Справа № 524/827/26
Провадження №1-кп/524/411/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру ОСОБА_5

законного представника ОСОБА_6

потерпілої ОСОБА_7

психолога ОСОБА_8

представника служби у справах дітей ОСОБА_9

представника уповновноваженого підрозділу Національної поліції України ОСОБА_10

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кременчуці клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_11 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, учня 9-А класу Кременчуцького ліцею №17, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

у кримінальному провадженні №0001330 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.291 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Прокурор Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_11 звернулась до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0001330 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.291 КК України.

Під час розгляду клопотання встановлено, що 19 липня 2025 приблизно о 16 год. 10 хв., у світлий час доби, при сухому асфальтобетонному покритті, без опадів, по тротуарній доріжці вул. Вадима Пугачева неподалік буд. 35, що в Автозаводському районі м. Кременчука Полтавської області, керуючи велосипедом «MAXX Pro M300», наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу визначеного дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1, рухався неповнолітній велосипедист ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на момент вчинення суспільно небезпечного діяння не досяг віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

В цей саме час, по нерегульованому пішохідному переходу вулиці Вадима Пугачева визначеного дорожніми знаками 5.38.1-5.38.2 «Пішохідний перехід» та дорожньою розміткою 1.14.1, рухалася пішохід ОСОБА_7 .

Рухаючись у заданому напрямку, неповнолітній велосипедист ОСОБА_5 , перед виїздом на проїзну частину та пішохідний перехід, не переконався в безпеці виконуваного ним маневру, не відмовився від перетину проїзної частини по пішохідному переходу як велосипедист тобто з верху на велосипеді, чим порушив вимоги п.п. 6.5., 6.7. та 10.1 «Правил дорожнього руху», де відповідно вказано:

- п. 6.5. «Якщо велосипедна доріжка перетинає дорогу поза перехрестям, велосипедисти зобов`язані дати дорогу іншим транспортним засобам, що рухаються по дорозі. Велосипедисти повинні пере/жджати проїзну частину по велосипедному переїзді, а у разі його відсутності відповідно до вимог цих Правил»;

- п. 6.7. «Велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу»;

- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху».

Всупереч зазначених вище вимог правил дорожнього руху неповнолітній велосипедист ОСОБА_5 , перетинаючи проїзну частину по пішохідному переходу з верху на велосипеді «MAXX Pro M300», створюючи небезпеку для руху пішоходів, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , яка в момент виїзду велосипеда вже рухалася по пішохідному переходу.

Внаслідок наїзду, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1506 від 16.12.2025, потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, та за ступенем тяжкості відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/117-25/25084-ІТ від 24.11.2025 в умовах заданої пригоди велосипедист велосипеда MAXX Pro M300, ОСОБА_5 , мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п.6.5., 6.7. та 10.1. Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру.

У заданій дорожньо-транспортній ситуації в діях велосипедиста велосипеда MAXX Pro M300, ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п.6.5., 6.7. та 10.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди .

Зазначеними діянням ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечні діяння, передбачені ст.. 291 КК України.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього ОСОБА_5 підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні.

Допитаний в суді неповнолітній ОСОБА_5 підтвердив обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, які викладені в клопотанні, у скоєному щиро розкаюється. Він усвідомив, що вчинив суспільно-небезпечні діяння та не заперечує проти застосування до нього примусових заходів виховного характеру.

Законний представник і захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів виховного характеру, представники ювенальної превенції та служби у справах дітей підтримали прокурора, вважали, що до ОСОБА_5 слід застосувати примусові заходи виховного характеру зазначені у клопотанні.

Суд, заслухавши думки учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, встановив наступне.

Вчинення ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст.291 КК України підтверджується дослідженими судом у судовому засіданні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.07.2025 та фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянка вулиці біля буд. АДРЕСА_3 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 07.11.2025, схемою та фототаблицею до нього, відповідно до якого ОСОБА_5 показав яким чином, керуючи велосипедом, допустив наїзд на пішохода;

- висновком експерта №СЕ-19/117-25/25084-ІТ від 24.11.2025, відповідно до якого в умовах заданої пригоди велосипедист велосипеда MAXX Pro M300, ОСОБА_5 , мав технічну можливість запобігти ДТП шляхом виконання вимог п.п.6.5., 6.7. та 10.1. Правил дорожнього руху, для чого у нього не було будь яких перешкод технічного характеру. У заданій дорожньо-транспортній ситуації в діях велосипедиста велосипеда MAXX Pro M300, ОСОБА_5 , вбачаються невідповідності з вимогами п.п.6.5., 6.7. та 10.1. Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди;

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.12.2025, відповідно до якого було вилучено медичну картку стаціонарного хворого травматологічного відділення на ім`я ОСОБА_7 з 19.07.2025;

- висновком експерта №1506 від 16.12.2025, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому шийки лівої стегнової кістки зі зміщенням, та за ступенем тяжкості відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.;

- речовими доказами.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду даного клопотання докази, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів достатніми та взаємозв`язаними між собою та приходить до висновку, що факт скоєння ОСОБА_5 суспільно небезпечного діяння, що містять ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 291 КК України, доведено повністю.

Згідно зі ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого КК України.

Згідно зі ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.

Примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 105 Кримінального кодексу України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді передачі неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх замінюють.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15.05.2006 "Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру" передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, учинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Відповідно до інформаційного листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 223-1134/0/4-13 від 18.07.2013 «Про деякі питання здійснення кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд ухвалює судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Відповідно до ст. 22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення злочину виповнилось шістнадцять років.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, кримінальній відповідальності підлягають особи, які досягли 16- річного віку.

Ha час вчинення суспільно-небезпечного діяння передбаченого ст.291 КК України ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , і якому виповнилося 13 років, не досягнув віку, з якого може наступати кримінальна відповідальність за ст. 291 КК України.

При цьому, суд враховує, що неповнолітній ОСОБА_5 визнав обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння, щиро розкаявся у вчиненому, позитивно характеризується за місцем навчання, вчинив суспільно-небезпечне діяння у віці 13 років, тобто згідно ст. 22 КК України не досягнув віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, отже він підпадає під критерії зазначені в статті 97 КК України.

При вирішенні питання які саме примусові заходи виховного характеру необхідно застосувати суд враховує обставини вчиненого, суспільну небезпечність, наслідки діяння, дані про особу неповнолітнього, який навчається, на обліку лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, після вчинення суспільно небезпечного діяння інші суспільно небезпечні діяння та кримінальні правопорушення не вчиняв, проживає разом з батьками, які цікавляться його життям, займаються його вихованням, характеристику неповнолітнього, умови життя, виховання і поведінку, його ставлення до вчиненого.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора про застосування до неповнолітнього ОСОБА_5 примусових заходів виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.07.2025 на тимчасово вилучене майно підлягає скасуванню, у зв`язку з тим, що у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба.

Оскільки, неповнолітній ОСОБА_5 не є обвинуваченим і відносно нього постановляється ухвала про застосування примусових заходів виховного характеру, а ініціатором проведення експертизи був орган досудового розслідування, тому відповідно до приписів статей 122,124КПК України, витрати за проведення вказаної експертизи слід віднести на рахунок держави.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст.. 100 КПК України.

З метою проведення профілактичної роботи по запобіганню вчиненню правопорушень ОСОБА_5 , суд вважає за необхідне з урахуванням положень ст.ст. 4, 5 ЗУ «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», направити дане судове рішення до служби у справах дітей та відповідного підрозділу національної поліції.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 371, 372, 392-395, 503, 512, 513, 516, 532, КПК України, ст.22, 97,105 КК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_11 про застосування примусових заходів виховного характеру відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні у кримінальному провадженні №0001330 за ознаками суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст.291 КК України задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки малолітнього, а саме: обмежити дозвілля неповнолітнього ОСОБА_5 і встановити особливі вимоги до його поведінки, а саме: заборонити відвідування розважальних закладів та закладів відпочинку після 21:00 години, без присутності батьків та осіб, що їх замінюють (за винятком часу, необхідного для слідування та перебування в укритті поза межами житла під час оголошення повітряної тривоги, а також необхідності отримання медичної допомоги) терміном на 1 рік, обмежити перебування неповнолітнього ОСОБА_5 , поза місцем проживання, заборонивши вихід з будинку, який є місцем проживання неповнолітнього (в т.ч. тимчасового), щоденно в період з 22:00 години до 06:00 години ранку, без присутності батьків або осіб, що їх замінюють (за виключенням часу прямування та перебування в укритті під час повітряної тривоги, а також необхідності отримання екстреної медичної допомоги) терміном на 1 рік.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Автозаводського районного суду м. Кременчука від 22.07.2025 на тимчасово вилучене майно скасувати.

Речові докази: велосипедом «MAXX Pro M300» - повернути законному володільцю.

Процесуальні витрати пов`язані з залученням експертів віднести на рахунок держави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження, та надіслати для виконання до Служби у справах дітей Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області для здійснення заходів соціальної реінтеграції з неповнолітніми та до СЮП Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області для взяття на профілактичний облік та проведення заходів індивідуальної профілактики.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_12