Справа № 517/182/26
Провадження № 1-кп/517/26/2026
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року с-ще Захарівка Одеської області

Захарівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у спрощеному провадженні без виклику учасників судового провадження в залі суду в с-щі Захарівка Одеської області кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000011 від 15.02.2026 року у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новопавлівка Фрунзівського району Одеської області, українки, гр. України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1 , раніше судимої: вирок Фрунзівського районного суду Одеської області від 21.04.2025 року за ч.1 ст. 126 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, 29.08.2025 року штраф сплачений, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України;

ВСТАНОВИВ:

14 лютого 2026 року приблизно біля 23 години 00 хвилин, ОСОБА_3 , знаходячись в кімнаті свого житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де у неї виник злочинний умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень своєму чоловіку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона перебуває у фактичних шлюбних відносинах та проживає в одному будинку. В подальшому, ОСОБА_3 , знаходячись в кімнаті житлового будинку, реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, наблизилась до ОСОБА_4 та тримаючи в руках милицю, яку вона забрала у чоловіка, нанесла останньому один удар по лівій руці, надалі вона наблизилась до ОСОБА_4 та кулаком правої руки нанесла йому два удари кулаком своєї правої руки по обличчю ОСОБА_4 та вкусила останнього за його кисть лівої руки.

Вказаними умисними діями ОСОБА_3 спричинила тілесні ушкодження ОСОБА_4 , у вигляді синців на нижній і верхній повіці лівого ока; садна на правій половині спинки носа, на зовнішній поверхні лівого передпліччя в середній третині, на тильній поверхні лівої кисті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, своїми діями ОСОБА_3 вчинила дії, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, за кваліфікуючими ознаками умисне легке тілесне ушкодження.

Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

У відповідності до санкції ч.1 ст.125 КК України, останньою передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк до двохсот годин, або виправними роботами на строк до одного року.

Отже, враховуючи, що санкцією ч.1 ст.125 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти (тобто не більше трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі, то кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК є кримінальним проступком.

Відповідно до ч.2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

В обвинувальному акті прокурором викладено клопотання, в якому зазначено, що враховуючи те, що підозрювана ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодна з розглядом обвинувального акта за її відсутності, тому у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву підозрюваної ОСОБА_3 , яка складена за участі захисника ОСОБА_5 , у якій ОСОБА_3 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вона беззаперечно визнає; згодна із встановленими досудовим розслідуванням обставинами; їй роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вона буде позбавлена права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини; згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні без її участі.

У вказаній заяві захисником ОСОБА_5 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваною, її згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності.

Також до обвинувального акта додано спільну письмову заяву потерпілого ОСОБА_4 у якій вона зазначає, що згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, положення підпункту 6 пункту 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2617-VIII, те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_4 , заяву ОСОБА_3 та її захисника ОСОБА_5 , в якій вона зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згодна з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку без її участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням її клопотання та клопотання інших учасників судового провадження, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст. 107 КПК України вразі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акта підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, відтак, кваліфікує дії останньої за ч. 1 ст. 125 КК України, як спричинення потерпілому умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» враховує особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно медичних довідок, ОСОБА_3 на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (а.к.п. 25).

Відповідно характеристики з місця проживання ОСОБА_3 за № 114 від 23.02.2026року вбачається, що ОСОБА_3 характеризується посередньо (а.к.п 24).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд керується положеннями ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи обвинуваченій ОСОБА_3 покарання, суд враховує її особу, яка є громадянкою України, раніше до кримінальної відповідальності притягувалася, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.

До обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

З урахуванням вказаних обставин, особи обвинуваченої ОСОБА_3 , її віку, того, що вона вдруге притягується до кримінальної відповідальності, її щирого каяття, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують її покарання, а також конкретних обставин та причин вчинення кримінального правопорушення, суд у відповідності до вимог КК та передбачених ним санкцій вважає, що з метою виправлення ОСОБА_3 та запобігання нових кримінальних правопорушень достатнім буде призначення покарання у виді максимального штрафу. Водночас, суд вважає, що в даному випадку таке покарання, як штраф, буде достатнім і таке покарання повністю досягне мети його застосування та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченої, які створять у неї готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення.

Крім того, ОСОБА_3 звинувачується у вчиненні тілесних ушкоджень саме своєму чоловіку ОСОБА_4 .

Згідно ст. 91-1 КК України в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Тому суд дійшов до висновку, що до обвинуваченої ОСОБА_3 суд не може застосувати певні обмежувальні заходи, які передбачені ст. 91-1 КК України, оскільки у вказаній статті обмежувальні заходи застосовуються в інтересах потерпілого саме від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, обвинувачена вчинила кримінальний проступок.

Цивільний позов не заявлено.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні не затримувалася та під вартою не трималася, запобіжні заходи відносно неї не застосовувалися.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Також у кримінальному провадженні відсутні процесуальні витрати.

Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 368, 373-374, 376, 381-382, 392- 395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Визнати винною ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити їй покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Захарівський районний суд Одеської області з урахуванням особливостей, передбачених статтею 394 цього Кодексу.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку спрощеного провадження, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя: