Провадження № 1-кс/947/3954/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2026 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 , , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в рамках кримінального провадження № 0000219 від 15.03.2026 відносно:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Татарбунари Одеської області,громадянина України, українця, із базовою середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00219 від 15.03.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

Так, 15.03.2026 точного часу органом досудового розслідування не встановлено, однак не пізніше 15:00 год, ОСОБА_4 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 де в цей час разом з ним перебувала його співмешканка ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 з якою останній спільно вживали алкогольні напої.

Перебуваючи в приміщенні кухні зазначеної квартири в ході розпиття алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 почався словесний конфлікт на фоні ревнощів з боку ОСОБА_4 до ОСОБА_7 та в цей час у ОСОБА_4 виник умисел, направлений на умисне заподіяння тілесних ушкоджень останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 правою рукою схопив предмет зовні схожий на кухонний ніж, який лежав на кухонному столі та умисно наніс ОСОБА_7 один удар в область грудної клітки, спричинивши останній тілесне ушкодження у вигляді проникаючої колото різаної рани грудної клітки, лівобічний пневматоракс.

За вищевикладених обставин, 15.03.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 16.03.2026 повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Сторона обвинувачення звертається до слідчого судді із клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому злочину та встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому необхідно застосувати вказаний запобіжний захід.

У судовому засіданні -

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання у повному обсязі та просила його задовольнити.

Захисник підозрюваного та підозрюваний не заперечували проти задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку учасників судового процесу, слідчий суддя приходить до наступного переконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 16 березня 2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України за кваліфікуючими обставинами: умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Згідно п. 32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджується матеріалами досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події від 15.03.2026 року за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 ; протоколом затримання ОСОБА_4 від 15.03.2026; довідкою з КНП МКЛ №10 ОМР від 15.03.2026; протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_7 від 16.03.2026; протоколом допиту ОСОБА_7 від 16.03.2026.

Слідчий суддя зазначає, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

На переконання слідчого судді, дії, у ймовірному вчиненні яких наразі підозрюється ОСОБА_4 підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто є кримінально-караними. Тому немає підстав для висновків, що такі дії не можуть становити жодного злочину. Водночас, описана у клопотанні слідчого та повідомленні про підозру фабула кримінального правопорушення у сукупності з наданими матеріалами досудового розслідування вказують на наявність вагомих доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з відповідним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, і такі докази є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У клопотанні про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного сторона обвинувачення вказує на існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Наявність даного ризику у відповідності до КПК України не означає, що підозрюваний обов`язково здійснюватиме переховування, однак достатньо встановити, що він має реальну можливість здійснити такі дії у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

На думку слідчого судді, тяжкість інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та суворість покарання за його вчинення може свідчити про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування чи суду.

Це твердження узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Варто також зазначити, що у рішенні ЄСПЛ по справі «Бессієв проти Молдови» суд вказав, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Серйозність же покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 121 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 5 до 8 років.

Так, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи зухвалий характер вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, здійснити виїзд на непідконтрольну Україні території, або взагалі виїхати до іншої країни поза межами пункту пропуску.

Слідчий суддя враховує, і те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію. Тому слідчий суддя, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

З огляду на вказане слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність зазначеного ризику, слідчий суддя звертає увага на наявність в матеріалах клопотання даних про потерпілу ОСОБА_7 та свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Слідчий суддя вважає, що підозрюваний може впливати на потерпілу та свідків з погрозами застосування насильства з метою схилення не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, адже ОСОБА_4 наразі підозрюється у вчиненні вмисного тяжкого тілесного ушкодження, а потерпіла та свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

На думку слідчого судді, з метою подальшого безперешкодного розслідування по встановленню усіх обставин у цьому провадженні, необхідно обмежити підозрюваного ОСОБА_4 у можливості спілкування зі свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та потерпілою ОСОБА_7 у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Щодо міри запобіжного заходу.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований без дозволу слідчого, прокурора і суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, утримуватися зі спілкуванням з потерпілою та свідками.

Також, слідчий суддя вважає за можливе застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 такі обмежувальні заходи відповідно до ч. 6 ст. 194 КК України: заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ; заборонити вести телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Окрім того, за необхідне роз`яснити підозрюваному що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі визначеному КПК України.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-179, 193, 194, 196, 205 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, а саме: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого , прокурора і суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця реєстрації, та / або роботи.

- утримуватись від спілкування з потерпілою у кримінальному провадженні ОСОБА_7 та свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,з приводу обставин викладеих у повідомленні про підозру.

На підставі ч. 6 ст. 194 КПК України, застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обмежувальні заходи:

- заборонити наближатися на відстань 300 метрів до місця проживання потерпілої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити вести телефонні переговори з потерпілою ОСОБА_7 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто або через третіх осіб.

Вказані обов`язки покласти на підозрюваного ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 в межах строку досудового розслідування, тобто до 13 травня 2026 року включно.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 2 ст. 179 КПК України, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням підозрюваним ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання покласти на слідчу СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 .

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення та направити до СВ ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді щодо застосування цього запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1