У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 000015, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.07.2025 року, про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Колочава Хустського району Закарпатської області та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника Ужгородського надлісництва Філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», депутата Закарпатської обласної ради у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 000015від 31.07.2025 року звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи вказане клопотання слідчий зазначає, що Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні № 0000150 від 31.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України

В ході здійснення досудового розслідування встановлено, що у постійному користуванні Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» (), відповідно до державного акту на право постійного користування земельною ділянкою, серія та номер: І-ЗК 000386, виданого 03.12.1996 Ужгородською районною державною адміністрацією, на території Ужгородського району, зокрема Оноківської сільської ради за межами населеного пункту, на території Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», перебувають земельні ділянки з кадастровими №№ :10:011:0122 (площею 542,6 га) та :10:010:0178 (площею 368,4 га), які відносяться до земель лісогосподарського призначення з цільовим призначенням «для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг». Право постійного користування вказаними сформованими земельними ділянками зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.01.2024 та 01.03.2024 за реєстраційними номерами об`єктів нерухомості 248 та 248, відповідно.

Прокурор зазначає,що обидві земельні ділянки перебували та перебувають у власності держави, зокрема в особі Закарпатської обласної державної адміністрації.

Відповідно до Статуту ДП «Ліси України», затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 28.05.2024 № 131, підприємство засноване на державній власності та є, відповідно до пп. 1.4.75 правонаступником у тому числі ДП «Ужгородське лісове господарство». Відповідно до ст. 3.1 Статуту Підприємство створене з метою ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання та відтворення лісів, відтворення та підвищення продуктивності лісових насаджень, посилення їх корисних властивостей, підвищеним родючості ґрунтів, вживання інших заходів відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 4.1 Статуту підприємство є юридичною особою публічного права, заснованою па державній власності, має право утворювати на території України та за її межами філії, представництва, відділення га інші відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами (п. 4.8), діють на підставі положень про них, затверджених генеральним директором (п. 4.11). Відповідно до ст. 5 основні фонди і оборотні засоби, кошти, а також інші цінності. Майно Підприємства є державною власністю і закріплюється за ним на праві господарського відання. Здійснюючи право господарського відання підприємство володіє, користується і розпоряджається зазначеним майном відповідно до чинного законодавства та цього Статуту. Відповідно до п. 5.9 Підприємство здійснює володіння, користування землею та іншими природними ресурсами відповідно до мети своєї діяльності згідно із законодавством, а збитки, завдані Підприємству в результаті порушення його майнових прав громадянами, юридичними особами і державними органами відшкодовуються підприємству відповідно до закону (п. 5.10). Відповідно до п. 7.2 Статуту підприємство зобов`язане дотримуватися встановленого режиму використання земель.

Наказом Генерального директора ДП «Ліси України» від 11.03.2024 №133 ОСОБА_4 з 13.03.2024 призначено на посаду директора філії «Ужгородське лісове господарство», а у подальшому наказом філії «Карпатський лісовий офіс» від 30.12.2024 № 23-к призначено (у порядку переведення) на посаду начальника Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України».

Відповідно до нотаріально посвідченої довіреності ДП «Ліси України» від 13.03.2024, на ОСОБА_4 , як директора Філії «Ужгородське лісове господарство», було покладено обов`язки щодо дотримання законодавства про охорону навколишнього природного середовища, цільове використання земель лісогосподарського призначення, а також їх збереження від будь-яких дій, наслідком яких є їх відчуження або пошкодження. Відповідно до цієї довіреності ОСОБА_4 був уповноважений: бути представником ДП «Ліси України» з питань, що виникають у сфері земельних відносин, зокрема щодо земель лісогосподарського призначення та інших категорій; приймати рішення щодо розроблення та затвердження документації із землеустрою, підписання відповідних документів та інші пов`язані з цим повноваження; надавати письмові згоди на вилучення земельних ділянок, поділ, об`єднання ділянок; на встановлення земельних сервітутів та укладання і підписання договорів про їх встановлення; представляти інтереси ДП «Ліси України» з питань державної реєстрації, оформлення та переоформлення речових прав на земельні ділянки тощо.

