провадження № 1-кп/294/6/26
справа № 294/120/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Чуднів

Чуднівський районний суд Житомирської області у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участі:

- секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

- прокурора ОСОБА_3 ,

- особи, стосовно якої вирішується питання ОСОБА_4 ,

- захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чуднів клопотання прокурора Чуднівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000110 від 24.10.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Великі Коровинці Чуднівського району Житомирської області, з професійною освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Чуднівського районного суду Житомирської області перебуває вищезазначене клопотання.

Клопотання обґрунтоване тим, що 12.10.2023 близько 02 години 00 хвилин ОСОБА_4 перебував в житловому будинку за своїм місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно мешкає зі своєю матір`ю ОСОБА_6 , тобто з особою, із якою він перебуває у сімейних відносинах. Саме в той час, на грунті неприязних відносин між ОСОБА_4 та його матір`ю ОСОБА_6 , у нього виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень останній.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, пов`язаний з домашнім насильством щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, у вказаний час, день та місці ОСОБА_4 зайшов до кімнати спальні вищевказаного житлового будинку, де на ліжку відпочивала ОСОБА_6 . Перебуваючи у даній кімнаті, ОСОБА_4 підійшов до своєї матері ОСОБА_6 і, тримаючи у своїх руках металевий черпак, умисно наніс ним один удар в область обличчя останньої, внаслідок чого ОСОБА_7 отримала тілесне ушкодження у вигляді забійної рани лоба зліва, яке відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта №13-2024 від 09.01.2024, ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення страждав на стійкий хронічний психічний розлад, а саме: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром (шифр F 20.00 МКХ-10). Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав. Страждав на стійкий хронічний психічний розлад, а саме: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром (шифр F 20.00 МКХ-10). Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 , починаючи з 2006 року, страждає на стійкий хронічний психічний розлад, а саме: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром (шифр F 20.00 МКХ-10). Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру шляхом його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, враховуючи структуру наявних у нього психічних розладів, виражену соціальну дезадаптацію, відмову від прийому амбулаторного лікування, відсутність критики до свого стану та скоєного.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 та просила застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Потерпіла у судове засідання не з`явилась з причин неналежного стану здоров`я пересувається за допомогою табурета лише по будинку. Про розгляд справи повідомлялась належним чином, у телефонній розмові повідомила, що у неї також відсутні будь які документи, які посвідчують особу.

Захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора, вважав за можливе застосувати до підозрюваного примусові заходи медичного характеру зважаючи на його стан.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання, зазначив, що він матір не чіпав, так як в нього матері немає, шість років назад ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , бажали його вбити, бо знали, що він Міністр оборони, сержант поліції і начальник СБУ. Про те, що матір бив черпаком по голові ОСОБА_10 казала йому тиждень назад ОСОБА_11 . Живе він один. В його хаті живе командування. ОСОБА_12 , який бив матір, живе в Подолянцях, він інколи приїжджає.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши надані сторонами кримінального провадження кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується сукупністю доказів, наданих прокурором та безпосередньо досліджених судом, а саме:

- протоколом огляду місця події від 12.12.2023, відповідно до якого ОСОБА_6 , пересуваючись за допомогою табурета, провела працівників поліції до своєї кімнати, показала, де вночі 12.10.2023 було уввімкнено світло, потім повідомила, що близько 02 год ночі до її кімнати зайшов ОСОБА_4 , потім провела на кухню, де вказала на металевий черпак білого кольору як знаряддя, яким ОСОБА_4 вдарив її по голові;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.12.2023, проведеного з потерпілою ОСОБА_6 , відповідно до якого ОСОБА_6 повідомила про систематичні прояви агресії відносно неї з боку сина ОСОБА_4 , 11.10.2023 висловлював намір її вбити, 12.10.2023 близько 02 год ночі вона відпочивала на дивані у своїй кімнаті, прокинулась від того, що почула кроки сторонньої людини у кімнаті, відкривши очі, побачила, що до її кімнати зайшов син ОСОБА_4 , який тримав у руках металевий черпак білого кольору. Наблизившись до неї, правою рукою, в якій тримав черпак, зверху завдав їй удар по голові в область лоба злівої сторони, після чого пішов до своєї кімнати відпочивати;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.01.2024, проведеного з підозрюваним ОСОБА_4 , який підтвердив завдання тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_6 , показавши механізм та розповівши про обставини події;

- висновком судово - медичної експертизи №367 від 26.10.2023, відповідно до якого у потерпілої ОСОБА_6 , 1939 року народження, наявні тілесні ушкодження у виді забійної рани лоба зліва, дані тілесні ушкодження відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, ушкодження утворилися від дії тупого твердого предмету, що не виключається можливим при ударах рукою, ногою, іншими предметами, давність утворення тілесних ушкоджень може відповідати обставинам подій та часу, вказаним у постанові;

- висновком додаткової судово - медичної експертизи №425 від 14.12.2023, відповідно до якого механізм утворення тілесних ушкоджень у ОСОБА_6 , встановлений при судово-медичній експертизі, може відповідати механізму, на який вказала потерпіла під час проведення слідчого експерименту від 12.12.2023 за її участю.

