ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/3059/24 Провадження №1-кп/636/547/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0001528 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Харкова, українки, громадянки України, офіційно не працевлаштованої, останнє відоме місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

встановив:

Начальник Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що згідно Конституції України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Діючи в порушення норм міжнародного гуманітарного права, президент російської федерації володимир путін, а також інші невстановлені на даний час досудовим розслідуванням представники влади російської федерації, всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципів Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимог ч. 4 ст. 2 Статуту ООН та Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV) від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), підготували та розв`язали агресивну війну та військовий конфлікт підрозділів збройних сил російської федерації на території України.

На виконання вищевказаного злочинного наказу військовослужбовці збройних сил російської федерації 24.02.2022, шляхом збройної агресії, із загрозою застосування зброї та її фактичним застосуванням, незаконно вторглися на територію України через державні кордони України в Автономній Республіці Крим, Харківській, Донецькій, Луганській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та вчинили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, що мають важливе народногосподарське або оборонне значення, та вчинили окупацію частин зазначеної території, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України з порушенням порядку, встановленого Конституцією України, яка триває до теперішнього часу та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України ОСОБА_6 №64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України.

Законом України від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» затверджено зазначений Указ.

Воєнний стан неодноразово продовжувався указами Президента України, востаннє Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023 строком на 90 діб, Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІX «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», тобто з 24.02.2022 по теперішній час в Україні діє правовий режим воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку серпня 2022 року, більш точний час вчинення кримінального правопорушення за об`єктивних причин встановити не виявилося можливим, ОСОБА_4 перебуваючи на тимчасово окупованій території України, а саме на території смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, за власним бажанням, з метою надання допомоги ворожій державі рф, спрямованій на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеки України, в період збройного конфлікту, вступила у контакт з представниками збройних формувань рф на території Куп`янського району Харківської області, зайнявши посаду «виконуючого обов`язки завідувача Великобурлуцького відділення надання соціальних послуг Державної установи Територіальний центр соціального обслуговування Військово-цивільної адміністрації Куп`янського району Харківської області», тобто у незаконно створеному органі окупаційної адміністрації зс рф на території смт. Великий Бурлук, Куп`янського району Харківської області, де виконувала обов`язки пов`язані з організаційно-розпорядчими функціями.

ОСОБА_4 виконувала завдання та обов`язки на посаді «виконуючого обов`язки завідувача Великобурлуцького відділення надання соціальних послуг Державної установи Територіальний центр соціального обслуговування Військово-цивільної адміністрації Куп`янського району Харківської області», а саме виконувала рішення керівництва військово-цивільної адміністрації на окупованій території Куп`янського району Харківської області, приймала участь у нарадах керівництва, проводила набір працівників до незаконного органу влади, створеного на тимчасово окупованій території «Великобурлуцького відділення надання соціальних послуг Державної установи Територіальний центр соціального обслуговування Військово-цивільної адміністрації Куп`янського району Харківської області», здійснювала виплату заробітної плати підлеглим працівникам, виконувала ряд інших завдань відповідно до своїх функціональних обов`язків, спрямованих на функціонування незаконного органу владу утвореного на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайнятті громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

24.01.2024 начальником відділення № 2 СВ Куп`янського РВП ГУНП в Харківській області майором поліції ОСОБА_7 за погодженням із начальником Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , в порядку ст. 135 КПК України повідомлено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0001528 від 07.06.2023.

Обставинами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, є:

- протокол допиту свідка ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.11.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.11.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 від 25.11.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 від 25.11.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 від 25.11.2023

- протокол допиту свідка ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 від 25.11.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 від 25.11.2023;

- протокол допиту свідка ОСОБА_15 ІНФОРМАЦІЯ_10 від 25.11.2023;

- протокол огляду документів від 25.11.2023;

- вилучені документи, якими підтверджується факт призначення ОСОБА_4 на посаду в незаконному органі влади, утвореному на тимчасово окупованій території України;

- іншими матеріалами досудового розслідування в їх сукупності.

