Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2607/26
Номер провадження 1-кс/711/894/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000187 від 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Успенка Лутугинського району Луганської області, громадянки України, раніше не судимої, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000187 від 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000187 від 26.05.2023 за фактами добровільного зайняття ОСОБА_6 посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території України та наданням допомоги російській федерації в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури.

Так, згідно з Конституцією України Україна є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (далі - рф) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН № 36/103 від 09.12.1981 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями: № 2131 (XX) від 21.12.1965, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; № 2625 (XXV) від 24.10.1970, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; № 2734 (XXV) від 16.12.1970, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; № 3314 (XXIX) від 14.12.1974, що містить визначення агресії, установлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

У порушення вимог п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV), від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ) президент рф володимир путін, а також інші невстановлені на цей час представники влади рф спланували, підготували і розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил російської федерації (далі - зс рф) на територію України.

Близько 5 години ранку 24.02.2022 військовослужбовці зс рф шляхом збройної агресії із застосуванням зброї незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, Запорізькій, Київській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, та здійснили окупацію частин указаної території.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» через військову агресію рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. Зазначений Указ затверджений прийнятим Верховною Радою України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ.

У подальшому дія воєнного стану в Україні неодноразово продовжувалась. Таким чином з 24.02.2022 по цей день (27.01.2026) в Україні діє правовий режим воєнного стану.

Відповідно до п. 7 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована рф територія України (далі - тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування рф та окупаційна адміністрація рф встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування рф встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації рф.

Окупаційна адміністрація російської федерації - сукупність державних органів і структур російської федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних російській федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Відповідно до ст. 42 Положення про закони і звичаї війни на суходолі IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі від 18 жовтня 1907 року, ратифікованої Україною 24.08.1991, територія визнається окупованою якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника. Окупація поширюється лише на ту територію, де така влада встановлена і здатна виконувати свої функції.

У період з 19.09.2014 по цей час (27.01.2026) м. Лутигине та Лутугинський район Луганської області захоплено військовослужбовцями зс рф і воно знаходиться під тимчасовою окупацією держави-агресора, що визначено «Переліком населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», затвердженим розпорядженням Кабінету Міністрів України № 1085-р. від 07.11.2014.

Таким чином, з 24.02.2022 і по цей день (27.01.2026) дії рф проти України підпадають під всі пункти, передбачені ст. 3 Резолюції 3314, а тому такі дії слід кваліфікувати саме як акт агресії рф проти України.

З метою встановлення і зміцнення окупаційної влади та недопущення контролю Української влади на територіях населених пунктів Луганської області, які на даний час контролюються (контролювались) та утримуються (утримувались) російськими військами, представниками рф залучаються особи з числа місцевого населення Луганської області для формування органів управління, які виконують функції виконавчих органів влади на окупованих територіях.

Указом так званого «голови лнр» №УГ-159/22 від 12.03.2022 на тимчасово окупованій території Луганської області визначено адміністративно-територіальний устрій «луганської народної республіки», який відповідає адміністративно-територіальному устрою Луганської області України станом на 18.05.2014.

Також, 06.01.2022 на тимчасово окупованій території Луганської області було створене так зване «лутигинское районное управление юстиции министерства юстиции луганской народной республики» та 29.11.2022 зареєстроване в «едином государственном реестре юридических лиц (ЕГРЮЛ)».

Під час досудового розслідування встановлено, що у листопаді 2022 року у ОСОБА_6 виник намір щодо співпраці з окупаційною адміністрацією держави-агресора, яка створювала на захопленій території м. Лутигине та Лутугинського району Луганської області власні незаконні органи влади. Зокрема, ОСОБА_6 прагнула зайняття адміністративних посад, які б дозволяли надавати допомогу державі-агресору.

