ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/575/26 Справа № 210/3523/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 за хворобою, на підставі ст. 84 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року, залишено без задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 за хворобою, на підставі ст. 84 КК України.

Суд мотивував своє рішення тим, що діагноз засудженого ОСОБА_8 не підпадає під «Перелік захворювань , які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання», тому відсутні правові підстави для звільнення засудженого від подальшого відбування ним покарання на підставі ст.. 84 КК України.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

З таким судовим рішенням не погодився захисник та оскаржив його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі він просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисту та звільнити засудженого ОСОБА_8 від подальшого відбування покарання за станом здоров`я.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки судом не досліджено всіх обставин кримінального провадження та не оцінено докази з точки зору належності, допустимості та достовірності.

Вказує, що судом не було витребувано медичну документацію щодо засудженого ОСОБА_8 та не було зобов`язано направити останнього на повторний медичний огляд до іншої виправної колонії.

Зазначає, що висновок комісії не є об`єктивним, оскільки не містить висновку та дослідження щодо того, якими захворюваннями та станами характеризується діагноз «ВІЛ-інфекція», переліку документів, наданих колонією для дослідження та надання висновку ЛКК.

Крім того, вказує, що розділ «Анамнез» не містить опису інфекційних захворювань згідно з медичною документацією хворого або інформації про їх відсутність.

Позиції сторін в суді :

В судовому засіданні захисник підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити з підстав зазначених в ній.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Засуджений, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, до зали судового засідання не з`явився. Клопотань про проведення судового засідання в режимі відеоконференції до суду не надходило. З`ясувавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності засудженого, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про розгляд скарги за його відсутності.

Мотиви суду:

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши захисника, який прохав задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судової справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання за хворобою.

Згідно ст. 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Інститут звільнення від покарання та його відбування є одним з проявів принципу гуманізму у кримінальному праві. Його застосування спрямоване на звуження меж кримінально-правової репресії, для стимулювання виправлення засудженого, адаптації його до норм соціальної поведінки та вимог дотримання правопорядку. Суть цього інституту полягає у тому, що: 1) за підстав, передбачених Кримінальним кодексом засуджений може (або повинен) бути звільнений судом від: а) реального відбування покарання, призначеного вироком суду; б) подальшого відбування покарання, частину якого він вже відбув; 2) засудженому може бути: а) замінено покарання більш м`яким; б) пом`якшено призначене покарання. Звільнення від покарання та його відбування, заміна покарання більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання становлять виключну прерогативу суду, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування.

Підставою звільнення від покарання та його відбування є недоцільність або ж неможливість призначення чи виконання покарання в силу втрати чи значного зменшення суспільної небезпечності особи, яка вчинила злочин, погіршення стану її здоров`я або ж в силу зміни закону. Ці загальні підстави конкретизуються стосовно окремих видів звільнення від покарання та його відбування.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання, суд повинен врахувати тяжкість вчинення злочину, характер захворювання та інші обставини справи.

Перелік захворювань, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, визначений Додатком № 13 до Наказу Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 № 1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі».

Захворювання на тяжку хворобу є підставою для звільнення особи від покарання або від подальшого його відбування лише у випадках, якщо ця хвороба не лише за тяжкістю, а й за характером перешкоджає відбуванню покарання, тобто коли подальше відбування покарання загрожує життю особи або може призвести до серйозного погіршення стану здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Відповідно до усталеної судової практики факт захворювання засудженого на тяжку хворобу сам по собі не тягне обов`язкового звільнення від відбуття покарання. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується й тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру, зазначеного у визначеному переліку захворювань.

Згідно із п.1 розділу VІ «Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України №1348/5/572 від 15 серпня 2014 року медичному обстеженню з метою підготовки та подання до суду матеріалів для вирішення питання про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання підлягають засуджені, які захворіли в УВП, а також особи, які захворіли до засудження, але їх хвороби внаслідок прогресування набули характеру, зазначеного в переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, згідно з додатком 13 до цього Порядку.

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС, а у разі неможливості перенаправлення хворого засудженого до закладу охорони здоров`я ДКВС медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності після обов`язкового лікування і обстеження хворого в стаціонарних умовах закладів охорони здоров`я ДКВС або закладів охорони здоров`я державної або комунальної форм власності з урахуванням результатів його медичного обстеження, проведеного лікування та заключного діагнозу ( п.2 Розділу VI Порядку).