Відповідно до посадової інструкції начальника Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», затвердженої наказом філії «Карпатський лісовий офіс» від 24.01.2025 № 109, на ОСОБА_4 покладено обов`язки виконувати вимоги законодавства, Статуту Підприємства, положень про філію та Надлісництво (п.2.2.1), організовувати проведення профілактичних протипожежних заходів на землях лісогосподарського призначення, що закріплені за Філією, проведення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів від порушень лісового та мисливського законодавства, а також запобігання відповідним правопорушенням, здійснення систематичного спостереження за станом лісів, з метою чого на підставі довіреності та у межах своїх повноважень наділений повноваженнями поточного керівництва та управління діяльністю Надлісництва відповідно до планів, затверджених Підприємством та Філією (п. 2.1.1), забезпечує виконання покладених на Надлісництво основних завдань та організовує ефективну роботу виробничих та інших підрозділів у складі надлісництва(2.1.2.), вносить на розгляд директора Філії питання, пов`язані з діяльністю надлісництва (2.1.10), вирішує інші питання, пов`язані з діяльністю Надлісництва, які необхідні для досягнення мети та цілей Філії, у межах компетенції (2.1.12).

Відповідно до Положення про Ужгородське надлісництво, затвердженого наказом філії «Карпатський лісовий офіс» від 21.01.2025 № 166, на начальника надлісництва покладено обов`язки з поточного керівництва та управління його діяльністю, забезпечення виконання основних завдань, організація ефективної роботи виробничих та інших підрозділів. Начальник надлісництва несе персональну відповідальність за неналежне виконання або невиконання завдань, визначених Положенням, раціональне та цільове використання та збереження майна, яке надане Надлісництву, лісництвам та іншим виробничим підрозділам Надлісництва для ведення господарської діяльності, дотримання вимог лісового законодавства.

Прокурор зазначає, шо у силу виконуваних організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій ОСОБА_4 , як директор Філії «Ужгородське лісове господарство» та начальник Ужгородського надлісництва, є службовою особою.

У свою чергу ОСОБА_4 вищезазначених вимог законодавства, статуту підприємства, не дотримався, покладені на нього посадові обов`язки не виконав.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29.10.2004, ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка» () набуло у власність майновий комплекс (адміністративні будівлі, будинки, гідроспоруди), розташований за адресам: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, урочище Дубки, №№ 1, 2, 3, 4 та 5 Ужгородського району Закарпатської області. У подальшому, за тією ж адресою було зареєстровано ПП «Релакс Велрест» (фірма « ОСОБА_6 »), одним із засновників якого є ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка».

На базі вказаного майна, зареєстрованого на праві власності за ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка», та на землях лісового фонду державної власності, організовано незаконну діяльність готельно-ресторанного (готельно-рекреаційного) комплексу «Дубки». Рекламна інформація про надання готельних послуг, оренду альтанок та вилов риби розміщена у загальнодоступній мережі Інтернет (зокрема на сайті dubky.com.ua).

Досудовим розслідуванням встановлено, що загальна площа земельних ділянок, на яких розташований вказаний вище майновий комплекс та які використовуються для функціонування готельно-ресторанного комплексу «Дубки», складає 8,6175 га.

У порушення вимог ст. 14 Конституції України, Земельного та Лісового кодексів України, вказані землі ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка» та ПП «Релакс Велрест» у встановленому порядку не відводились, права користування такими не реєструвалось, лісовий квиток на спеціальне використання ресурсів не отримувався. Користування здійснюється без зміни цільового призначення та без будь-якої оплати (земельного податку чи рентної плати), тобто неправомірно.

У ході досудового розслідування встановлено, що частина земельних ділянок, на яких розташований майновий комплекс (об`єкти, будівлі, споруди, тощо), які перебувають на праві власності ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка»», та розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, урочище Дубки, №№ 1, 2, 3, 4, 5 Ужгородського району Закарпатської області та яка використовується для обслуговування цього нерухомого майна, загальною площею 8,5258 га накладається на землі лісового фонду (земельні ділянки із кадастровими номерами № :10:011:0122 та № :10:010:0178) державної власності, що перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України», на території Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс».

Прокурор зазначає, що фактичне їх цільове призначення (для розміщення та обслуговування адміністративних, житлових, складських, рекреаційних та гідротехнічних об`єктів нерухомого майна) не відповідає цільовому призначенню земельних ділянок відповідно до правовстановлюючих документів на неї, що перебуває на праві постійного користування ДП «Ліси України» («для ведення лісового господарства»). На вказаних землях лісового фонду самочинно зведено ряд об`єктів будівництва (альтанки, котельня, спортивний майданчик).

Одночасно з цим, ОСОБА_4 , будучи службовою особою, на яку покладено обов`язки з охорони, захисту та контролю за використанням земель державного лісового фонду, діючи злочинно недбало, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своєї бездіяльності, хоча повинен був і міг їх передбачити, не забезпечив володіння, користування землею відповідно до мети діяльності підприємства згідно із законодавством та дотримання встановлено режиму використання земель.

ОСОБА_4 , достовірно знаючи про межі та цільове призначення земельних ділянок, проявив злочинну пасивність та самоусунувся від виконання функцій з охорони лісового фонду.

Так, ОСОБА_4 , у порушення вимог ст.ст. 55, 95, 96 Земельного кодексу України та ст.ст. 16, 17 та 19 Лісового кодексу України, а також статуту ДП «Ліси України», та вказаних вище установчих документів, довіреності та своєї посадової інструкції, у період з 13.03.2024 до 31.12.2024, як директор Філії «Ужгородське лісове господарство», та у період з 01.01.2025 до 08.01.2026, як начальник Ужгородського надлісництва, несумлінно ставлячись до виконання своїх службових обов`язків, маючи усі передумови та можливості для з`ясування законності перебування на землях, які перебувають у його віданні, готельно-ресторанного комплексу, підстав використання лісогосподарських земель в цілях комерційної діяльності, з урахуванням тієї обставини, що право постійного користування вказаними сформованими земельними ділянками зареєстровано безпосередньо перед його призначенням на посаду, злочинно бездіяв: не вжив жодних заходів щодо виявлення та припинення протиправного, не за цільовим призначенням користування вказаними землями лісового фонду, не ініціював перевірки стану використання лісових земель, обстеження земельних ділянок, які перебували у віданні ввіреного йому надлісництва, не надавав доручень на такі дії своїм підлеглим, не ініціював претензійну роботу з усунення вказаних порушень та відшкодування шкоди, не повідомив правоохоронні, уповноважені контролюючі органи про вказані порушення закону, не повідомляв про такі факти керівництво Філії «Карпатський лісовий офіс», ДП «Ліси України».

Вказана бездіяльність ОСОБА_4 дозволила упродовж вказаного періоду ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка» та ПП «Релакс Велрест» безпідставно, безоплатно користуватись землями лісогосподарського призначення площею 8,5258 га, що призвело до заподіяння тяжких наслідків Оноківській сільській раді Ужгородського району Закарпатської області у виді шкоди розміром 711811,44 грн. за використання вказаної земельної ділянки не за цільовим призначенням, яка відповідно до частини 4 примітки до ст. 364 КК України, є тяжкими наслідками, оскільки у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та настання якої перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку із бездіяльністю ОСОБА_4 .

Прокурор зазначає, що 19.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, а саме у службовій недбалості, тобто у невиконанні службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме:

- статутом ДП «Ліси України», наказом ДП «Ліси України» від 11.03.2024 №133 про призначення ОСОБА_4 на посаду директора філії «Ужгородське лісове господарство», наказом філії «Карпатський лісовий офіс» від 30.12.2024 № 23-к про призначення ОСОБА_4 на посаду начальника Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», довіреністю ДП «Ліси України» від 13.03.2024 ОСОБА_4 , посадовою інструкцією начальника Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України»;

- протоколами оглядів від 07.11.2025, від 08.01.2026 та від 06.02.2026 (території земельних ділянок Ужгородського надлісництва (лісництва) філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України» з кадастровими номерами № :10:011:0122 та № :10:010:0178, що перебувають у державній власності та у постійному користуванні ДП «Ліси України»);

- протоколом огляду сайту dubky.com.ua , яким підтверджено здійснення діяльності готельно-ресторанного комплексу «Дубки»;

- висновком експерта № 120-Е від 29.01.2026 за результатами проведення комплексної експертизи з питань землеустрою та земельної технічної експертизи встановлено, що фактична площа земельних ділянок, на яких розташований майновий комплекс (об`єкти, будівлі, споруди, тощо), які перебувають на праві власності ТОВ «Мисливський клуб «Кремінка»», та розташовані за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Оноківці, урочище Дубки, №№ 1, 2, 3, 4 та 5 Ужгородського району Закарпатської області для обслуговування власного нерухомого майна, складає 8,6175 га, та частково накладається на землі лісового фонду загальною площею 8,5258 га (на земельні ділянки з кадастровими номерами № :10:011:0122 та № :10:010:0178) державної власності, що перебувають у постійному користуванні ДП «Ліси України», на території Ужгородського надлісництва філії «Карпатський лісовий офіс», і фактичне їх цільове призначення (для розміщення та обслуговування адміністративних, житлових, складських, рекреаційних та гідротехнічних об`єктів нерухомого майна) не відповідає цільовому призначенню земельної ділянки відповідно до правовстановлюючих документів на неї, що перебуває на праві постійного користування ДП «Ліси України» («для ведення лісового господарства»);

- висновком за результатами проведення за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 359-Е від 16.02.2026, відповідно до якої ряд споруд і будівель, які не зареєстровані на праві власності та документів щодо законності їх будівництва відсутні, що знаходяться на вказаних землях лісогосподарського призначення, є нерухомим майно;

- листом Державної екологічної інспекції у Закарпатській області від 17.02.2026 № 470-04 з додатком (розрахунком), відповідно до якого шкода, заподіяна внаслідок використання земельної ділянки, площею 8,5258 га не за цільовим призначенням складає 711811,44 грн.;

- показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 які підтвердили бездіяльність підозрюваного та ряду інших свідків.

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Вказані докази є вагомими та дають обґрунтовані підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Вручена йому підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990, п. 32, Series A, N 182). Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Прокурор вказує, що будучи службовою особою державної лісової охорони, ОСОБА_4 , відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», є працівником правоохоронного органу, а також депутатом Закарпатської обласної ради.

Водночас, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного виникла необхідність в застосуванні до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

У ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Прокурор зазначає, враховуючи те, що тяжкість та специфіка кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з метою забезпечення виконання процесуальних обов`язків та запобігання наведеним у клопотанні ризикам, до останнього необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Позиція сторони обвинувачення в суді

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав просив суд його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Позиція сторони захисту в суді

Захисник підозрюваного в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечила, просила суд відмовити у задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зокрема вказала, що ОСОБА_4 за станом здоров`я повинен регулярно відвідувати лікувальні заклади, що не узгоджується із можливістю застосувати щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Вказала, що у матеріалах клопотання відсутні докази на підтвердження обізнаності ОСОБА_4 про факт здійснення господарської діяльності будь-якого суб`єкта на території 2 квартала Ужгородського лісництва.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи захисника, проти задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту заперечив. Просив врахувати факт наявності проблем зі здоров`ям. Зазначив, що у вчиненні даного правопорушення відсутня його вина.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, доводи захисника, підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Клопотання слідчого мотивоване тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст.178 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

У відповідності до рішення Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп/2003 тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а тільки враховується поряд з іншими обставинами, передбаченими відповідними статтями КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні клопотання враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно зі ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ст.29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 194 КК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Витягом з кримінального провадження №0000150 від 31.07.2025року підтверджено, що органом досудового розслідування Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, за ознакою кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 367КК України.

Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч . 2 ст. 367КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій Шостим слідчим відділом (з дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові за ч. 2 ст. 367КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться в долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, приходжу до висновку про обґрунтованість підозри останньої у вчиненні кримінальних правопорушень за викладених в клопотанні обставин. Зокрема, кримінальне правопорушення передбачене за ч. 2 ст. 367 КК України відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого.

Прокурором наведено обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий виніс повідомлення ОСОБА_4 про підозру, копія якої йому вручена.

Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, які можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваної не являється предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При цьому слідчим суддею при обранні запобіжного заходу лише перевіряється наявність вагомих доказів , що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, слідчий суддя виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, враховує також тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 367 КК України, зокрема, санкція ч. 2 ст. 367 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та зі штрафом від двохсот п`ятдесяти до семисот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або без такого, наявності таких ризиків як переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, та про неможливість їх уникнення при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів, окрім як домашнього арешту в нічний час доби.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до наступного.

Додані до клопотання докази підтверджують існування ризику можливості ОСОБА_9 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Щодо існування ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінується ОСОБА_4 є нетяжким, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від двох до п`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, а також той факт, що Закарпатська область межує з Республікою Польщею, Угорщиною, Румунією, Словаччиною, дають підстави вважати, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинення вказаного злочину, може переховуватись від органів досудового розслідування, у т.ч. покинути територію України, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає, що небезпека переховування підозрюваного здається явно переконливою.

Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних, в тому числі шляхом застосування запобіжних заходів та покладення обов`язку з дати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт(паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, який обумовлений саме існуванням саме ризику переховування. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду наразі є високим.

Окрім того, переховуватись від органів досудового розслідування та суду можливо не лише за кордоном, а і в межах території України. Більше того, слідчий суддя зазначає, що існують способи виїзду за кордон чоловіків призовного віку, до прикладу, з волонтерською місією тощо. А тому стверджувати, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у тому числі, за кордоном нівельовано повністю, неможливо.

Отже, обставини, встановлені під час розгляду клопотання, у сукупності дають підстави для висновку про те, що ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду є актуальним.

Даний факт у сукупності з обставинами, що характеризують особу підозрюваного, а саме, те, що ОСОБА_4 тривалий час перебуває на посадах у органах лісової охорони та в силу виконання своїх службових обов`язків та як депутат обласної ради має широке коло знайомих та обізнаний із особливостями роботи правоохоронних органів ,тобто його соціальні зв`язки, вказує на наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Щодо існування ризику незаконного впливу на учасників у цьому ж кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного ОСОБА_4 на учасників у кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілим у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, слідчий суддя може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки, потерпілий допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Слідчий суддя вважає, що ризик впливу на учасників у кримінальному провадженні існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від учасників у кримінальному провадженні та дослідження їх судом.

Слідчий суддя вважає ризик впливу на учасників у цьому кримінальному провадженні є обгрунтованим, оскільки їх показання відповідно, є процесуальними джерелами доказів ( ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування.

При цьому слід врахувати, що оскільки наразі кримінальне провадження перебуває на початковій стадії досудового розслідування, стороною обвинувачення допитані не усі учасники. Таким чином, навіть незважаючи на проведення допитів осіб на стадії досудового розслідування, незастосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу дасть йому можливість здійснювати вплив на вказаних осіб з метою спотворення їхніх показань під час розгляду кримінального провадження у суді.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Слідчий суддя прийшов до висновку щодо наявності ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та отримання примірнику клопотання про застосування запобіжного заходу з додатками, ОСОБА_4 отримав можливість оцінити обсяг наявних у сторони обвинувачення доказів, роль речей і документів, які можуть бути використані як докази стороною обвинувачення. Враховуючи стадію досудового розслідування, необхідність проведення слідчих дій щодо встановлення та отримання додаткових доказів, достатньо ймовірним для ствердження є те, що остання використовуючи власні ділові зв`язки, можливості, може вживати заходи щодо знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення, у тому числі тих, що знаходяться у володінні установ, а також може здійснюватися перешкоди у отриманні (вилученні) таких речей і документів стороною обвинувачення.

Ураховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку щодо наявності підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Водночас, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, належним чином не вмотивоване, а викладені в ньому доводи, з достатністю не вказуютьна наявність обставин та ризиків, підтверджених фактичними даними, які би давали підстави вважати, що застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виглядіцілодобово домашнього арешту буде виправданим.

Слідчий суддя зазначає, що обґрунтована підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому діяння та його тяжкість, не свідчать про те, що при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби, він не виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

У даному випадку, слідчий суддя, враховує те, що ОСОБА_4 потребує періодичного медичного огляду, а відтак вважає за необхідне, застосувати запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

За таких обставин, слідчий суддя, врахувавши вищенаведені обставини, вимогикримінального процесуального закону тадані про особу підозрюваного, прийшов до висновків про відмову в задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді цілодобовогодомашнього арешту та про можливість застосування щодо ньогозапобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в певний час доби,з покладенням на ньоговідповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, таківисновкиґрунтуються на вимогах закону й доданих до клопотання матеріалах.

При цьому, слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виглядідомашньогоарешту в певний час доби буде достатнім длязабезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкістю покарання, яке йому загрожує - згідно санкції статті Кримінального кодексу України, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Слідчий суддя також акцентує увагу на тому, що у відповідності до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України, будь-який запобіжний захід (у тому числі і винятковий запобіжний захід - тримання під вартою) застосовується виключно з метою забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчиняти дії перелічені у п. п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на підозрюваного слід покласти обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 3, 4 ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця с. Колочава Хустського району Закарпатської області та мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, одруженого, з вищою освітою, працюючого на посаді начальника Ужгородського надлісництва Філії «Карпатський лісовий офіс» ДП «Ліси України», депутата Закарпатської обласної ради у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби у період з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, без застосування електронного засобу контролю, на строк до двох місяців, в межах строку досудового розслідування, а саме до 19 квітня 2026 року.

У відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) не залишати місце проживання, у нічний час доби у період з 23:00 год. по 06:00 год. наступної доби, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

2) прибувати до слідчих, які входять до складу слідчої групи та до прокурорів, які входять до складу групи прокурорів в указаному кримінальному провадженні, слідчого судді, суду за першою вимогою;

3) повідомляти орган досудового розслідування (слідчого, прокурора) про зміну свого місця проживання;

4) не відлучатись за межі населеного пункту с. Барвінок, Ужгородського району, Закарпатської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

5) утримуватися від спілкування із свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні щодо обставин кримінального провадження.

В решті вимог клопотання - відмовити.

Строк дії ухвали - до 19 квітня 2026 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час доби передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 .

Контроль за виконанням обраного запобіжного заходу доручити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю. В разі невиконання вище вказаних зобов`язань відносно нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 25.02.2026 року о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя

Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1