З цією метою ОСОБА_6 , являючись громадянкою України, фактично проживаючи на території Лутугинського району Луганської області, будучи достеменно проінформованою та розуміючи факт захоплення м. Лутугине та Лутугинського району Луганської області збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що м. Лутугине та Лутугинський район Луганської області є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади регулюється виключно Конституцією України та законами України, 29.11.2022, перебуваючи в м. Лутугине Лутугинського району Луганської області, реалізуючи прямий умисел, переслідуючи єдиний кримінально протиправний намір, направлений на сприяння державі-агресору російській федерації в посиленні заходів тимчасової окупації м. Лутугине та Лутугинського району Луганської області, добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, а саме посаду так званого «начальника управления» в незаконному органі влади «лутигинском районном управлении юстиции министерства юстиции луганской народной республики» (Луганська область, Лутугинський район, м. Лутугине, вул. Гагаріна, буд. 20).

Посада «начальника лутигинского районного управления юстиции министерства юстиции луганской народной республики», яку зайняла ОСОБА_6 пов`язана з виконанням наступних організаційно-розпорядчих функцій: здійснення керівництва управлінням, забезпечення виконання покладених на управління завдань, створення належних умов праці в управлінні; розподіл обов`язків між структурними підрозділами та працівниками управління та контроль за їх роботою; розробка та внесення на розгляд міністерства пропозицій по структурі, штатному розпису управління; організація внутрішнього контролю та аудиту та забезпечення їх виконання; організація роботи по контролю та нагляду у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; організація роботи по контролю та нагляду у сфері адвокатури та нотаріату; організація діяльності у сфері державної реєстрації громадських об`єднань, політичних партій, релігійних організацій, інших некомерційних організацій, а також контролю за їх діяльністю; виконання інших організаційно-розпорядчих функції, наданих нормативно-правовими актами.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Також, ОСОБА_6 , являючись громадянкою України, будучи достеменно проінформованою та розуміючи факт захоплення та тимчасової окупації м. Лутугине та Лутугинського району Луганської області збройними силами рф, усвідомлюючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаною про те, що м. Лутугине та Лутугинський район Луганської області є невід`ємною складовою частиною України, порядок утворення органів виконавчої влади та місцевого самоврядування регулюється виключно Конституцією України та законами України, в умовах воєнного стану, реалізуючи прямий умисел, направлений на вчинення державної зради, усвідомлюючи та передбачаючи невідворотне настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, становлення і зміцнення окупаційної влади, сприяння окупаційним органам влади, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, якою передбачено обов`язок громадян України захищати незалежність та територіальну цілісність України, бажаючи допомогти у проведенні цієї підривної діяльності та зробити свій особистий внесок в утворення та функціонування на території Луганської області системи незаконних органів влади російської федерації, з 29.11.2022 по 21.02.2025, перебуваючи на посаді «начальника управления» в незаконному органі влади «лутугинском районном управлении юстици министерства юстиции луганской народной республики», створеному на тимчасово окупованій території Луганської області, надала добровільно згоду на допомогу представникам іноземної держави - представникам окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації в м. Лутугине, шляхом виконання наданих їй незаконних повноважень направлених на забезпечення сталої та безперешкодної роботи незаконному органі влади - так званому «лутугинском районном управленим юстици министерства юстиции луганской народной республики», сам факт існування яких та здійснення діяльності по забезпеченню їх безперешкодного функціонування підриває основи національної безпеки України, конституційний лад, шкодить суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Так, громадянка України ОСОБА_6 у зазначений вище період, обіймаючи зазначену посаду в незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, перебуваючи в приміщенні так званого «лутугинского районного управления юстици министерства юстиции луганской народной республики» (Луганська область, Лутугинський район, м. Лутугине, вул. Гагаріна, буд. 20), виконувала незаконно надані їй повноваження, а саме: здійснювала керівництво управлінням, забезпечувала виконання завдань, повноважень, функцій, покладених на управління, здійснювала підготовку проектів нормативних актів в межах своєї компетенції, службових записок та листів з питань, віднесених до відання управління, організовувала роботу управління, організовувала внутрішній контроль та аудит, організовувала роботу з контролю та нагляду у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, у сфері адвокатури та нотаріату, організовувала роботу у сфері державної реєстрації громадських об`єднань, релігійних організацій, інших некомерційних організацій, а також контроль за їх діяльністю, та інші.

