Справа №545/1516/14-к
Провадження №1-кп/545/125/14
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" червня 2015 р. Полтавський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Розсошенці Полтавського району Полтавської області, громадянина України, українця, освіта середня, не одружений, офіційно не працює, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
- 19 грудня 2011 року вироком Полтавського районного суду Полтавської області за ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком один рік;
- за результатами апеляційного розгляду, Апеляційним судом Полтавської області вирок Полтавського районного суду від 19 грудня 2011 року в частині призначення покарання скасовано та постановлено новий вирок від 18 квітня 2013 року, яким засуджено ОСОБА_4 за ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Згідно з обвинувальним актом обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за таких обставин.

17 листопада 2013 року близько дев`ятої години ранку ОСОБА_4 знаходячись поблизу магазину «Лавка» в с.Розсошенці Полтавського району, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи на меті спричинення тілесних ушкоджень, наніс удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_6 , після чого останній почав тікати. В подальшому, наніс удар правою ногою в область голені правої ноги ОСОБА_6 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді закритого косо вертикального через суглобового перелому внутрішнього виростку правої великогомілкової кістки зі змішенням з розвитком синовії правого колінного суглобу, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2146 від 04 грудня 2013 року кваліфікується, як ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Від удару ОСОБА_6 впав, при чому при падінні зачепився правою ногою за ліву ногу, отримавши тілесне ушкодження у виді гематоми м`яких тканин нижньої лівої кінцівки, яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2146 від 04 грудня 2013 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Крім того, ОСОБА_6 впав в положення на лівий бік та при падінні отримав тілесні ушкодження у виді гіперпігментації обличчя,

яка є наслідком загоєння садна шкіри та яке відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2146 від 04 грудня 2013 року кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчиненні кримінального правопорушення, визнав і показав, що він згоден з пред`явленим обвинуваченням згідно обвинувального акту. Вину визнає повністю, у скоєному щиро кається і показав, що 17 листопада 2013 року близько 09 години ранку знаходячись поблизу магазину «Лавка» в с.Розсошенці Полтавського району в ході сварки наніс удар правою рукою в ліву частину обличчя ОСОБА_6 . В подальшому, наніс удар правою ногою в область голені правої ноги ОСОБА_6 .

Потерпілий ОСОБА_6 до суду направив заяву про розгляд справи без його участі, претензій до обвинуваченого не має.

Оскільки обставини справи ніким із учасників судового розгляду не оспорюються, обвинувачений та інші учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає та їм роз`яснено про позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав за недоцільне дослідження доказів стосовно цих обставин справи.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я або значну стійку втрату працездатності менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує визнання вини та щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочинові), активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (злочину), що відповідно до ст.66 КК України є обставинами, які пом`якшують покарання.

Визнана органом досудового розслідування на підставі ст.67 КК України обставиною, що обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, не підтверджена в судовому засіданні, оскільки не доведено, що обвинувачений ОСОБА_4 17 листопада 2013 рокувчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння.

Разом з тим, відповідно до ст.67 КК України, суд при призначенні ОСОБА_4 покарання визнає як обтяжуючу покарання обставину рецидив злочинів.

При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину) та особу винного, який посередньо характеризується за місцем проживання, на спеціалізованих обліках не перебуває, і вважає необхідним призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» за сукупністю вироків (ст.71 КК України) покарання призначається, коли засуджена особа до повного відбування основного чи додаткового покарання вчинила новий злочин, а також коли новий злочин вчинено після проголошення вироку, але до набрання ним законної сили. При застосуванні правил ст.71 КК України судам належить враховувати, що остаточне покарання за сукупністю вироків має бути більшим, ніж покарання, призначене за новий злочин, і ніж невідбута частина покарання за попереднім вироком.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нове кримінальне правопорушення (злочин) після постановлення вироку Апеляційного суду Полтавської області вирок від 18 квітня 2013 року, яким його засуджено за ч.1 ст.122, ч.1 ст.296 КК України, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки обмеження волі і до відбування покарання. Тому, покарання обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно призначати відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, - покарання за сукупністю вироків.

Починаючи з 09 червня 2015 рокуобвинувачений ОСОБА_4 перебуває під вартою.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 у виді тримання під вартою необхідно залишити, так як ризики, передбачені ст.177 КПК України продовжують існувати і у суду не має впевненості, що інші, більш м`які запобіжні заходи можуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого чи перешкодити йому продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання за правилами передбаченими частиною першою цієї статті, виходячи з такого співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно з ч.2 ст.58 КВК України у строк покарання зараховується час попереднього ув`язнення під вартою.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання засудженому строк тримання під вартою.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлений.

Керуючись ст.ст.369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.122 КК України, і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком від 18 квітня 2013 року Апеляційного суду Полтавської області, і остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 1 (місяця) обмеження волі.

Запобіжний захід до приведення вироку до виконання залишити ОСОБА_4 попередній тримання під вартою, звільнивши його з-під варти після прибуття для відбування покарання.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати із моменту прибуття для відбування покарання до виправного центру та зарахувати у строк відбуття покарання час перебування ОСОБА_4 під вартою з 09 червня 2015 рокупо день прибуття для відбування покарання до виправного центру із розрахунку, відповідно до ч.ч.1, 5 ст.72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення під вартою відповідають два дні обмеження волі.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду Полтавської області протягом тридцяти днів із моменту проголошення, а ОСОБА_4 , який перебуває під вартою, - у такий же строк із моменту вручення копії вироку.

Копію вироку негайно вручити прокурору та обвинуваченому, інші учасники мають право її отримати в суді.

Суддя Полтавського районного суду ОСОБА_1