинули пістолет і він боявсь, що таке станеться й з цукром. Його перевезли до УБОЗу, слідчий почав допит, потім приїхав його адвокат.

Також підсудний пояснив, що якийсь працівник міліції в розмові з ним віч-на-віч сказав, що співробітник підрозділу Сокілотримав наказ після затримання ОСОБА_3 відійти від того, аби в інших співробітників міліції була можливість підкласти тому заборонений предмет пістолет. Крім того, співробітник Соколане надягав на нього наручники, а лише витяг руки з-під нього й відійшов. У нього нема пояснень, чому йому підкинули пістолет, та чого саме він став обєктом таких злочинних дій, тому він не хоче говорити про причину цього. Перебуваючи в кафе, він зразу ж роздягнувся, був у тонкому светрі, він переміщався по території кафе, підходив до бармена, робив замовлення, ходив до туалету, люди, котрі були в кафе і його бачили (бармен, офіціантка, директор закладу), не могли б не побачити на ньому якийсь предмет, якби той був. А коли він розрахувався в кафе, ОСОБА_7 узяла його за пояс, і так вони й вийшли до машини. Аби він мав заборонений предмет, мав можливість, просто сказати ОСОБА_7, щоб та не зупинялась на вимогу автоінспектора, проїхала далі, а той предмет - викинути. Але в нього не було підстав не зупинятись, він чесна людина, нічого протизаконного не робив і не віз при собі.

Аналогічні свідчення підсудним надавались й у ході досудового слідства, що було перевірено судом.

Свідчення підсудного в судовому засіданні є одним із доказів у кримінальній справі, тому й підлягають оцінці, відповідно до положень ст. 67 КПК України, рівно, як і інші докази, котрі також підлягають перевірці, оскільки свідчення його, або ж спростування тих, може бути покладено в основу обвинувачення лише при підтвердженні цього сукупністю всіх доказів, що є в справі, у тому числі й перевіреними судом.

Зазначене дійсно потребує проведення процесуальних дій саме органом досудового слідства, на користь цього свідчать докази, отримані в судовому засіданні.

На підтвердження доводів, що містяться в клопотанні прокурора, суд також отримав ряд і інших доказів, що унеможливлюють подальший судовий розгляд.

Так, предметами злочину, згідно обвинувачення, предявленого ОСОБА_3, тобто речами матеріального світу, з певними властивостями, яких закон про кримінальну відповідальність пов'язує наявність у діях особи ознак конкретного складу злочину, у даній справі є пістолет ТТ(Тульський Токарева) № ЧЕ 994 калібру 7,62 мм та два патрони до нього калібру 7,62 мм. Підсудний на всіх етапах кримінальної справи заперечував належність йому вищезазначеного пістолету та патронів, а органом досудового слідства не надані докази належності йому означених предметів. Фрагментарні та неповні довідки, зібрані органом досудового слідства щодо цієї зброї, жодним чином не пояснюють, де, коли та за яких обставин, цей пістолет був придбаний підсудним, що має значення для перевірки його твердження щодо протиправних дій працівників міліції, які підкинули йому цю зброю, тобто для перевірки версії щодо фальсифікації доказів по справі. Зазначене потребує проведення додаткових оперативних та слідчих дій для перевірки цього, у тому числі й шляхом установлення кола знайомих підсудного, допиту їх з цього питання, а також ретельної перевірки всіх без виключення реєстраційних баз зброї, за необхідністю і поза межами України, враховуючи час випуску зброї 1939 р.

Слід перевірити, у звязку з цим, і твердження свідка ОСОБА_7, котра пояснила суду, що один зі співробітників міліції, на її прохання зателефонував її хлопцю з приводу її затримання, у цій телефонній розмові назвався Зубком Димою, а потім, на її питання пояснив, що в підсудного пістолет за пазухою бачила сусідка ОСОБА_3, котра й викликала міліцію. Необхідно встановити всіх цих осіб і допитати їх з таких обставин.

Крім того, суд у повному обсязі погоджується с оцінкою прокурора, як сторони обвинувачення, щодо неправильності висновку спеціаліста та експертних досліджень даної зброї, а саме № 75 від 02.03.2011 р., висновку експерта № 130 від 18.03.2011р. та висновку експерта № 133 від 18.03.2011р., і вважає за необхідне призначення додаткових або повторних експертиз з цих питань, для усунення протиріч.

Крім того, щодо висновку спеціаліста № 75 від 02.03.2011 р. (т.1, а.с. 23-26) судом достовірно встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про направлення цієї зброї органом дізнання для проведення дослідження до експертної установи (відсутнє листування з цього питання, копії супровідних листів, документи, що підтверджували реєстрацію таких документів, тощо), у звязку з чим твердження захисту та підсудного, про ще одну фальсифікацію доказів по справі шляхом, незаконного складання означеного висновку, ще до затримання ОСОБА_3 01.03.2011 р., жодним чином не спростовано в судовому засіданні. На користь цього свідчить пояснення експерта ОСОБА_8 в судовому засіданні й те, що супровідний лист до висновку від 02.03.2011 р. № 29/6-1574 т.в.о. начальника НДЕКЦ УМВС України в Чернігівській області на імя начальника УБОЗ УМВС України в Чернігівській області ніде не був зареєстрований, як вхідний документ у порушення вимог діловодства в Україні (т.1, а.с.21), а також те, що до нього доданий розрахунок від 02.03.2011 р., на котрому зазначені посади т.в.о. начальника та головного бухгалтера НДЕКЦ УМВС України в Чернігівській області, їх підписи та гербова печатка, разом з тим, жодних доказів про те, що даний бухгалтерський документ було виготовлено в нічний час у межах з 23 год. 01.03.2011 р. до 02 год. 02.03.2011 р., суду теж не надано (т.1, а.с.22).

Незважаючи на це, тобто грубе порушення закону, старший слідчий слідчого управління УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_9 02.03.2011 р. виносить постанову про порушення даної кримінальної справи, де посилається на вищезазначений висновок спеціаліста, котрий ніде не зареєстрований, як вхідний документ (т.1,а.с.1). Крім того, захисник ОСОБА_1 та підсудний стверджують, що дана постанова вже існувала десь станом на 02 год. 02.03.2011 р.

Щодо висновку експерта № 130 від 18.03.2011р. (т.1, а.с.88-91), після допиту в судовому засіданні в якості свідка експерта ОСОБА_10, було встановлено, що останнім вищезазначене дослідження зовсім не провадилось, він повністю скористувався матеріалами висновку спеціаліста № 75 від 02.03.2011 р., переніс їх до свого дослідження, як і фотографії, зробив висновок про, нібито проведений їм постріл одним патроном, хоча в дійсності, це зроблене не було.

Вищенаведені нехтування вимог діловодства не єдині, оскільки начальник відділу УБОЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11 листом від 02.03.2011 р. № 29/6-1575 направив на імя начальника слідчого відділення слідчого управління УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_12 матеріали по даній справі, причому в тексті прямо надрукований додаток, де в пункті 1 повинна бути зазначена кількість аркушів, але даний рядок не заповнений, що викликає сумнів щодо обсягу цих документів, крім того, сам лист також не зареєстрований (т.1, а.с.9).

З усіх наданих суду доказів, а саме показів свідків, при допиті в суді ніхто не підтвердив знаходження пістолета в підсудного на будь-якому часовому відрізку напередодні його затримання, більш того, спростовували таку ймовірність.

Допитаний судом в якості свідка бармен кафе Петровская слободаОСОБА_13, пояснив, що знав підсудного, як постійного відвідувача, той був і 01.03.2011 р. разом з дівчиною, він це добре запамятав, оскільки інших відвідувачів не було. Підсудний просив розпалити камін та допомагав у цьому, підсудний присів і розпалював камін, а він ззаду подавав тому дрова, ніякого предмета під одежею не було видно, у чому він упевнений, а якби був, це було б видно. Періодично підсудний підходив до бару й замовляв воду. Виходив до туалету рази з два. Він нічого опуклого на спині в підсудного не бачив. ОСОБА_3 підходив до барної стойки розрахуватись, а дівчина його квапила, смикала за реглан, і в того впав гаманець. Підсудний нахилився, перебуваючи спиною до нього, він бачив його оголену спину, потім той вийшов з дівчиною, яка тримала того за пояс чи руку, куртку ніс на плечі.

Ці свідчення, учасниками процесу, у тому числі й прокурором, під сумнів не ставилися.

Також допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7, пояснила, що вона була того вечора тривалий час разом з підсудним. Коли вона в кафе, перед відїздом, забирала свою куртку, той стояв біля бару, його руки стояли ліктями на барній стойці, вона його в цей час покликала та взяла за ремінь. Який був ремінь на вигляд, точно не памятає, але, якби щось було за поясом, то вона б відчула. Потім узяла його за талію, почала виштовхувати, оскільки поспішала до Чернігова, і так вони разом вийшли. Куртка в того була в руках, він поклав її на сидіння машини.

Вона пів-вечора знаходилась с тим, у нього не було із собою пістолета. Він з туалету виходив, та застібався на ходу, ходив по залу. Коли їхала, побачила працівника ДАІ, що її зупиняв, вона перепитала підсудного, що робити, чи зупинятись. Попереду була вільна дорога, і їй не було ніяких перешкод. Той відповів, щоби зупинялась, можливо, щось трапилось, а крім, того, він сказав, що там, крім машини ДАІ, є ще й УБОЗ. Коли він виходив з машини та, на ходу одягав куртку, за спиною під поясом у нього вона нічого не бачила. Вона бачила, що після затримання підсудного, тому поправили куртку, оскільки та була майже на голові. Після її затримання, працівники міліції здійснювали щодо неї моральний тиск, це відчувалось в їхніх словах, інтонаціях, вони сміялись над нею, не дозволяли ходити до туалету, погрожували, що закриють на троє суток, її три години колотило, було холодно, їй нічого не пояснювали.

Ці свідчення ОСОБА_7, потребують беззаперечної перевірки, як щодо її пояснень у частині відсутності пістолета в підсудного, так і щодо застосування до неї з боку працівників міліції незаконних методів дізнання, погроз, знущання, тощо, тобто в частині порушення її конституційних прав.

Також значні й істотні суперечності виникли при допиті в судовому засіданні в якості свідків співробітників спецпідрозділу СокілОСОБА_14 та ОСОБА_15, також працівників УБОЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11, ОСОБА_16А, ОСОБА_17, що не вдалось усунути в судовому засіданні, але усунення тих потребує цього саме заходами досудового слідства.

У першу чергу, є незрозумілими дії обох співробітників спецпідрозділу Сокіл, котрі, згідно їх пояснень, повинні були провести силове затримання підсудного, щодо якого мали орієнтування про ймовірну наявність у нього зброї. Обидва свідки в судовому засіданні пояснили, що таке затримання провели, але зброю при цьому не виявили.

На усунення цієї неповноти, органу досудового слідства необхідно встановити шляхом проведення допитів відповідних посадових осіб МВС України, службового розслідування, приєднання до справи необхідної нормативної документації, тощо (за умови не порушення вимог до державної чи службової таємниці), чи входило до компетенції зазначених співробітників спецпідрозділу Сокілобеззброєння підсудного під час затримання, якщо він мав зброю, чи абсолютно точне встановлення факту відсутності в нього зброї, до передачі затриманого, співробітникам інших служб МВС України, з урахуванням того, що дані працівники спецпідрозділу були направлені саме для затримання озброєної особи.

Установлення цих обставин є обовязковим для перевірки версії підсудного про те, що співробітники спецпідрозділу Сокілсприяли злочинним діям інших працівників міліції про підкидання йому зброї, тобто про штучне створення доказів та фальсифікування кримінальної справи.

Виходячи з вищевикладеного, належить перевірити, у той же самий вищезазначений спосіб і дії на місці події інших працівників міліції співробітників УБОЗ УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_11, ОСОБА_16А, ОСОБА_17, у тій частині, чого саме вони та хто саме конкретно, втрутились в процес силового затримання, при чому свідок ОСОБА_15, прямо пояснив суду, що оперативні працівники не повинні були підходити під час затримання, але оскільки вони зявились, він їх уже не відштовхував, що може свідчити про те, що такі дії тих працівників фактично заважали йому виконанню покладеного на нього завдання.

Свідок ОСОБА_4, котрий був понятим під час затримання підсудного, при допиті в судовому засіданні, заперечив свої попередні свідчення під час досудового слідства в частині того, що він був очевидцем вилучення пістолета із-за пояса підсудного, навпаки, пояснивши, що перед ним знаходились працівники міліції й перекривали йому огляд, і він такого не міг бачити фізично, при цьому спростував значну частину своїх свідчень, котрі раніше давав слідчому.

Для усунення цього протиріччя, в отриманій на цей час по кримінальній справі сукупності доказів, необхідне правильне, відповідне до тактики слідчих дій, проведення відтворення обстановки та обставин подій за участю всіх до єдиного учасників події затримання.