Допомога ОСОБА_6 представникам іноземної держави призвела до забезпечення сталого та належного функціонування незаконно створених органів влади, та посилила заходи тимчасової окупації.

Таким чином, громадянка України ОСОБА_6 підозрюється у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На думку сторони обвинувачення причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих злочинів повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами огляду Інтернет-ресурсів; відомостями державних органів та установ, матеріалами оперативних підрозділів на виконання доручень слідчого та іншими матеріалами кримінального провадження.

Вжитими заходами розшуку, проведеними слідчими та процесуальними діями встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не представилося можливим.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_6 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження розміщено повістки про виклик на 27.01.2026 до Черкаської обласної прокуратури для участі у отриманні повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права і обов`язки підозрюваної, допиту в статусі підозрюваної.

На виклик остання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, на зв`язок зі слідчим чи прокурором не вийшла.

У зв`язку з вищевикладеним, вжито заходів для вручення письмового повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , пам`ятку про процесуальні права та обов`язки її як підозрюваної, а також вказані процесуальні документи вручено захиснику ОСОБА_4 .

Ініціатор клопотання зазначив, що під час здійснення досудового розслідування виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 , однак встановити її місцезнаходження не виявилося можливим, оскільки остання переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, 16.03.2026 постановами слідчого підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук, в тому числі міжнародний.

На теперішній час у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки існують достатні підстави вважати, що підозрювана, знаходячись на волі можездійснити дії, передбачені п. п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) переховуватись від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України) враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, існує ризик, що вона з метою уникнення кримінальної відповідальності вживатиме ретельних заходів за для переховування від органів досудового розслідування та суду, свідченням чому є факт її перебування на тимчасово окупованій території Луганської області, надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України та здійснення колабораційної діяльності;

2) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України), а саме в затягуванні процесу досудового розслідування і судового розгляду, на що вказує свідома неявка за викликом без поважних причин. Враховуючи, що ОСОБА_6 постійно проживає та перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області, прокурор прийшов до висновку, що остання може безперешкодно виїжджати за межі території України та перетинати державний кордон України поза межами контрольованих Україною пунктів пропуску і перебувати на території будь-якої з іноземних держав. Також враховуючи ці обставини, ОСОБА_6 може змінити документи з метою уникнення відповідальності.

3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України) враховуючи, що злочинна діяльність підозрюваної ОСОБА_6 пов`язана зі злочинами проти основ національної безпеки України, остання може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, що будуть спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканність України тощо.

Прокурором наголошено, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваної чи обвинуваченої особи кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволяють стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111 КК України та ч. 5 ст. 111-1 КК України, ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також те, що підозрювана знаходиться на тимчасово окупованій території Луганської області та переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оголошена у міжнародний розшук, виникла необхідність у обранні відносно підозрюваної запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у зв`язку з чим прокурор звернувся до суду з даним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених в ньому та доданих до нього доказів.

Захисник підозрюваної ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вказуючи на необґрунтованість підозри та недоведеність вказаних у клопотанні ризиків.

Заслухавши пояснення прокурора та захисника підозрюваної, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Положення закону, якими керувався слідчий суддя.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з частинами 1, 6 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. До оголошення підозрюваного в розшук слідчий, прокурор зобов`язаний вжити заходів щодо встановлення його місцезнаходження. Про оголошення розшуку виноситься окрема постанова, якщо досудове розслідування не зупиняється, або вказується в постанові про зупинення досудового розслідування, якщо таке рішення приймається, відомості про що вносяться до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Статтею 278 КПК України передбачено порядок вручення письмового повідомлення про підозру - письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України).

