Провадження № 1-в/635/35/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року смт Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (на відеозв`язку),

засудженого ОСОБА_4 (на відеозв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України.

В судовому засіданні прокурор проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_4 заперечував, вважаючи її передчасною та необґрунтованою. Зокрема зазначив, що засуджений ОСОБА_4 характеризується посередньо, процесуальні витрати не відшкодував, з листопада 2023 року до листопада 2025 року працював лише сім місяців, згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого має низький бал 60 від максимального 64.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заяву та просив її задовольнити. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що він відбуває покарання за злочин, який не вчиняв. Його брат пропав без вісті, у зв`язку з чим залишилася без нагляду квартира і це питання потребує негайного вирішення. Під час відбування покарання був постійно працевлаштований, боргів не має, порядок не порушував. Інформація надана адміністрацією колонії не відповідає дійсності.

Суд, вислухавши думку прокурора та засудженого стосовно питання, що розглядається, дослідивши матеріали справи, в тому числі особову справу засудженого, дійшов висновку, що заява засудженого задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув встановлений ч.3 ст.81 КК України термін покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання (ч.3 ст.81 КК України).

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і довела це своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Згідно характеристики, наданої адміністрацією ДУ «Темнівська виправна колонія № 100» від 18.12.2025, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий: 13.07.1982 Харківським районним судоми Харківської області за ст.141 ч.2, 142 ч.2, 42 КК України на строк до 9 років позбавлення волі. 15.12.2006 Зміївським районним судом Харківської області, за ст. 309 ч.1 КК України на строк до 2 років позбавлення волі, На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком 2 роки. 25.05.2019 Зміївським районним судом Харківської області, за ст. 309 ч.1 КК України на строк до 2 років позбавлення волі, На підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з випробуванням, строком 1 рік., 27.02.2023 Зміївським районним судом Харківської області за ч.2 ст.309, 71 КК України до 3 років 2 місяців позбавлення волі. Перебував під вартою з 19.10.2023, в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» З 31.10.2023 по теперішній час відбуває покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». Початок строку: 19.10.2023 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, відповідно до ст.81 КК України, було розглянуто 18.06.2025. Вирішено відмовити у застосуванні даних статей, як засудженому, який не стає на шлях виправлення. Питання щодо можливого застосування статті 82 КК України було розглянуто на засіданні комісії установи 04.12.2024. Вирішено відмовити у застосуванні даної статті, як засудженому, який не став на шлях виправлення. Засуджений в установі перебуває з 31.10.2023. За оцінюваний період відбування покарання не зафіксовано спроб втечі, на проф. обліку не перебуває, має 3 заохочення, стягнень не має. Характеризується посередньо. Засуджений вживав алкоголь та наркотичні речовини, в стані сп`яніння здатен вчинити нові злочини. Даний фактор впливає на ризик вчинення повторного кримінального правопорушення. Проте засуджений до змін самовдосконалення. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими. Дотримується правомірних та ввічливих взаємних відносин. Під час проведення бесід профілактичного-виховного характеру, не проявляє тактовність та щирість. Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи, ставиться не завжди сумлінно. Проявляє розумну ініціативу. Не завжди самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи не проявляє ініціативи. Намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Результат реалізації заходів індивідуальної програми, рекомендації щодо подальшої роботи виконані частково. Згідно висновку про ступінь виправлення засудженого має загальний бал 60, тоді як повинен мати 64 балів.

З довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_4 вбачається, що останній був працевлаштований лише 7 місяців та отримав заробітну плату в загальній сумі 3 823,15 грн.

Згідно довідки про майновий позов, який підлягає відшкодуванню за вироком суду від 27.02.2023 має процесуальні витрати в сумі 1256,08 грн, які не відшкодовані.

Відповідно до положень ст. 81 КК України особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Слід зазначити, що виконання призначеного покарання є доцільним тільки за тієї умови, що ним досягається поставлена в законі мета: крім кари ще і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів. Якщо ця мета може бути досягнута ще до закінчення призначеного судом строку покарання, то в подальшому у його виконанні відпадає необхідність. З огляду на це, закон передбачає можливість застосування судом умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

За змістом цього кримінального закону умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є правом, а не обов`язком суду і можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, а умовно-достроковому звільненню підлягають лише ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення. Для цього всі дані про особу беруться у сукупності, в тому числі й дані, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а саме виправлення засудженого.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміни не відбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_4 останній раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності. Звільнявся від відбування покарання з випробуванням, проте ОСОБА_4 належних висновків для себе не робив, на шлях виправлення не став та знову продовжував вчиняти злочини.

Зазначені факти свідчать про те, що ОСОБА_4 має стійку тенденцію на систематичне вчинення злочинів, а також про неефективність застосування до нього інституту звільнення від відбування покарання.

Враховуючи викладене, дані про особу засудженого, його ставлення до вчиненого злочину, поведінку за весь час відбуття покарання, суд констатує про відсутність достатніх та переконливих даних, які б свідчили про виправлення засудженого та досягнення цілей покарання в більш короткий термін.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення від відбування призначеного покарання у відповідності до статті 81 КК України - відмовити.

Ухвала протягом семи діб з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим з дня отриманням ним ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 18.02.2026.

Суддя ОСОБА_1