При цьому факт перебування підозрюваної ОСОБА_4 на тимчасово окупованій території України або на території держави, визнаної ВРУ державою-агресором (підтверджується показаннями свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , рапортом заст. начальника Куп`янського РВ УСБУ в Харківській області №70/23-1274 від 01.12.2023) позбавило орган досудового розслідування можливості вручити ОСОБА_4 письмове повідомлення про підозру від 24.01.2024 у день його складання, у зв`язку з чим, зазначене повідомлення про підозру та повістки про виклики (на 29.01.2024, 30.01.2023, 31.01.2023) відповідно до вимог ч. 1 ст. 278, ст. ст. 111, 135 КПК України направлено у спосіб, передбачений для вручення повідомлень, а саме опублікування на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора та офіційному сайті видання Кабінету Міністрів України, тобто засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газети «Урядовий кур`єр» №20 від 27.01.2024, для отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, допиту в якості підозрюваного та проведення інших слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні № 0001528.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрювана, обвинувачена виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений(а) у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Орган досудового розслідування вважає, що обвинувачена перебуваючи на свободі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, впливаючи на поведінку свідків вчинення кримінального правопорушення, у зв`язку з чим він може вчинити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачена може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Про існування вказаного ризику свідчать наступні обставини: обвинувачена обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, у зв`язку із чим він може переховуватися від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, на даний час встановлюються інші епізоди його злочинної діяльності;

п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в т.ч. документи, що стосуються обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, які встановлюються на даній стадії досудового розслідування;

п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачена може незаконно впливати свідків, що будуть допитуватись в подальшому в ході судового розгляду;

п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, в т.ч. проти основ Національної безпеки України чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється.

Вказані обставини унеможливлюють запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

З урахуванням доведеності обґрунтованої підозри та фактичних обставин вчинення кримінальних правопорушень, їх тяжкості та особистості підозрюваного, орган досудового розслідування приходить до висновку, що для досягнення цілей, визначених ст. 177 КПК України, стосовно обвинуваченої має бути обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 цієї статті, а саме тримання під вартою.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

На підставі викладеного сторона обвинувачення вважає, що встановлені під час досудового розслідування обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам та застосування стосовно обвинуваченої найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - є обґрунтованим.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Захисник обвинуваченої заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила про відсутність ризиків, на які посилається прокурор.

Суд заслухав думку прокурора, вивчив клопотання та додані до нього документи, приходить до наступного.

Стаття 178 КПК України зобов`язує суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в ст. 177 цього кодексу, оцінити в сукупності й всі обставини перелічені цією статтею.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість злочину, оскільки обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років, у зв`язку із чим він може переховуватися від органу досудового розслідування, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, крім того, на даний час встановлюються інші епізоди його злочинної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, в т.ч. документи, що стосуються обставин вчинення ним кримінальних правопорушень, які встановлюються на даній стадії досудового розслідування, обвинувачена може незаконно впливати свідків, що будуть допитуватись в подальшому в ході судового розгляду, може вчинити інше кримінальне правопорушення, в т.ч. проти основ Національної безпеки України чи продовжити кримінальне правопорушення в якому він підозрюється, обвинувачена може незаконно впливати свідків, що будуть допитуватись в подальшому в ході судового розгляду, а тому вважає, що застосування відносно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу неможливо для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, та обирає йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення (злочину), вчинення умисного злочину проти основ національної безпеки, переховування обвинуваченого від органу досудового розслідування та суду, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку та можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує обставини кримінального провадження, практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Суд вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, а також запобігти спробам переховування від суду та вчиненню іншого злочину.

Керуючись ст.ст. 176-178, 184, 193, 196, 369-372, 395 КПК України, суд

постановив:

Клопотання начальника Великобурлуцького відділу Куп`янської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про обрання строку запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченою ОСОБА_4 в той саме строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1