Номер провадження: 11-кп/813/603/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.03.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2024 щодо приведення вироку у відповідність зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо приведення вироку у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 задоволено.

Приведено у відповідність чинному законодавству вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року у справі №545/2606/22.

ОСОБА_7 слід вважати засудженим за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року у справі №545/2606/22 за ч. 1 ст. 162 КК України із призначенням покарання у виді 3 х (трьох) років обмеження волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Доводи обґрунтовує тим, що судом призначено максимальне можливе покарання передбачене ч. 1 ст. 162 КК України та не зараховано у строк період його попереднього ув`язнення.

Просить ухвалу скасувати та призначити покарання у вигляді штрафу або обмежитись відбутим ним покарання.

Позиції учасників апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого, який підтримав доводи апеляційної скарги, прокурора, яка частково підтримала апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року у справі №545/2606/22, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання до 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1, п. 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Згідно зазначеного вироку, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) на суму 1782 гривень 00 копійок, однак його дії кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у житло.

Окрім цього, вироком Приморського районного суду міста Одеси від 31.05.2024 року у справі №1-кп/522/2437/24, ОСОБА_7 визнано винним за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України та призначено покарання йому покарання з урахуванням положень ч. 3 ст. 68 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 6 (шість) місяців. В силу ч. 1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного ОСОБА_7 за даним вироком, приєднано частково 1 (один) рік позбавлення волі з невідбутого ним повністю покарання за вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 28.03.2023 року, та остаточно ОСОБА_7 до відбування призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 6 (шість) місяців. Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 зараховано з моменту його фактичного затримання, тобто з 17 липня 2023 року.

Наразі вирок Приморського районного суду міста Одеси від 31.05.2024 року у справі №1-кп/522/2437/24 не набрав законної сили.

У апеляційній скарзі засудженого не оспорюється питання правильності перекваліфікації його дій з ч. 3 ст. 185 КК України на ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає ухвалу у цій частині.

Щодо доводів засудженого з приводу занадто суворого покарання за вчинений ним проступок, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, судом першої інстанції вірно призначено покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Разом з тим, колегією суддів встановлено безпідставне незастосування положень ч. 5 ст. 72 КК України відносно засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

З урахуванням вищевикладеного, у зв`язку з істотним порушенням судом вимог кримінального процесуального закону, пов`язаним із безпідставним незастосування положень ч. 5 ст. 72 КК України відносно засудженого ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що оскаржена ухвала суду підлягає зміні.

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого підлягає частковому задоволенню, а ухвалу суду зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 - 409, 412, 413, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу засуженного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 05.11.2024, якою клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо приведення вироку у відповідність у зв`язку зі змінами у Кодексі України про адміністративні порушення згідно Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 задоволено змінити.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України до строку покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення засудженого ОСОБА_7 з 12.02.2022 по 30.11.2022 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили, а засудженим який утримується під вартою в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4