Дану слідчу дію необхідно провести за участю підсудного та свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_11, ОСОБА_16А, ОСОБА_17, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_7 При цьому, кожному з учасників дії, необхідно надати достатню кількість дублерів (відповідних статур, зросту, одягу, тощо), у тому числі й таких, котрі будуть виконувати роль самого цього учасника дії, щоби саме він показав за допомогою всіх задіяних дублерів розвиток події. Такі слідчі дії необхідно зафіксувати засобами фото-, відеозйомки. При виникненні суперечностей, після цього ще й додатково допитати цих учасників дії, за необхідності провести з ними очні ставки.

У ході судового слідства, при виконанні судом вимог ст. 314 КПК України щодо огляду та оголошення документів, серед таких була оглянута та оголошена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.06.2011 р. начальника відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_20 (т.1, а.с.303-307), стосовно якої підсудним була зроблена заява, що йому раніш було невідомо про існування такого процесуального документа, оскільки в противному разі він би такий оскаржив, він заперечував отримання копії такої постанови. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 991 КПК України, постанову слідчого й органу дізнання про відмову в порушенні кримінальної справи може бути оскаржено відповідному прокуророві, а якщо таку постанову винесено прокурором вищестоящому прокуророві. Скарга подається особою, інтересів якої вона стосується, або її представником протягом семи днів з дня одержання копії постанови. Разом з тим, у матеріалах кримінальної справи відсутні будь-які документи, котрі б свідчили про вручення копії даної постанови підсудному розписки, зворотного повідомлення про вручення копії постанови прокурора рекомендованим листом поштовою установою, тощо, у звязку з чим це повинно бути усунено, а в разі, якщо така копія процесуального документа дійсно до цього часу належним чином не була вручена підсудному, виконати цю вимогу кримінально-процесуального законодавства, для забезпечення тому його конституційного права на оскарження рішення про відмову в порушенні кримінальної справи.

Також у ході подальшого огляду й оголошення документів, підсудним була оспорена правильність протоколу предявлення обвинуваченому і його захиснику матеріалів справи від 27.06.2011 р. (т.1, а.с.309), у котрому мається запис про те, що підсудний копію та опис матеріалів справи отримав. У першу чергу, слід зазначити, що в ч. 5 ст. 218 КПК України, законодавець перебачив обовязок слідчого видати засвідчену належним чином копію опису матеріалів кримінальної справи, і цю вимогу закону старший слідчий слідчого управління УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_9 повинен був знати в силу своїх посадових обовязків та, безумовно, виконувати. Він є відповідальним за складення процесуальних документів, зобовязаний читати такі та вимагати від учасників слідчих дій точного дотримання закону, у тому числі й при внесенні тими записів власноручно, що в даному випадку слідчим виконано не було. Підсудний пояснив, що він дійсно зробив запис про, нібито ознайомлення з матеріалами справи та отримання копії опису матеріалів кримінальної справи, але не знайомився з такими й не отримував копію, а оскільки слідчим Зеленим В.О. проводилось додаткове розслідування після попереднього слідчого, а він з адвокатом ОСОБА_1 у приміщенні УБОЗу з дозволу слідчого відсканували з використанням власного паперу ті матеріали, котрі зібрав слідчий Зелений В.О., але вже після слідчого Львової І.О. При цьому, матеріали кримінальної справи не надавались їм у підшитому вигляді.

Зазначене, суд вважає слушним, адже підсудний і захисник мають копії матеріалів даної кримінальної справи, але в самій кримінальній справі відсутнє клопотання підсудного чи захисника про надання їм таких копій, як відсутнє й процесуальне рішення старшого слідчого слідчого управління УМВС України в Чернігівській області ОСОБА_9 про дозвіл в отриманні тими таких копій, що опосередковано може підтверджувати вищезазначену заяву підсудного та свідчити про чергове порушення вимог КПК України при розслідуванні даної справи.

Підсудний, посилаючись на те, що 01.03.2011 р. зброя йому була підкинута працівниками міліції, зазначає, що на те, у таких були якісь підстави. Таким чином, ним фактично зроблена заява про наявність якихось невідомих взаємовідносин між ним та працівниками міліції. Оскільки, - це є версією, озвученою в судовому засіданні, а даних про те, що вона перевірялась органом досудового слідства раніш, кримінальна справа не містить, така підлягає ретельній перевірці, з винесенням відповідного процесуального рішення.