Відповідно до частин 1, 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Згідно з частиною 8 ст. 135 КПК України (Глава 11), повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У випадку наявності в особи, зазначеної в абзаці першому цієї частини, захисника (захисників) копія повістки про її виклик надсилається захиснику (захисникам).

Отже, з огляду на наведені положення закону, стаття 278 КПК України покладає на слідчого/прокурора обов`язок вручити підозрюваному в кримінальному провадження письмове повідомлення про підозру в день його складення слідчим/прокурором, однак, якщо це неможливо зробити, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень у кримінальному провадженні (ст. 111 КПК України), тобто, - у порядку здійснення виклику в кримінальному провадженні (ст. 135 КПК України) - у тому числі, шляхом опублікування повістки про її виклик, письмового повідомлення про підозру у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.

Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000187 від 26.05.2023 за фактами добровільного зайняття ОСОБА_6 посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій, у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території України та наданням допомоги російській федерації в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

27 січня 2026 року прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України (добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території) та ч. 2 ст. 111 КК України (умисне вчинення громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану).

Органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженка смт . Успенка Лутугинського району Луганської області, громадянка України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_2 , виданий 10.12.2012 Лутугинським РВ УМВС України в Луганській області.

Вжитими заходами розшуку, проведеними слідчими та процесуальними діями встановити місцезнаходження ОСОБА_6 не представилося можливим.

У ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085-р Лутугинській район Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження.

У зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_6 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 21.01.2026 та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - Газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» від 23.01.2026 розміщено повістки про виклик на 27.01.2026 до Черкаської обласної прокуратури для участі у отриманні повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права і обов`язки підозрюваної, допиту в статусі підозрюваної.

На виклик остання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, на зв`язок зі слідчим чи прокурором не вийшла.

У зв`язку з вищевикладеним, вжито заходів для вручення письмового повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, а саме на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора 27.01.2026 та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - Газеті Кабінету Міністрів України «Урядовий Кур`єр» від 29.01.2026 розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000187 від 26.05.2023 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, пам`ятку про процесуальні права та обов`язки її як підозрюваної, а також вказані процесуальні документи вручено захиснику ОСОБА_4 .

Під час здійснення досудового розслідування виконано всі слідчі (розшукові) та інші процесуальні дії для встановлення місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_6 , однак встановити її місцезнаходження не виявилося можливим, оскільки остання переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 281 КПК України, 16.03.2026 постановами слідчого підозрювану ОСОБА_6 оголошено в розшук, в тому числі міжнародний.

Отже, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_6 набула статусу підозрюваної, оскільки слідчим було вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений КПК для вручення повідомлень, а саме на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , пам`ятку про процесуальні права та обов`язки її як підозрюваної, а також вказані процесуальні документи вручено захиснику ОСОБА_4 .

Згідно з матеріалами досудового розслідування, встановлено, що підозрювана ОСОБА_6 фактично перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області. Окрім цього, підозрювана оголошена у міжнародний розшук, що відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України дозволяє розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваної.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно з усталеною судовою практикою, яка обґрунтовується рішеннями Європейського суду з прав людини (у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року та у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, в сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність в діях ОСОБА_6 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України (добровільне зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території) та ч. 2 ст. 111 КК України (умисне вчинення громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України, шляхом надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинене в умовах воєнного стану).

Слід, однак, зауважити, що на цьому етапі провадження слідчий суддя не вирішував тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих відомостей лише визначив, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Для визначення причетності ОСОБА_6 до кримінальних правопорушень,описаних в письмовому повідомленні про підозру, слідчим суддею досліджені та оцінені фактичні дані, які містяться у протоколах огляду Інтернет-ресурсів; відомостях державних органів та установ, матеріалами оперативних підрозділів на виконання доручень слідчого, а також в інших матеріалах кримінального провадження, досліджених в судовому засіданні.

