Справа №463/1472/26
Провадження №1-кс/463/1877/26
УХВАЛА

слідчого судді

23 лютого 2026 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

встановила:

адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді зі скаргою на постанову старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 12.09.2025 про закриття кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, просила скасувати зазначену постанову з мотивів та підстав викладених у скарзі.

Скаргу мотивує тим, що дізнавачами відділу дізнання Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за фактом умисного легкого тілесного ушкодження. 12.09.2025 старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Враховуючи наведене, вважає вказану постанову незаконною та безпідставною, тому просить її скасувати.

Протоколом автоматичного визначення слідчого судді для розгляду скарги від 18.02.2026 визначено слідчого суддю ОСОБА_1 .

Ухвалою слідчої судді від 18.02.2026 відкрито провадження та призначено скаргу до розгляду на 23 лютого 2026. Зобов`язаностаршого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 надіслати на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 до судового засідання подала заяву про розгляд скарги у її відсутності, скаргу підтримує та просить задоволити.

Враховуючи положення ч.1 ст.28 КПК України, яка передбачає, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки, слідчий суддя вважає, що скаргу слід розглянути у відсутності скаржника на підставі наявних матеріалів.

Дізнавач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Скерувала на адресу суду матеріали кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025.

У зв`язку із наведеним, враховуючи скорочені процесуальні строки для розгляду скарги, вважаю за можливе розглянути скаргу у відсутності суб`єкта оскарження на підставі наявних доказів. Крім того, в силу ч.3 ст. 306 КПК України його відсутність не є перешкодою для розгляду скарги.

У зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК Україн слідча суддя встановила наступне.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.

У відповідності до ч.1ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне (ч. 3ст. 110 КПК).

Закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньої оцінки отриманих фактичних даних, в даному випадку слідчим.

Статтею 284 КПК України чітко визначені підстави для закриття кримінального провадження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення). За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора.

Процесуальний порядок закриття кримінального провадження врегульований положеннями ст. 284 та 110 КПК України.

Так, за змістом статті 284 КПК України, суб`єктом уповноваженим закривати кримінальне провадження, у якому жодній особі не було повідомлено про підозру, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України є, в тому числі, слідчий. Таке рішення про закриття кримінального провадження приймається слідчим у формі постанови.

При цьому, вимоги до процесуального рішення, прийнятого у формі постанови, передбачені ст. 110 КПК України, відповідно до якої постанова повинна складатися з:

1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову;

2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу;

3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Як вбачається з матеріалів скарги в провадженні старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 перебувало кримінальне провадження №0000093 від 31.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Постановою старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 12.09.2025 вказане кримінальне провадження було закрито.

З матеріалів кримінального провадження №0000093 від 31 січня 2025 року слідчим суддею встановлено, що після скасування постанови про закриття кримінального провадження дізнавачу було надано деквлька доручень про проведення слідчих (розшукових) дій, востаннє 20.08.2025 року, проте дізнавачем не було жодних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування після такого доручення, а відтак висновки про відсутність в діянні складу злочину є необгрунтованими та передчасними, оскільки слідчим не проведено необхідного переліку слідчих дій спрямованих на встановлення істини у справі, постанова, яка є предметом оскарження є аналогічною постанові, яка скасована слідчим суддею.

При цьому є такими, що заслуговують на увагу доводи представника скаржника про необхідність проведення слідчих дій, на які вказує представник Та необхідним є виконання доручення ст. дізнавача відділу дізнання Львівського рУП №1 ГУ НП у Львівській області щодо проведення слідчих дій. Рапорт на виконання такого доручення слідча суддя вважає неналежним виконанням такого доручення.

Наведене у сукупності свідчить, що рішення про закриття кримінального провадження є необґрунтованим та невмотивованим, оскільки не містить належних і достатніх мотивів та підстав його прийняття, що не дозволяє зробити висновок про його правомірність та про забезпечення стороною обвинувачення проведення повного, всебічного та об`єктивного дізнання, а тому відповідна постанова підлягає скасуванню.

У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

З огляду на наведене, слідча суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 12.09.2025 підлягає скасуванню.

Керуючись вимогами ст.ст.303, 306, 307, 372 КПК України, -

постановила:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача відділу дізнання Львівського РУП № 1 Головного управління Національної поліції у Львівській області ОСОБА_5 від 12.09.2025 про закриття кримінального провадження №0000093 від 31.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_6