Справа №592/609/26 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/177/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - продовження строків тримання під вартою
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

До слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми звернувся заступник керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 з клопотанням про продовження ОСОБА_7 підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 406, ч. 3 ст. 127, ч. 5 ст. 426-1 КК України, строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що в даному кримінальному провадженні стороною захисту здійснюється ознайомлення з матеріалами досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, ризики, які існували на час обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою не зменшилися, запобігти вказаним ризикам шляхом застосування до ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2026 року вказане клопотання було задоволено частково. Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 до 12 березня 2026 року без визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Не погодившись зі вказаним судовим рішенням, захисник ОСОБА_8 звернулася до апеляційного суду зі скаргою, в якій просить ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2026 року скасувати та відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 . У разі встановлення часткової обгрунтованості клопотання прокурора визначити ОСОБА_7 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 грн.

В обґрунтування своїх вимог, захисник посилається на те, що її підзахисний тривалий час утримується під вартою, чергове клопотання прокурора містить одні і ті ж обґрунтування необхідності продовження найсуворішого запобіжного заходу, без надання додаткових доказів, визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави. При цьому вказує на те, що ризики, які були підставою для тримання під вартою ОСОБА_7 , враховуючи стадію досудового розслідування значно зменшилися, а нові ризики не з`явилися. Також зазначає, що підозрюваний є бойовим офіцером, позитивно характеризується за місцем несення служби, дисциплінарних стягнень не має, під час перебування ОСОБА_7 під вартою в нього загострилися хронічні хвороби, і на даний час він потребує отримання спеціалізованої медичної допомоги, яка не може бути йому надана в умовах СІЗО. Вважає також безпідставними висновки слідчого судді про наявність у її підзахисного попередніх судимостей з огляду на принцип презумпції невинуватості.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого рішення слідчого судді, доводи підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_6 , який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з таких підстав.

Розглянувши клопотання заступника керівника Сумської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 і задовольнивши його частково, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не застосування будь-якого іншого, більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого у ч. 1 ст. 176 КПК, та дотримався вимог ст. 176, 177, 178, 183 і 194 КПК, з`ясував і дослідив всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість як застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під вартою, так і підстав для його продовження, а саме наявність у органу досудового розслідування щодо ОСОБА_7 обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 406, ч. 3 ст. 127, ч. 5 ст. 426-1 КК України, наявність ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказував прокурор в своєму клопотання.

ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється, серед іншого, у вчиненні двох особливо тяжких злочинів, існують реальні ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні факту наявності обґрунтованої підозри колегія суддів також враховує і усталену судову практику з цього питання ЄСПЛ, який у своїх численних рішеннях (зокрема від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, п. 175) і від 20.03.1997 у справі «Луканов проти Болгарії» (Lukanov v. Bulgaria) визначив, що слідчий суддя, оцінюючи докази на предмет доведеності обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, повинен виходити з того, що підозра визнається обґрунтованою лише у тому випадку, якщо «існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення». «Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу» («Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» (John Murray v. the United Kingdom), рішення від 28.10.1994, заява № 14310/88). Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Питання про те, що «тримання під вартою до суду є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою» (п. 3 рішення від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v. Italy), заява № 9627/81).

Таким чином, наявні на теперішній час докази для визнання підозри обґрунтованою є достатніми, а доведення факту вчинення злочину є завданням подальшого досудового розслідування.

Мають місце і заявлені у клопотанні прокурора ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від органу досудового розслідування, суду та вчинити нові кримінальні правопорушення. При цьому врахування тяжкості кримінального правопорушення у даному випадку має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинені кримінальні правопорушення, а також фактичні обставини їх вчинення (вчинення у військовий час, відносно військовослужбовця), їх суспільну небезпечність, наслідки, підвищують ризик того, що ОСОБА_7 може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Підтверджується матеріалами клопотання й існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, враховуючи особистість підозрюваного, який схильний до протиправної поведінки, фактичні обставини підозри у вчиненні двох злочинів проти встановленого порядку несення військової служби, будучи військовослужбовцем керівного складу, наявність кримінальних проваджень щодо нього в інших судах.

Врахована слідчим суддею і наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити досудове розслідування до спливу строку тримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, а також існування ризиків, переховування від органу досудового розслідування, суду, а також вчинення іншого кримінального правопорушення.

При цьому, в ході апеляційного перегляду було встановлено, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 направлено до суду для розгляду по суті.

Посилання захисника на те, що її підзахисний є бойовим офіцером, дисциплінарних стягнень не має не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_7 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З огляду на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень вчинених із застосуванням насильства, а також зважаючи на ризики, які були приведені вище, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді про відсутність підстав для визначення йому розміру застави, як альтернативи до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність підстав для продовження підозрюваному ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень кримінального процесуального законодавства при розгляді слідчим суддею суду першої інстанції питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і умотивованим, у зв`язку з чим колегія суддів приходить висновку про залишення рішення слідчого судді без змін, а поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 16 січня 2026 року, якою продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 406, ч. 3 ст. 127, ч. 5 ст. 426-1 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу його захисника ОСОБА_8 на цю ухвалу, без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4