До складу лікарсько-консультативної комісії входять голова комісії - начальник закладу охорони здоров`я ДКВС та не менше трьох лікарів, а з урахуванням результатів медичного огляду засудженого ця комісія негайно складає висновок про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, за формою, наведеною в додатку 13 до цього Порядку ( п.п.4,6 Розділу VI Порядку).

На підставі висновку комісії начальник УВП, за якою значиться засуджений, протягом доби після отримання висновку комісії готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою. До подання додаються особова справа засудженого і висновок комісії ( п.п.11,12 Розділу VI Порядку).

Медичний огляд засуджених осіб проводиться лікарсько-консультативними комісіями закладів охорони здоров`я ДКВС. До складу лікарсько-консультативної комісії входять голова комісії - керівник закладу охорони здоров`я ДКВС та не менше трьох лікарів.

Вирішуючи питання про звільнення від дальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Як вбачається з матеріалів провадження ОСОБА_8 засуджений вироком Дніпровського апеляційного суду від 18 грудня 2018 року за ч. 2 ст. 289, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 20.03.2024 року визначено строк відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання, а саме з 22.03.2021 року.

Так, відповідно до висновку лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного «Переліком хвороб, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання» № 20 від 15 липня 2025 року про медичний огляд засудженого ОСОБА_8 , має такий діагноз: ВІЛ-інфекція. Клінічна стадія ІV. Важкі бактеріальні інфекції (з минулих років). ЗЗТБ (22.12.2023 р.) легень у вигляді щільних вогнищ та пневмофіброзу. Кат 5.1. Хронічний гепатит змішаного ґенезу (токсичний, HCV-асоційовиний) з мінімальною активністю запального процесу. Хронічний обструктивний бронхіт в фазі нестійкої ремісії. Анемія легкого ступеня, тобто не набув станів, передбачених Переліком хвороб, які є підставою для подання в суди матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою не підлягає задоволенню, оскільки підставою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою є відповідний висновок лікарсько-консультативної комісії про медичний огляд засудженого щодо наявності захворювання, визначеного Переліком захворювань.

Доводи апеляційної скарги захисника висновків суду першої інстанції не спростовують, оскільки судом було враховано всі обставини щодо захворювань та особи засудженого ОСОБА_8 при вирішенні питання про можливість його звільнення від подальшого відбування покарання за хворобою.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав їм належну оцінку, прийшов до обґрунтованого висновку, що захворювання засудженого ОСОБА_8 на час звернення з клопотанням не є підставою для його звільнення від відбування покарання за хворобою, оскільки діагнози вказані у висновку лікарсько консультативної комісії про медичний огляд, щодо наявності захворювання не підпадають під перелік захворювань визначених Переліком захворювань, які фактично є підставою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за хворобою.

Будь-якого ж іншого відповідного висновку спеціальної лікарської комісії про медичний огляд засудженого, який свідчив би про те, що стан здоров`я засудженого ОСОБА_8 погіршився, та який би слугував обґрунтованою підставою для вирішення питання для звільнення останнього від відбування покарання за хворобою, матеріали провадження не містять, не наданий такий висновок і апеляційному суду.

Колегія суддів зазначає, про відсутність підстав вважати наявний в матеріалах справи висновок спеціальної лікарської комісії про медичний огляд неналежним доказом, оскільки вказаний огляд було здійснено на виконання вимог ухвали Металургійного районного суду м. Кривого Рогу, вказаний висновок містить необхідну інформацію для встановлення стану здоров`я засудженого, складений та підписаний лікарсько консультативною комісією ДКВС за результатами проведеного обстеження у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не приймаються судом до уваги.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що витребування медичних карток засудженого проведення повторного огляду засудженого з метою отримання повторного висновку лікарсько-консультативної комісії не передбачено вимогами КПК України, а наявний в матеріалах справи висновоклікарсько консультативною комісією № 20 від 15.07.2025 року є обґрунтованим і містить усі необхідні дані, тому доводи апеляційної скарги сторони захисту задоволенню не підлягають.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що у разі погіршення стану здоров`я засудженого, якому суд відмовив у звільненні від подальшого відбування покарання за хворобою, на підставі висновку комісії, подання про звільнення від відбування покарання за хворобою повторно подається до суду.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та вмотивованим, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при постановленні оскаржуваної ухвали не встановлено, апеляційні вимоги захисника ОСОБА_6 є необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню, ухвала Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 за хворобою, на підставі ст. 84 КК України, підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, 84 КК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Металургійного районного суду м. Кривого Рогу від 22 вересня 2025 року про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 за хворобою, на підставі ст. 84 КК України залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: