печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді клопотання,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад доводів поданої скарги

ОСОБА_3 , у порядку п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із скаргою на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді його клопотання від 25.08.2024 № D03-OGP-BVYH--4-01-14, та зобов`язання розглянути клопотання.

Станом на день подання скарги відповідь щодо розгляду клопотання у строк, передбачений ч. 1 ст. 220 КПК України, відсутня, що і стало підставою для звернення до слідчого судді зі скаргою.

Явка сторін

ОСОБА_3 у судове засідання не прибув, про день, час, місце розгляду справи був повідомлений належно, у скарзі просив про її розгляд в режимі відеоконференції.

Враховуючи відсутність доказів надсилання заяви іншим учасникам кримінального провадження, слідчий суддя відмовляє у задоволенні заяви у зв`язку з недотриманням вимог ч. 4 ст. 336 КПК України.

У судове засідання представник прокуратури не прибув, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належно. Від прокурора відділу ОСОБА_4 надійшли заперечення на скаргу, відповідно до яких зазначено, що прокурори Офісу Генерального прокурора процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001147 не здійснювали, тому неуповноважені розглядати клопотання за правилами ст. 220 КПК України. Згідно з відомостями ЄРДР до 28.08.2024 процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснювали прокурори Львівської обласної прокуратури. 28.08.2024 підслідність у кримінальному провадженні визначено за Національним антикорупційним бюро України, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. 05.09.2024 за результатами досудового розслідування детективом Національного антикорупційного бюро України кримінальне провадження закрито.

Відповідно до положень ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи принцип диспозитивності, слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги у відсутність осіб, які не з`явились, на підставі наданих доказів.

Згідно з нормами ч. 4 ст.107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Обставини, встановлені слідчим суддею

11.07.2024 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва у справі № 757/29520/24-к скаргу ОСОБА_3 задоволено частково та зобов`язано уповноважену особу Державного бюро розслідувань внести відомості до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 25.06.2024 вих. № BVYH-, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

25.08.2024 ОСОБА_3 надіслано до Офісу Генерального прокурора клопотання про вчинення слідчих (розшукових) дій, надіслання на його електронну пошту копії матеріалів кримінального провадження, здійснення допиту ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні.

Скарга на бездіяльність надіслана на електронну пошту суду 02.09.2024.

Норми права, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

Процесуальні правовідносини регулюються главою 19 «Загальні положення досудового розслідування» та главою 26 «Оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування» розділу ІІІ «Досудове розслідування» КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 1 ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії (ч. 1 ст. 304 КПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Мотиви, якими керується слідчий суддя при розгляді скарги

Як вбачається з листа прокурора відділу ОСОБА_4 , прокурори Офісу Генерального прокурора процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0001147 не здійснювали, тому неуповноважені розглядати клопотання за правилами ст. 220 КПК України. Згідно з відомостями ЄРДР до 28.08.2024 процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснювали прокурори Львівської обласної прокуратури, 28.08.2024 підслідність у кримінальному провадженні визначено за Національним антикорупційним бюро України, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури. 05.09.2024 за результатами досудового розслідування детективом Національного антикорупційного бюро України кримінальне провадження закрито.

Системний аналіз вищенаведених положень кримінального процесуального закону дає підстави для висновку, що незважаючи на відсутність у нормах ст. 303-307 КПК України вказівки на підсудність розгляду скарг, це питання повинно розглядатися слідчим суддею того суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Як зазначено в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року №223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», беручи до уваги, що законодавець у більшості випадків прямо зазначає, що судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування здійснюється слідчим суддею суду першої інстанції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування (ч. 7 ст. 100, ч. 2 ст. 132, ч. 1 ст. 184, ч. 1 ст. 192, ч. 2 ст. 199, ч. 1 ст. 201, ч. 3 ст. 244, ч. 10 ст. 290 КПК України).

З урахуванням положень ч. 6 ст. 9 КПК України правильним є застосування зазначеного правила й до розгляду клопотань, територіальна підсудність щодо яких прямо не визначена процесуальним законом (наприклад, ч. 1 ст. 306, ч. 3 ст. 234 КПК України тощо).

Зауважую, що в таких випадках не можна керуватися положенням ч. 1 ст. 32 КПК України, яке, з огляду на зміст цієї статті та її місце у структурі КПК, стосується лише суду, який здійснює кримінальне провадження як орган, що розглядає справу по суті (пункти 20 - 22 ч. 1 ст. 3, ст. 30, ст.31 КПК України), і не регламентує діяльність слідчого судді.

Окрім цього, підлягає врахуванню й те, що розгляд поданої скарги має відбуватись за місцезнаходженням органу досудового розслідування, що відповідає і змісту п. 3 вказаного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05.04.2013 року № 223-559/0/4-13.

При цьому ст. 34 КПК України не наділяє суди повноваженнями направляти такі заяви, клопотання, скарги для розгляду з одного суду першої інстанції до іншого.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

З листа прокурора відділу Офісу Генерального прокурора вбачається, що процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0001147 здійснюється прокурорами Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.

Спеціалізована антикорупційна прокуратура не відноситься за територіальним принципом до Печерського району м. Києва.

З огляду на наведене вище, скарга не підсудна Печерському районному суду м. Києва.

Крім того, за встановлених обставин вбачається, що на час розгляду скарги кримінальне провадження № 0001147 закрито, тому на даній стадії у слідчого судді завершилися повноваження щодо розгляду поданої скарги.

Керуючись ст. 220, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6