Справа № 742/1725/14 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/795/528/2015
Категорія - ст. 125 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 червня 2015 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах апеляційного суду Чернігівської області в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в порядку апеляційного розгляду кримінальне провадження, внесене в єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001808, за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2014 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , маючої на утриманні неповнолітню дитину (сина, 2003 р.н.), раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_8 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_10 , обвинуваченої ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И Л А:

На вирок суду обвинуваченою подано апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінального правопорушення. Відмовити в задоволенні цивільного позову в повному обсязі.

Вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2014 року ОСОБА_6 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн.

Звільнено обвинувачену від призначеного покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році».

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 12 000 грн. моральної шкоди.

В апеляційній скарзі обвинувачена посилається на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам кримінального провадження, а в частині задоволення цивільного позову, невірне застосування норм матеріального права. Вважає, що слідчий експеримент має бути визнаний судом недопустимим доказом, оскільки був проведений без її добровільної згоди, без ухвали слідчого судді та здійснений, тобто в порушення вимог ч. 5 ст. 240 КПК України. Посилається на те, що суд однобічно підійшов до розгляду кримінального провадження, поклавши в основу вироку показання потерпілої, не взявши до уваги її особисті показання, в той час як вони були чіткими та зрозумілими, а показання свідків взагалі не можуть вважатись об`єктивними, оскільки не породжують єдиної картини подій, а навпаки містять ряд суперечностей, які не усунені під час судового розгляду. Наголошує на тому, що в неї не було наміру кусати ОСОБА_8 .Також стверджує, що суд у рішенні не вмотивував чому прийняв до уваги одні докази та відхилив інші. Вважає, що відмова суду у задоволенні клопотань стороні захисту призвела до неповноти судового розгляду.

Крім того, наголошує на тому, що при стягненні моральної шкоди суд не врахував ні розумність, ні справедливість, ні тривалість такої шкоди.

При розгляді кримінального провадження судом І інстанції встановлено, що 05 грудня 2013 року, близько 15 години, ОСОБА_6 , перебуваючи в АДРЕСА_1 , на ґрунті неприязних відносин, стиснула рукою за внутрішню поверхню лівого плеча, здійснила укус основної та дистальної фаланги ІІ пальця ОСОБА_8 , спричинивши останній легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченої ОСОБА_6 та її захисника, які підтримали подану обвинуваченою апеляційну скаргу, в судових дебатах просили вирок скасувати та закрити кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діях обвинуваченої складу інкримінованого правопорушення, а також відмовити в задоволенні цивільного позову в повному обсязі, думку потерпілої та її представника, які заперечували проти апеляційної скарги, думку прокурора, яка вважала вирок суду законним та обґрунтованим, а апеляційну скаргу такою, яка не підлягає задоволенню, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а вирок суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зокрема, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 374 КПК України в мотивувальній частині вироку у разі визнання особи винуватою, зокрема, повинні бути зазначені докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Судом 1 інстанції не були дотримані вимоги зазначених норм Закону.

Відповідно до аудіозапису судового засідання в суді першої інстанції, суддя після допиту обвинуваченої, потерпілої та свідків запропонував сторонам кримінального провадження перелічити докази, які, на їх думку, мають бути досліджені та покладені в основу судового рішення. Однак, дослідження вказаних сторонами доказів в судовому засіданні не проводилось і надалі клопотання щодо їх дослідження не заявлялись.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд прийшов до висновку про винуватість обвинуваченої в скоєному правопорушенні, пославшись на наступні докази: показання обвинуваченої, потерпілої та свідків, які були дані в суді першої інстанції, а також висновок судово-медичного експерта №601 від 06 грудня 2013 року та слідчий експеримент від 18 грудня 2013 року, які не були досліджені у судовому засіданні. В даному випадку судом 1 інстанції був порушений принцип безпосередності дослідження доказів, як і не досліджувалися інші докази, які були надані сторонами і знаходяться в матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду не відповідає вимогам ст. 374 КПК України щодо змісту вироку. Суд, за суперечливих доказів, зокрема, наявності розбіжностей в показаннях обвинуваченої ОСОБА_6 , потерпілої ОСОБА_8 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ухвалюючи вирок, жодним чином не мотивував чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші. І взагалі, зі змісту судового рішення вбачається, що суд не надав оцінки навіть тим доказам, які він досліджував, процитувавши тільки показання сторін та свідків, і в даному випадку, суду апеляційної інстанції неможливо оцінити їх на предмет відповідності обставинам кримінального правопорушення.

Апеляційний суд не в змозі усунути дані недоліки, так як закон обмежує розгляд справи в суді апеляційної інстанції в тій частині вироку, законність і обґрунтованість яких була оскаржена в апеляційній скарзі. Відповідно до ч.3 ст.404 КПК України, апеляційний суд не може досліджувати ті докази, які не досліджувалися судом 1 інстанції і про це не заявлялись клопотання. Не заявлялись клопотання про дослідження доказів і в апеляційному суді.

Крім того, якщо суд першої інстанції визначив обсяг досліджених ним доказів із порушенням норм КПК, апеляційний суд не вправі постановити свій вирок, а повинен за наявності до того підстав скасувати вирок суду першої інстанції у зв`язку з істотними порушенням норм кримінально-процесуального закону та направити справу до цього суду на новий судовий розгляд.

Суд 1 інстанції має більше процесуальних повноважень для перевірки версій як обвинувачення, так і захисту, що має значення для об`єктивного з`ясування всіх обставин правопорушення.

Тому, в даному випадку, з огляду на п.6 ч.1 ст.407 та п.п.1, 3 ч.1 ст. 409 КПК України, вирок суду підлягає скасуванню в зв`язку з істотним порушенням вимог КПК України та неповнотою судового розгляду, з призначенням нового судового розгляду.

При новому розгляді необхідно з`ясувати усі сумнівні питання даного кримінального провадження, усунути порушення, розглянути клопотання учасників процесу з дотриманням вимог кримінального процесуального і кримінального закону, перевірити версію обвинуваченої щодо необережного заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, вирішити цивільний позов з дотриманням вимог чинного законодавства та прийняти законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення, виклавши його у процесуальному документі, який би відповідав вимогам закону.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 415, 419 Кримінального процесуального кодексу України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 04 серпня 2014 року відносно ОСОБА_6 скасувати в зв`язку з істотними порушеннями вимог КПК України та призначити новий розгляд в тому ж суді 1 інстанції, в іншому його складі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4