Справа № 307/2016/20
Провадження №1-кп/307/78/22
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

його законного представника ОСОБА_5 ,

та захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2020 року за № 0000444 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває клопотання про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2020 року за № 0000444 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

ОСОБА_4 12 травня 2020 року, приблизно о 21 год., діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, маючи намір на не законне заволодіння чужим майном, шляхом пошкодження вікна проник до середини стоматологічної поліклініки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_7 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , де здійснив крадіжку бувшого у використанні мобільного телефону марки «HUAWEI», моделі «У6Рro» золотистого кольору.

Відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 11/378 від 27 травня 2020 року ринкова вартість мобільного телефону марки «HUAWEI», моделі «Y6Pro» (tit-u02), бувшого у використанні, з урахуванням ознак зносу, станом цін на 12.05.2020, може становити 1 127, 00 гр.

Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_4 завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 1 127,00 грн.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадене чужого майна (крадіжа), поєднана з проникненням у інше приміщення.

Згідно висновку судово - психіатричного експерта №527 від 25 червня 2020 року ОСОБА_4 потребує застосування заходів медичного характеру, а саме, примусової госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 КПК України, судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Захисник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 під час розгляду клопотання зазначила, що оскільки матеріальні збитки спричинені ОСОБА_5 потерпілій складають 1 127,00 грн., то у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння, на підставі п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України, просила закрити вказане кримінальне провадження.

Згідно ч. 1 ст. 506 КПК України, особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, користується правами підозрюваного та обвинуваченого в обсязі, який визначається характером розладу психічної діяльності чи психічного захворювання відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи, та здійснює їх через законного представника, захисника.

Прокурор Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 не заперечував проти закриття кримінального провадження.

Законний представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 підтримала заявлене клопотання.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд дійшов наступного висновку.

ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Із обвинувального акта вбачається, що висновком судово - психіатричного експерта №527 від 25 червня 2020 року встановлено, що ОСОБА_4 потребує застосування заходів медичного характеру, а саме - примусової госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Згідно з п. 4-1) ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За приписами ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону, ст. 51 КУпАП була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року.

Постановою Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 закрите кримінальне провадження щодо засудженого за ч. 2 ст. 185 КК, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2102,00 грн.

Згідно з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_4 інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, а саме, таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення на суму 1 127,00 гривень, що станом на день вчинення крадіжки складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (менше 2 102,00 грн.).

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Також, відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 345/3522/18, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності. Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі. Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК.

Таким чином, внесені Законом України від 18 липня 2024 року № 3886-IX зміни до ст. 51 КУпАП призвели до декриміналізації діяння щодо викрадення майна, вартість якого станом на час його викрадення шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у зв`язку з чим дія вказаного Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п. 2) ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, зокрема, передбачених частиною другою статті 284 цього Кодексу, а саме, п. 1 - 2) ч. 2 ст. 284, з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, тобто втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 512 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію захисника особи стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ОСОБА_6 , його законного представника ОСОБА_5 , які надали згоду на закриття кримінального провадження за ознаками вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, з підстави, передбаченої п. 4-1) ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження слід закрити на підставі п. 4-1) ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно ст. 516 КПК України, ухвала суду про застосування чи відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, продовження, зміну, припинення застосування примусових заходів медичного характеру або відмова у цьому може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у такому разі можуть бути внесені заперечення, які викладаються в апеляційній скарзі, що подається за наслідками судового розгляду в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,

п о с т а н о в и в:

Відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_4 за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Закрити кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 травня 2020 року за № 0000444 за ознаками вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала суду про відмову в застосуванні примусових заходів медичного характеру, може бути оскаржена в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На ухвалу суду про закриття кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру у такому разі можуть бути внесені заперечення, які викладаються в апеляційній скарзі, що подається за наслідками судового розгляду в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано, та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд, який постановив ухвалу, протягом семи днів з дня її оголошення.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали буде складено та оголошено 02 березня 2026 року о 15 год.

Суддя ОСОБА_1