Відповідно до довідки про судимість, ОСОБА_4 вважається таким, що в силу ст. 89 КК України раніше не судимий. Інформацією з електронних баз даних органу Національної поліції підтверджуються неодноразові виклики працівників поліції від ОСОБА_6 та її сусідів у зв`язку з вчиненням ОСОБА_4 домашнього насильства відносно ОСОБА_6 . Довідкою, виданою Бабушкінським старостинським округом №1 від 26.10.2023, підтверджується фактичне проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 разоам з матір`ю ОСОБА_6 , 1939 року народження.

Відповідно до довіки Бабушкінського старостинського округу №206 від 26.10.2023, ОСОБА_4 в громадських місцях та вдома поводить себе неадекватно та агресивно, неодноразово застосовував фізичну силу до своєї матері з нанесенням тілесних ушкоджень, через його дії викликали дільничного офіцера поліції та швидку допомогу, має схильність до вживання спирних напоїв, страждає на психічний розлад, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, з боку сусідів та односельців характеризується з негативної сторони.

У відповідності до інформації КНП "Чуднівська лікарня" Чуднівської міської ради від 29.11.2023, ОСОБА_4 , 1963 року народження, перебуває на обліку у лікаря-психіатра, у зв`язку з погіршенням психічного здоров`я знаходився на стаціонарному лікуванні в КНП ""ОМСЦ" Житомирської обласної ради з 12.10.2023. Інформацією КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради від 15.12.2023, ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 12.10.2023 з діагнозом: "шизофренія, параноїдна форма, б.т.п. Виражений ападо-дисоціативний дефект. Галюцінаційно-маячний синдром. Знаходиться в стані ремісії.

Зазначені докази суд визнає належними, оскільки у своїй сукупності вони прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №13-2024 від 09.01.2024, ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення страждав на стійкий хронічний психічний розлад, а саме: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром (шифр F 20.00 МКХ-10). Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 під час вчинення кримінального правопорушення тимчасовим розладом психічної діяльності не страждав. Страждав на стійкий хронічний психічний розлад, а саме: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром (шифр F 20.00 МКХ-10). Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 , починаючи з 2006 року, страждає на стійкий хронічний психічний розлад, а саме: шизофренію, параноїдну форму, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром (шифр F 20.00 МКХ-10). Ступінь наявних змін зі сторони психіки у сфері мислення, емоцій, волі та критики у ОСОБА_4 була настільки виражена, що позбавляла його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на даний час потребує застосування щодо нього примусових заходів медичного характеру шляхом його госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, враховуючи структуру наявних у нього психічних розладів, виражену соціальну дезадаптацію, відмову від прийому амбулаторного лікування, відсутність критики до свого стану та скоєного.

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і на теперішній час виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, виражений апато-дисоціативний дефект, галюцинаційно-маячний синдром. Вказане психічне захворювання позбавляло його можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з положеннями ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним та Кримінальним процесуальним кодексами України, цим законом та іншими законами.

Відповідно до ст. 92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

У силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

За змістом ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру, яка повинна відповідати вимогам статті 513 КПК України і містити в собі як формулювання суспільно небезпечного діяння, визнаного судом встановленим, так і посилання на перевірені в судовому засіданні докази, якими суд обґрунтовує свої висновки, а також мотиви прийнятого ним рішення по суті.

При визначенні виду примусових заходів медичного характеру, згідно з ч. 1 ст. 94 КК України, є обов`язковим врахування: 1) характеру і тяжкості захворювання; 2) тяжкості вчиненого діяння; 3) ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Зокрема, примусовий захід медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, передбачений ч. 3 ст. 94 КК України і, відповідно до неї, може бути застосований судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у психіатричному закладі і лікування у примусовому порядку.

У пункті 15 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру» вказано, що для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме). При цьому в ухвалі суду не треба наводити конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру.

На підставі викладеного, суд дійшов обґрунтованого висновку, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, що підтверджується відповідними доказами у кримінальному провадженні, зазначені дії вчинені ОСОБА_4 у стані неосудності, оскільки в період вчинення суспільно-небезпечного діяння він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок психічного захворювання, що є підставою для застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Жодних даних про те, що на момент судового розгляду ОСОБА_4 видужав або внаслідок змін у стані його здоров`я відпала потреба в застосуванні примусових заходів медичного характеру, до суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Витрати на проведення судових експертиз відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 92-94 КК України, статтями 512-513 КПК України, суд-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному 24.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід у цьому кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 не обирався.

Речовий доказ: металевий черпак білого кольору - знищити.

Копії цієї ухвали суду негайно після її проголошення вручити/надіслати учасникам судового провадження.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Чуднівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний тест ухвали проголошено 04.03.2026 о 08 год. 00 хв.

Суддя ОСОБА_13