ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/3367/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/69/26 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2026 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі кримінальне провадження №11-сс/817/69/26 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року про повернення скарги щодо вжиття заходів до притягнення винної особи до відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року повернуто скаргу ОСОБА_6 щодо вжиття заходів до притягнення винної особи до відповідальності.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким зобов`язати слідчого суддю відкрити провадження за його зверненням.

Зазначає, що ним подавалися заяви до органів досудового розслідування та прокуратури про вчинення кримінального правопорушення, зокрема за ст. 358 КК України, однак належної процесуальної реакції на такі звернення не відбулося, відомості до ЄРДР не внесено, а винних осіб не притягнуто до відповідальності.

Вважає, що слідчий суддя безпідставно не врахував подані ним звернення та не забезпечив належного реагування уповноважених органів на заяву про кримінальне правопорушення, чим порушив його право на доступ до правосуддя та ефективне розслідування.

Вказує на те, що відповідно до вимог ст. 303 КПК України він має право оскаржити бездіяльність органів досудового розслідування та прокуратури, а суд зобов`язаний сприяти внесенню відповідних відомостей до ЄРДР і початку досудового розслідування за його заявою.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши подані матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що 16.02.2026 року ОСОБА_6 подав заяву слідчому судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області, в якій він просив вжити заходів до притягнення винної особи до відповідальності за ст. 358 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя, повертаючи подану ОСОБА_6 заяву виходив з того що відсутні дані про набуття ОСОБА_6 статусу заявника у розумінні п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, тому вважав що подана ним скарга відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 304 КПК України підлягає поверненню як така, що подана особою, яка не має права на її подання.

Оскільки ОСОБА_6 до матеріалів скарги не було долучено до матеріалів скарги жодних доказів на підтвердження того що він звертався до органу досудового розслідування чи прокуратури з заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя не зміг встановити чи є він особою, яка вправі звертатися до суду із відповідною скаргою на бездіяльність слідчого.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів погоджується з тим що слідча суддя не змогла перевірити те що він є суб`єктом оскарження бездіяльності слідчого в порядку ч.1 ст.303 КПК України.

Перевіряючи твердження ОСОБА_6 щодо безпідставності повернення його заяви та необхідності зобов`язання уповноважених органів долучити його звернення до матеріалів провадження і внести відомості до ЄРДР, колегія суддів виходить з того, що матеріали, подані до суду першої інстанції, не містять будь-яких належних підтверджень звернення апелянта із заявою про кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування чи прокуратури, що унеможливлює встановлення його процесуального статусу заявника у розумінні ст. 60 КПК України та, відповідно, права на оскарження бездіяльності, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Посилання апелянта на те, що ним подавалися заяви до прокуратури, ДБР та Національної поліції про вчинення кримінального правопорушення та що відомості за такими заявами не були внесені до ЄРДР, є неконкретизованими оскільки у заяві не наведено дати його звернення до правоохоронного органу з заявою про вчинення кримінального правопорушення, а також не наведено змісту його заяви. А тому слідчий суддя не міг перевірити і дотримання ним визначеного законом десятиденного строку на оскарження бездіяльності особи, яка не внесла відомості про кримінальне правопорушення за заявою особи про його вчинення.

Окрім того, як у заяві до слідчого судді так і у апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить вжити заходів до притягнення винної особи до відповідальності за ст.358 КК України та розпочати досудове розслідування слідчого суддю, однак, слідчий суддя(суд) не є органом, який вносить відомості до ЄРДР за заявою особи про вчинення кримінального правопорушення та здійснює досудове розслідування тому колегія суддів вважає що скарга ОСОБА_6 , окрім вищенаведеного, не відноситься до тих, які підлягають розгляду в порядку ст.303 КПК України.

Отже, колегія суддівт не вбачає підстав для скасування оскражуваної ухвали слідчого судді, в зв`язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 18 лютого 2026 року про повернення поданої ним скарги щодо вжиття заходів до притягнення винної особи до відповідальності - без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді