Справа № 932/4642/25
Провадження № 1-кп/932/644/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

Головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 (ВКЗ),

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду міста Дніпра кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні у зв`язку зі спливом строку дії застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовженням існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурором заявлено клопотання про його продовження на 60 днів, підтримавши обґрунтування, правові підстави та ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений заперечував проти задоволення клопотання, стверджує, що він ніколи не торгував наркотичними засобами, а лише вживав коноплю з лікувальною метою, оскільки страждає на епілепсію. Ризики відсутні, не має наміру переховуватись від суду. Свідка знає особисто, але йому невідомо, де він проживає та й не збирається його шукати. Вважає, що свідок його обмовляє, тому що хоче уникнути покарання за свої дії. Просить змінити на запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем проживання матері у м.Харків або зменшити розмір застави до 20 прожиткових мінімумів.

Захисник підтримала позицію свого підзахисного та просила суд зменшити розмір застави або змінити запобіжний захід на домашній арешт за місцем мешкання матері. Зазначила, що прокурор перелічує стандартні ризики за ст.307 КК, без врахування обставин справи. Посилається на практику ВС відповідно до якої тяжкість покарання не може бути основою продовження запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, дійшов висновку, що клопотання прокурора щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію.

Питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання обвинуваченого під вартою вирішується на стадії судового розгляду, яка унеможливлює перевірку обґрунтованості підозри, оскільки остання перестала існувати і на заміну якої висунуте обвинувачення. Обґрунтованість же обвинувачення перевіряється судом, який здійснює судовий розгляд на підставі обвинувального акта шляхом дослідження наданих сторонами кримінального провадження доказів і може бути вирішене шляхом ухвалення остаточного рішення у вказаному кримінальному провадженні. Тому, під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є з`ясування питання про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. Чинне законодавство не вимагає підтвердження того, що обвинувачений обов`язково здійснюватиме такі дії. Однак суду необхідно встановити, чи обвинувачений наразі має об`єктивну можливість їх реалізації в майбутньому.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України однією з підстав для продовження строку тримання під вартою особи є наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання продовження строку подальшого тримання особи під вартою, суд має встановити продовження існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки такої особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Під час розгляду даного клопотання суд дійшов висновку, що ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України продовжують існувати.

Кримінальне правопорушення, за яким обвинувачується ОСОБА_5 , зокрема, згідно зі ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, загрожує позбавленням волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі, без обрання іншої, альтернативної міри покарання.

Тяжкість покарання, характер та обставини вчинення кримінального правопорушення, як вони викладені в обвинувальному акті, дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення покарання, враховуючи його тяжкість, спроможний переховуватись від суду. Окрім того, існує ризик впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки на сьогоднішній день вони не допитані судом.

Окрім того, обвинувачений спроможний вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що ОСОБА_5 є офіційно непрацевлаштованою особою, а також те, що у судовому засіданні з боку сторони захисту не було спростовано у повній мірі раніше встановленого існування судом ризику, з приводу того, що ведення протиправної діяльності може мати під собою бажання поліпшити своє матеріальне становище.

Щодо позиції сторони захисту суд зазначає, що під час судового засідання не були надані докази на підтвердження проживання матері у м. Харкові, окрім того, з моменту постановлення попередньої ухвали судом стороною захисту не були надані вагомі підстави, які не досліджувалися судом раніше, та які могли б довести, що зміна запобіжного заходу на домашній арешт, з урахуванням підтвердженого належним чином місця проживання матері обвинуваченого, є достатнім заходом забезпечення кримінального провадження, та таким, що створить умови для виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3, 4 ст. 183 цього Кодексу, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, особу обвинуваченого, стадію судового провадження та те, що особа знаходиться під вартою вже майже рік, ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на сьогоднішній день не зменшилися та продовжують існувати, суд вважає за необхідне зменшити обвинуваченому ОСОБА_5 визначений раніше розмір застави, який буде відповідати критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, такий розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 331, 369-372, 376, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з утриманням його в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 травня 2026 року включно.

Установити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання ОСОБА_5 під вартою є 10 травня 2026 року включно.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 166 400 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста гривень) 00 коп.

Установити, що у разі внесення обвинуваченим ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою, застави у розмірі 166 400 грн (сто шістдесят шість тисяч чотириста гривень) 00 коп. ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави на обвинуваченого ОСОБА_5 будуть покладені такі обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;

-утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-повідомляти суд про зміну місця проживання/перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що у разі нез`явлення його за викликом до суду без поважних причин чи неповідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього, застава звертається у дохід держави.

У задоволенні сторони захисту про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту або зменшення розміру застави до 20 прожиткових мінімумів відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, що тримається під вартою - протягом того ж строку з моменту отримання копії.

Суддя ОСОБА_1