Справа 185/1020/26
Провадження № 1-кп/185/1061/26
У Х В А Л А

іменем України

19 лютого 2026 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000009 від 14.01.2026 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка,

Павлоградського району, Дніпропетровської області, громадянина України, працює на ШУ «Самарська» машиністом тепловозу, одружений, має середню освіту, на утримані має малолітніх дітей ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

До Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за № 0000009 від 14.01.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Ухвалою суду від 26.01.2026 року у справі призначено підготовче судове засідання на 19.02.2026 року.

В підготовчому судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , заявив клопотання про відмову від підтримання приватного обвинувачення відносно ОСОБА_3 та просив закрити кримінальне провадження.

Позиція учасників

Потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та закрити провадження у справі.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задовольнити клопотання та закрити провадження у справі.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленого клопотання та закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Встановлені обставини

01.01.2026 року, близько 21 год. 30 хв., більш точного часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_3 , виник злочинний умисел спрямований на незаконне проникнення до будинку розташованого на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на незаконне проникнення до будинку, діючи умисно, незаконно, без дозволу власника, маючи прямий умисел направлений на порушення конституційного права на недоторканість житла особи, передбаченого ст.30 Конституції України, яке гарантує кожному право на недоторканість житла та недопущення проникнення до житла чи до житла та іншого володіння особи, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проти волі власника ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи на меті побачитись із своєю дружиною ОСОБА_8 , яка проживає разом зі своєю сестрою ОСОБА_9 та її чоловіком ОСОБА_7 за вказаною адресою, без відповідного дозволу, не усвідомлюючи, що не має законного права проникати на територію приватного домоволодіння чи іншого володіння особи без дозволу власника, підійшов до паркану території домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , яке огороджене парканом по усьому периметру домоволодіння, та подолав перешкоду, а саме самостійно відчинив калитку до подвір`я яка була зачинена на засув та в подальшому самовільно відчинив двері будинку і зайшовши в нього, тим самим проник на огороджену парканом територію двору вищевказаного домоволодіння та самого будинку, яке належить ОСОБА_7 , чим порушив право останнього на недоторканість житла.

Так ОСОБА_3 порушив право власника ОСОБА_7 на недоторканість житла.

Дії ОСОБА_3 , кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла.

Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Заслухавши думку прокурора, потерпілого та обвинуваченого, суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Положеннями п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України передбачено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, передбачених, зокрема, ч. 1 ст. 162 КК України.

Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення здійснюється в загальному порядку з урахуванням деяких його особливостей, зокрема: підставою для початку досудового розслідування кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є подання потерпілим до слідчого, прокурора, іншої службової особи органу, уповноваженого на початок досудового розслідування, заяви про вчинення кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 26, ст. 478 КПК України); безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення є відмова потерпілого або його представника від обвинувачення (ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України), а також примирення потерпілого з підозрюваним (обвинуваченим) у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність і КПК України (ч. 4 ст. 56 КПК України).

Законодавець надає потерпілому можливість вибору одного з альтернативних варіантів поведінки у відповідь на вчинення щодо нього кримінального правопорушення: ініціювати перед компетентними органами притягнення винного до кримінальної відповідальності; врегулювати кримінально-правовий спір на основі взаємного порозуміння; не вдаватися до жодних дій.

Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до ч. 1 ст. 477 КПК України може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч. 4 ст. 26, п. 7 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних із домашнім насильством). Тож, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмову потерпілого від такого обвинувачення.

Під відмовою потерпілого від обвинувачення у злочинах, перелік яких міститься в ст. 477 КПК України, варто розуміти лише беззастережне волевиявлення про непритягнення винного до кримінальної відповідальності та припинення розпочатої процедури його кримінального переслідування. Відповідна заява є проявом того, що потерпілий не бажає втручання держави в кримінально-правовий конфлікт і обирає альтернативний шлях його вирішення.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Якщо обставини, передбачені згаданою нормою КПК України, виникнуть під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 26 КПК України, кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Враховуючи положення п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до абз. 2 ч. 7 ст. 284 КПК України, якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Судом встановлено, що потерпілий добровільно звернувся до суду з заявою про відмову від обвинувачення, під час розгляду заяви не встановлено будь-яких підстав, які б перешкоджали задоволенню заяви щодо закриття кримінального провадження.

Ураховуючи засади диспозитивності та змагального характеру кримінального судочинства, до числа процесуальних прав потерпілого у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення належить його право на відмову від обвинувачення. Оскільки приводом до початку кримінального переслідування у такому провадженні є порушення приватного права, що належить конкретній особі, то саме ця особа повинна мати можливість вибору форми його правового захисту, у тому числі й право впливати на рух кримінального провадження. З огляду на це законодавець передбачив підставу закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, що безпосередньо залежить від волевиявлення особи, яка постраждала від кримінального правопорушення, відмову потерпілого від обвинувачення (п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК). Обов`язковим наслідком відмови потерпілого від обвинувачення є закриття кримінального провадження. Відповідно до ч. 4 ст. 26 КПК відмова потерпілого, а у випадках, передбачених КПК, від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

На підставі керуючись ст.ст. 26, 284, 340, 477 КПК України, суд

постановив:

Клопотання потерпілого ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення задовольнити.

Кримінальне провадження № 0000009 від 14.01.2026 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України - закрити на підставі пункту 7 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Павлоградський міськрайонний районний суд Дніпропетровської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1