Справа № 686/7159/26
Провадження № 1-кс/686/2647/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника-адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький клопотання заступника начальника відділення розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чапаєвка Пологівського району Запорізької області, українця, громадянина України, із середньою освітою, працюючого на посаді виконавчого директора Благодійної організації «Благодійний фонд «ТЕРИКОН», неодруженого, на утриманні малолітніх дітей не маючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, а саме:

- вироком Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 17.05.2024 за ч. 2 ст. 286-1 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 5 років,

у кримінальному провадженні № 0000492,

встановив:

09.03.2026 року заступник начальника відділення розслідування злочинів в сфері господарської та службової діяльності СВ Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим прокурором Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 4 ст. 190 КК України посилаючись на те, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні слідчий і прокурор клопотання підтримали, наполягали на його задоволенні.

Підозрюваний та його захисник щодо задоволення клопотання заперечили, разом із тим просили застосувати відносно підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали клопотання та надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 196 КПК України в ухвалі про застосування запобіжного заходу суд зазначає відомості про: 1) кримінальне правопорушення (його суть і правову кваліфікацію із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність), у якому обвинувачується особа; 2) обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК; 3) обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК; 4) посилання на докази, які обґрунтовують ці обставини; 5) запобіжний захід, який застосовується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (частина 1 статті 194 КПК).

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про гуманітарну допомогу», безоплатна допомога (пересилка, виконання робіт, надання послуг) це надання гуманітарної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсацій донорам, у свою чергу гуманітарна допомога це цільова адресна безоплатна допомога в грошовій або натуральній формі, у вигляді безповоротної фінансової допомоги або добровільних пожертвувань, або допомога у вигляді виконання робіт, надання послуг, що надається іноземними та вітчизняними донорами із гуманних мотивів отримувачам гуманітарної допомоги в Україні або за кордоном, які потребують її у зв`язку з соціальною незахищеністю, матеріальною незабезпеченістю, важким фінансовим становищем, виникненням надзвичайного стану, зокрема внаслідок стихійного лиха, аварій, епідемій і епізоотій, екологічних, техногенних та інших катастроф, які створюють загрозу для життя і здоров`я населення, або тяжкою хворобою конкретних фізичних осіб, а також для підготовки до збройного захисту держави та її захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», бенефіціар - набувач благодійної допомоги (фізична особа, неприбуткова організація або територіальна громада), що одержує допомогу від одного чи кількох благодійників для досягнення цілей, визначених цим Законом.

Положеннями ст. 3 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» визначено, що цілями благодійної діяльності є надання допомоги для сприяння законним інтересам бенефіціарів у сферах благодійної діяльності, визначених цим Законом, а також розвиток і підтримка цих сфер у суспільних інтересах. Сферами благодійної діяльності, у тому числі є, сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», благодійною пожертвою визнається безоплатна передача благодійником коштів, іншого майна, майнових прав у власність бенефіціарів для досягнення певних, наперед обумовлених цілей благодійної діяльності, відповідно до цього Закону.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації» передбачено, що публічним збором благодійних пожертв визнається добровільний збір цільової допомоги у формі коштів або майна серед невизначеного кола осіб, зокрема з використанням засобів електронних комунікацій, у тому числі благодійного електронно-комунікаційного повідомлення, для досягнення цілей, визначених цим Законом.

Відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про волонтерську діяльність», передбачено, що волонтерська діяльність є формою благодійної діяльності та абз. 1 ч. 1 ст. 1 того ж Закону передбачено, що волонтерська діяльність - добровільна, соціально спрямована, неприбуткова діяльність, що здійснюється волонтерами шляхом надання волонтерської допомоги.

Згідно із абз. 8 ч. 3 ст. 1 Закону України «Про волонтерську діяльність», передбачено, що волонтерська діяльність здійснюється в тому числі за напрямком, надання волонтерської допомоги Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, правоохоронним органам, органам державної влади під час дії особливого періоду, дії правового режиму надзвичайного чи воєнного стану, проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, здійснення заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та/або іншої країни проти України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про волонтерську діяльність», передбачено, що волонтер - фізична особа, яка добровільно здійснює соціально-спрямовану неприбуткову діяльність шляхом надання волонтерської допомоги.

Встановлено, що ОСОБА_6 18.05.2024 зареєстровано Благодійну організацію «Благодійний фонд «ТЕРИКОН» ().

Відповідно до розділу ІІ статуту БО «БФ «ТЕРИКОН», основними цілями діяльності Фонду є надання благодійної допомоги, у тому числі, у сфері сприяння обороноздатності та мобілізаційній готовності країни, захисту населення у надзвичайних ситуаціях мирного і воєнного стану.

Згідно п. 1.5 статуту БО «БФ «ТЕРИКОН», Фонд має відокремлене майно і самостійний баланс. Фонд відкриває рахунки в національній та іноземних валютах у банківських установах в установленому законодавством порядку

Відповідно до п. 10.2 Статуту, джерелами формування доходів та майна Фонду можуть бути: кошти і майно, які надходять безоплатно, безповоротна фінансова допомога, добровільні пожертвування; пасивні доходи відповідно до законодавства України; дотації або субсидії з державного чи місцевих бюджетів, а також з державних цільових фондів: благодійна допомога, гуманітарна і технічна допомога, які надходять відповідно до міжнародних договорів; кошти і майно, які надходять від основної діяльності Фонду відповідно до Статуту та законодавства України.

Згідно п. 10.4 Статуту, доходи (прибутки) Фонду використовуються виключно для фінансування видатків на утримання Фонду, реалізації мети (цілей, завдань) та напрямів діяльності, визначених його установчими документами.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 25.06.2024, волонтер ОСОБА_8 засобами електронного комунікаційного зв`язку звернулась до ОСОБА_6 із пропозицією прийняття участі останнім в якості представника БО «БФ «ТЕРИКОН» у зборі благодійних пожертв та подальшого здійснення на основі волонтерської діяльності придбання БО «БФ «ТЕРИКОН» за рахунок вказаних благодійних пожертв за кордоном України транспортних засобів та подальшої їх передачі військовослужбовцям 3-ої ОШБ НГУ та 77-ої бригади ЗСУ.

В той же час, у ОСОБА_6 виник злочинний умисел на використання зазначених благодійних пожертв з метою отримання прибутку, шляхом подальшого заволодіння ними.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання благодійних пожертв з метою отримання прибутку ОСОБА_6 25.06.2024, за допомогою електронних інформаційних систем сформував та подав заяву в якості клієнта АТ «Універсал Банк» на відкриття банківського рахунку НОМЕР_1 на власне ім`я за сервісом накопичення «Банка» (банківського вкладу) за № НОМЕР_9 із граничною сумою накопичення 700 000 гривень із зазначеною метою накопичення «Авто 3 та 77 бригади». Інформацію про збір грошових коштів для вказаних цілей із зазначенням банківського рахунку ОСОБА_6 було розміщено у вільному доступі в мережі інтернет для збору благодійних пожертв.

В подальшому, в період часу з 25.06.2024 по 04.07.2024 на вказаний банківський рахунок надійшли грошові кошти на загальну суму 703 580,76 гривень у вигляді благодійних пожертв для придбання транспортних засобів військовослужбовцям 3-ої ОШБ НГУ та 77-ої бригади ЗСУ.

Після цього, 04.07.2024 ОСОБА_6 реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання благодійних пожертв з метою отримання прибутку, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, діючи умисно, розуміючи, що на території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», та який востаннє продовжено згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 271/2024 від 6 травня 2024 року, затвердженого Законом України № 3684-IX від 08 травня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком на 90 діб, для отримання безперешкодного доступу до благодійних пожертв, за допомогою електронних інформаційних систем сформував та подав заяву в якості клієнта АТ «Універсал Банк» на розірвання договору за сервісом накопичення «Банка» № НОМЕР_9 та виплату коштів за вкладом на загальну суму 703 580,76 гривень на власний банківський рахунок НОМЕР_2 , операції за яким здійснюються з використанням платіжної картки № НОМЕР_3 .

В подальшому ОСОБА_6 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання благодійних пожертв з метою отримання прибутку, перебуваючи у м. Хмельницький, в період часу з 09.07.2024 по 30.07.2024, отримавши прибуток від благодійних пожертв на загальну суму 703 580,76 гривень, умисно, з корисливих мотивів, обготівкував та розпорядився вказаними грошовими коштами на власний розсуд всупереч інтересам бенефіціарів.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у використанні благодійних пожертв з метою отримання прибутку, вчиненого у значному розмірі, під час воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Окрім цього, у невстановлений в ході досудового розслідування час, однак не пізніше 26.08.2024, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому в ході досудового розслідування місці, з метою власного незаконного збагачення, вирішив заволодіти грошовими коштами інших осіб, шляхом обману, під приводом здійснення волонтерської діяльності, а саме купівлі транспортних засобів для військовослужбовців, без мети виконання своїх зобов`язань.

Тоді ж, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, ОСОБА_6 звернувся до військовослужбовців ВЧ НОМЕР_4 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 із пропозицією купівлі автомобілів за кошти останніх для виконання завдань в зоні проведення бойових дій, не маючи при цьому на меті виконання такого зобов`язання, на що останні погодилися.

На виконання вказаної домовленості, 26.08.2024 ОСОБА_9 перерахував з власного банківського рахунку НОМЕР_5 на банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 , грошові кошти в сумі 200 000 грн для придбання транспортного засобу для виконання завдань в зоні проведення бойових дій.

Окрім цього, на виконання вказаної домовленості 26.08.2024, ОСОБА_10 з власних банківських рахунків НОМЕР_6 та НОМЕР_7 на банківський рахунок НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_6 , перерахував грошові кошти на суму 80 000 та 120 000 гривень відповідно на загальну суму 200 000 грн для придбання транспортного засобу для виконання завдань в зоні проведення бойових дій.

В подальшому, в період часу з 27.08.2024 по 29.08.2024 ОСОБА_6 , перебуваючи у м. Хмельницький, точне місце під час досудового розслідування не встановлено, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, діючи умисно, розуміючи, що на території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», та який востаннє продовжено згідно Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 469/2024 від 23 липня 2024 року, затвердженого Законом України № 3891-IX від 23 липня 2024 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», строком на 90 діб, з метою поліпшення свого майнового становища, шляхом обману, під приводом здійснення волонтерської діяльності, а саме купівлі транспортних засобів для військовослужбовців ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , обготівкував перераховані останніми грошові кошти в сумі 400 000 гривень та розпорядився ними на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_6 , діючи умисно, шляхом обману, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, заволодів грошовими коштами, належними ОСОБА_9 в сумі 200 000 гривень та ОСОБА_10 в сумі 200 000 гривень, завдавши останнім збитків на вказану суму.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого в умовах воєнного стану, у великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

09.03.2026 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 201-2 КК України повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 13.12.2024 у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту від 13.12.2024 в якості потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом огляду від 21.01.2025 - інформації у соціальних мережах «Instagram» та «Twitter»; протоколом огляду від 06.03.2025 - диску для лазерних систем зчитування, вилученого 04.02.2025 під час проведення тимчасового доступу до речей і документів, які знаходились в розпорядженні АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»; протоколом огляду від 11.03.2025 - диску для лазерних систем зчитування, вилученого 11.03.2025 під час проведення тимчасового доступу до речей і документів, які знаходились в розпорядженні ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ»; протоколом про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 27.03.2025 з мобільного телефону НОМЕР_8 , яким користується ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; заявою про залучення до провадження як потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.01.2026 від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; протоколом допиту від 15.01.2026 в якості потерпілої ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 15.01.2026 від ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; протоколом допиту від 15.01.2026 в якості потерпілої ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ; заявою про залучення до провадження як потерпілого ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 14.01.2026 від ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; протоколом допиту від 14.01.2026 в якості потерпілої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 ; протоколом огляду від 06.01.2026 - диску для лазерних систем зчитування, вилученого 04.02.2025 під час проведення тимчасового доступу до речей і документів, які знаходились в розпорядженні АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та іншими зібраними матеріалами провадження.

ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 201-2 КК України, а саме кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 2012 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років та тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 190 КК України, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, з метою виконання вимог ст. 2 КПК України, в органу досудового розслідування виникла необхідність обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, а тому згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених с. 177 КПК України:

- передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, оскільки останній вчинив тяжкі кримінальні правопорушення(злочини) за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років.

Також, в обґрунтування наявності ризику, передбаченого п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, варто зазначити, що хоча органом досудового розслідування на даний час виконана значна кількість слідчих (розшукових) дій, завдяки яким ОСОБА_6 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, проте, на даний час, по кримінальному провадженні не допитано всіх свідків, показання яких мають суттєве значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення та не вилучено усіх документів, які мають значення для досудового розслідування та можуть бути використані як доказ в суді. У зв`язку з чим підозрюваний ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_6 на цій стадії кримінального провадження, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих слідчому судді матеріалах та матеріалах кримінального провадження з урахуванням позиції його сторін, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав стверджувати про причетність ОСОБА_6 до кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин та обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора, що повідомлена ОСОБА_6 підозра ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні доказах.

Разом із тим, слідчий суддя зауважує, що оцінка доказів на предмет їх належності, достатності для підтвердження винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення не входить до повноважень слідчого судді, утому числі у межах поданого клопотання про застосування запобіжного заходу.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», є джерелом права.

На час розгляду цього клопотання повідомлена підозра ОСОБА_6 повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст.178 КПК України обставини, мету та підстави застосування запобіжних заходів (забезпечення належної процесуальної поведінки), вагомість наявних доказів, що дають підстави підозрювати особу у вчиненні даного кримінального правопорушення, обґрунтування прокурора та слідчого наведені у поданому клопотанні, тяжкість можливого призначеного покарання, особу підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, прихожу до висновку, що належну процесуальну поведінку останнього забезпечить запобіжний захід у виді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати житло за адресою місця проживання: АДРЕСА_2 , цілодобово, з покладенням на нього визначених ст. 194 КПК України обов`язків.

Зважаючи на встановлені обставини, вважаю, що саме такий запобіжний захід є необхідним та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 193, 194 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 4 ст. 190 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та заборонити останньому залишати житло за місцем проживання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України виконання наступних обов`язків:

- не залишати місце проживання/домоволодіння цілодобово, окрім оголошення сигналу «повітряна тривога» та необхідності звернення до медичного закладу за медичною допомогою;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала діє по 08 травня 2026 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1