Справа № 496/1912/25
Провадження № 1-кп/496/385/26
У Х В А Л А

23 січня 2026 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту,

УСТАНОВИВ:

Власниця майна звернулася до суду з клопотання, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року в справі №947/1797/25 (провадження № 1-кс/947/1201/25) у частині заборони користування транспортним засобом марки ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Своє клопотання обґрунтовує тим, що під час досудового розслідування слідчий та прокурор достеменно знали про те, що власником вказаного транспортного засобу є її чоловік ОСОБА_7 (батько обвинуваченого), який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час вилучення цього транспортного засобу вона пояснила слідчому та іншим присутнім працівникам поліції, що вона прийняла спадщину після смерті її чоловіка, до складу якої, крім іншого, є право на вказаний автомобіль. Слідчий впевнився в тому, що вказаний транспортний засіб не є власністю обвинуваченого ОСОБА_5 , але тим не менш вилучив його та у подальшому подав клопотання до суду про накладення на нього арешту. На теперішній час вона оформила право на спадщину та отримала відповідне свідоцтво, та є власником вказаного транспортного засобу, але зареєструвати своє право власності на вказаний автомобіль в сервісному центрі МВС України не може з тих причин, що цей автомобіль є під арештом та знаходиться на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. На теперішній час не має необхідності утримувати вказаний транспортний засіб на спеціальному майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів. У випадку доведення вини обвинуваченого, конфіскувати вказаний транспортний засіб неможливо. Також неможливо буде і звернути стягнення на нього у випадку задоволення позову. Водночас їй необхідно зареєструвати право власності на вказаний транспортний засіб та пересуватися на ньому, тому що пересуватися пішки їй дуже тяжко внаслідок свого похилого віку. Вона як власник, не може користуватися своїм майном. При цьому не є особою, яка причетна до злочину. Такий факт апріорі порушує конституційні права власника майна. Крім того, органом досудового розслідування не доведено належними та допустимими доказами необхідність забезпечення даного кримінального провадження в частині заборони користування власнику належним йому майном. Таким чином, вважає, що на даний час не має підстав для заборони користування їй вказаним транспортним засобом.

Власниця майна до судового засідання не з`явилася, але подала до суду клопотання про розгляд її клопотання про скасування арешту майна за її відсутністю, на клопотанні наполягає.

Прокурор в судовому засіданні просив вирішити клопотання на розсуд суду.

Обвинувачений та його захисник не заперечували щодо задоволення клопотання.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

За змістом положень ст. 2 КПК України, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження має бути забезпечено дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 КПК України закріплено, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В силу положень частини 2 статті 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду, під час судового провадження клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Абзацом 2 частини 10 ст. 170 КПК України передбачено, що не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року у справі №947/1797/25 (провадження № 1-кс/947/1201/25) накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на майно, яке на праві власності відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: транспортний засіб марки ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 .

Відповідно до вищевказаної ухвали, у зв`язку з тим, що вищевказане майно, що було вилучено, визнано речовим доказом в означеному кримінальному провадженні, тобто відповідало критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, з метою збереження речових доказів, на таке майно було накладено арешт, про скасування якого в частині користування на даний час просить власник майна.

Вищевикладене вказує на те, що арешт на майно було накладено обґрунтовано.

Разом з тим, щодо подальшої необхідності застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна на вищевказаний транспортний засіб, суд дійшов висновку, що на даний час досудове розслідування завершено, а обвинувальний акт направлено до суду.

З транспортним засобом проведено всі необхідні слідчі дії, що свідчить про відсутність загрози втрати або знищення речових доказів.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що потреба у подальшому застосуванні арешту в частині заборони користування цим майном відпала, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170-174, 175, 315, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_6 про скасування арешту задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2025 року у справі № 947/1797/25 (провадження № 1-кс/496/1201/25), в частині права користування транспортним засобом марки ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Транспортний засіб марки ГАЗ 3110, д.н.з. НОМЕР_1 , номер шасі НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Попередити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт, чи порушення обмеження (обтяження) права користуватися таким майном, здійснене особою, якій це майно ввірено.

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0000971.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1