Отже, оцінивши наведені вище докази в їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що наданих прокурором матеріалів достатньо для того, щоб в межах судового контролю, який наразі здійснюється, дійти висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Щодо існування ризиків.

Прокурор, наполягаючи на обранні підозрюваній ОСОБА_6 запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри останньої у вчиненні кримінальних правопорушень, посилався також на існування ризиків, які дають йому підстави вважати, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, що негативно відобразиться на повноті та достовірності досудового розслідування.

На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя виходив із такого.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких вона підозрюється відповідно до ст. 12 КК України є особливо тяжким та тяжким злочинами, санкція яких передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна ( ч.2 ст. 111 КК України) та від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої ( ч. 5 ст.111-1 КК України). Тому, на переконання слідчого судді, тяжкість покарання, сама по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Окрім того, матеріали справи свідчать про те, що підозрювана перебуває на тимчасово окупованій території Луганської області.

Вищевикладені обставини свідчать про існування реальної можливості переховування підозрюваної ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме в затягуванні процесу досудового розслідування та судового розгляду, слідчий суддя враховує неналежну процесуальну поведінку підозрюваної, яка неодноразово, будучі належним чином повідомленою не з`являлась без поважних причин на виклик слідчого та прокурора, постійно проживає та перебуває на тимчасово окупованій території, а відтак може безперешкодно перетинати державний кордон України поза межами контрольованих Україною пунктів пропуску та перебувати на території іноземних держав.

Враховуючи, що злочинна діяльність підозрюваної ОСОБА_6 , викладена в письмовому повідомленні про підозру була систематичною, пов`язана зі злочинами проти основ національної безпеки України, остання може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, що будуть спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади, посягання на територіальну цілісність і недоторканність України тощо.За таких умов, слідчий суддя доходить висновку про достатню ймовірність вказаного ризику у даному кримінальному провадженні.

При цьому, прийшовши до висновку про наявність встановлених ризиків, слідчий суддя зазначає, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрювана може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Аналіз положень ч. 6 ст. 193 КПК України дає підстави дійти висновку, що у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, слідчий суддя, за відсутності підозрюваного, може обрати лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Отже, встановлена цією нормою процедура обрання запобіжного заходу не передбачає можливості вирішувати питання про наявність чи відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу передбачена лише під час розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який і обирається з тією метою, аби затримати особу (підозрюваного), яка, зокрема, переховується від органу досудового розслідування та суду та оголошена у міжнародний розшук, та доставити її до місця кримінального провадження для вирішення питання щодо застосування відносно неї обмежувальних заходів (тримання під вартою/домашній арешт/застава/особиста порука/особисте зобов`язання).

Мотиви слідчого судді щодо доводів захисту.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою захисник ОСОБА_4 , заперечуючи щодо клопотання, посилався на відсутність ризиків, про існування яких зазначав прокурор, а також зазначав, що пред`явлена підозра є необґрунтованою.

Слідчий суддя відхиляє зазначені доводи захисту, оскільки у своїй сукупності досліджені під час розгляду клопотання матеріали, спростовують твердження захисника про відсутність зазначених прокурором в судовому засіданні ризиків та дають достатні підстави вважати цілком обґрунтованими твердження органу досудового розслідування про можливу причетність ОСОБА_6 до подій вчинення кримінальних правопорушень, за обставин, описаних у повідомленні про підозру та у клопотанні, яке є предметом цього розгляду.

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про задоволення вказаного клопотання.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Керуючись ст.ст. 176,178,182-184,193-197, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0000187 від 26.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України задоволити.

Обрати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженки смт. Успенка Лутугинського району Луганської області, громадянки України, останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 5 ст. 111-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Виконання ухвали доручити співробітникам Третього оперативного відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві.

Копію ухвали вручити прокурору та захиснику.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваною з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1