Матеріали кримінальної справи містять два взаємовиключні процесуальні рішення постанови працівників прокуратури Чернігівської області.

Так, слідчим в ОВС прокуратури Чернігівської області ОСОБА_21 18.04.2011 р. була винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, за наслідками перевірки заяви підсудного від 04.03.2011 р. щодо протиправних дій у відношенні його, котра містить посилання на те, що …повідомлення ОСОБА_3, що працівники міліції підклали йому пістолет має деяке підґрунтя для здійснення кримінально-процесуальної діяльності у вищезгаданому напрямку, але воно є опосередкованим та таким, що у своїй сукупності разом із зібраними даними не є достатнім для порушення кримінальної справи, тобто даний процесуальний документ жодним чином не виключає протиправну діяльність працівників міліції відносно підсудного (т.1, а.с.200-202).

Далі, начальником відділу прокуратури Чернігівської області ОСОБА_20 20.06.2011 р. щодо тієї ж самої заяви підсудного від 04.03.2011 р. була винесена наступна постанова про відмову в порушенні кримінальної справи, де вже зазначається, що …відомості про неправомірні дії працівників міліції свого обєктивного підтвердження не знайшли, тобто даний процесуальний документ виключає вчинення працівниками міліції щодо підсудного протиправних дій, але останній з документів не містить жодної оцінки попереднього документа, що свідчить про їхню однакову процесуальну силу, процесуальних документів про скасування вищеназваної постанови від 18.04.2011 р. в кримінальній справі немає (т.1, а.с. 303-307).

За таких обставин, вести мову про наявність законного обвинувачення підсудного ОСОБА_3 у скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України, затвердженого заступником прокурора Чернігівської області 04.07.2011 р., нема правового сенсу.

Тому такі, вищевикладені обставини не можуть бути проігноровані судом, виходячи з вимог ст. 22 КПК України про те, що прокурор, слідчий і особа, яка провадить дізнання, зобов'язані вжити всіх передбачених законом заходів для всебічного, повного й об'єктивного дослідження обставин справи, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, разом з тим, встановлене на цей час судом, беззаперечно не узгоджується з матеріалами кримінальної справи, тобто доказами, зібраними самим органом досудового слідства і разом з тим суперечить обвинуваченню, складеному тим же самим органом досудового слідства, але ж, ніяким чином не спростовуються тим.

Крім того, перелічений комплекс грубих порушень вимог Кримінально-процесуального кодексу України з боку особи, яка провадила досудове слідство, є таким, що унеможливлює судовий розгляд, до усунення вищезазначених порушень закону, оскільки така неправильність досудового слідства не може бути усунута в ході судового слідства, враховуючи, що це, потребує виконання процесуальних рішень, які віднесені до виключної компетенції органу досудового слідства. Виконання цього є обовязковим, відповідно до вимог ст.ст. 28, 64 п. 4 КПК України.

Ураховуючи, що органом досудового слідства не зясовані причини суттєвих протиріч у доказах по справі, а також не усунені саме ці протиріччя, що є винятковою компетенцією лише органів досудового слідства, оскільки це викликає необхідність у проведенні слідчих дій та інших процесуальних рішень, спрямованих на збирання нових доказів, з обовязковим винесенням відповідних постанов, а це неможливо виконати суду з дотриманням специфіки процесуальної форми судового розгляду, досудове розслідування належить визнати неповним і однобічним, у звязку з чим кримінальна справа підлягає направленню на додаткове розслідування, у ході якого належить виконати все вище перераховане, провести інші слідчі дії, у разі виникнення потреби в таких, і, у залежності від установлених результатів, вирішити питання по суті справи.

Прокуророві належить виконати дії, віднесені до компетенції органів прокуратури, у частині посилань на незаконні методи дізнання та розслідування, з винесенням відповідних процесуальних суджень.

Запобіжний захід належить залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 22, 64, 281 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

Задовольнити клопотання прокурора та повернути кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_3 в скоєнні злочину, передбаченого ст. 263 ч. 1 КК України на додаткове розслідування прокурору Чернігівської області для виконання вищевказаних слідчих дій.

Запобіжним заходом підсудному залишити - підписку про невиїзд.

На постанову протягом 7 діб із дня її винесення можуть бути подані апеляції до апеляційного суду Чернігівської області.

Головуючий В.М.Розинко