Справа № 686/5920/26
Провадження № 1-кс/686/2344/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 , погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Монголія, українця, громадянина України, що на момент вчинення кримінального правопорушення обіймав посаду директора ПП «Шумськ Хліб», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні №0001941 від 14.11.2025,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 Старший слідчий в ОВС Першого слідчого відділу (із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України.

В обґрунтування клопотання посилається на те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України. Існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні. Підозрюваний ОСОБА_5 оголошений у міжнародний розшук.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання з підстав, вказаних у клопотанні, просив його задовольнити без визначення розміру застави та визначення строку дії ухвали.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Хмельницькому) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001941 від 14.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше лютого 2022 року, заступник командира батальйону з тилу начальник тилу НОМЕР_1 окремого батальйону (військова частина НОМЕР_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 , з метою вчинення заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, увійшов у злочинну змову із підлеглим військовослужбовцем - начальником продовольчої служби з тилу військової частини НОМЕР_2 ( НОМЕР_3 окремий батальйон ЗТУ НГУ) ОСОБА_8 (що з 26.08.2022 діяв як викривач, виконуючи спеціальне завдання з розкриття кримінально протиправної діяльності організованої групи), який в силу займаної посади мав сприяти вчиненню злочину шляхом усунення перешкод у незаконному прийнятті на баланс непоставлених підприємцями хлібо-булочних виробів та приховувати вчинені злочини, а також директора ПП «Шумськ Хліб» ОСОБА_5 , менеджера ПП «Шумськ Хліб» ОСОБА_9 та бухгалтера ПП «Шумськ Хліб» ОСОБА_10 , які повинні були документально завищувати обсяг постачання до військової частини НОМЕР_2 продуктів харчування хлібо-булочних виробів, з метою подальшого перерахунку грошових коштів за фіктивними видатковими накладними та їх виведення з підконтрольних рахунків задля розподілу між учасниками злочинів.

Так, в період часу з лютого 2022 по жовтень 2022 року, за сприяння ОСОБА_7 , між військовою частиною НОМЕР_2 та ПП « ОСОБА_11 », в особі директора підприємства ОСОБА_5 , укладено п`ять договорів про закупівлю товарів (хлібо-булочних виробів) за державні кошти на загальну суму 1 614 324, 96 грн.

На виконання умов укладених договорів між ПП «Шукськ Хліб» та на підставі наданих ОСОБА_7 завідомо підроблених видаткових накладних, які передавалися до військової частини як наручно, так і електронним способом, військовою частиною НОМЕР_2 , проводився перерахунок коштів на рахунки ПП « ОСОБА_11 », після отримання яких, бухгалтер ПП «Шумськ Хліб» ОСОБА_10 , діючи за вказівками члена групи ОСОБА_5 , спільно із ОСОБА_7 , викривачем ОСОБА_8 , виводила з рахунків ПП «Шумськ Хліб» незаконно отримані від військової частини НОМЕР_2 грошові кошти, які в подальшому викривач ОСОБА_8 , діючи в складі групи осіб та виконуючи вказівки ОСОБА_7 , отримував від менеджера ПП «Шумськ Хліб» ОСОБА_9 , частинами грошові кошти, за фактично не поставлений до військової частини НОМЕР_2 хліб. Іншу частину грошових коштів ОСОБА_9 залишав на підприємстві для подальшого розподілу між ним ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , як винагороду за участь у складі групи.

Таким чином, в порушення умов укладених договорів між ПП «Шумськ Хліб» та військовою частиною НОМЕР_2 , ОСОБА_7 , викривач ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи в умовах військового стану та у складі групи, шляхом підробки видаткових накладних, завищивши обсяг постачання продукції харчування на загальну суму 1 489 092, 09 грн., які вивели з підконтрольних рахунків та розподілили між собою, вчинили заволодіння бюджетними коштами, виділеними на потреби військової частини НОМЕР_2 НГУ.

25 лютого 2026 року ОСОБА_5 , у спосіб, передбачений КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, яке у встановленому КПК України порядку вручено останньому.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України підтверджується зібраними доказами, а саме: протоколом прийняття заяви, повідомлення про вчинене кримінального правопорушення або таке, що готується від ОСОБА_8 від 25.08.2022; показаннями свідка ОСОБА_8 , від 27.08.2022, 21.11.2025; висновком судово економічної експертизи №СЕ-19/106-23/13046-ЕК від 29.06.2023; висновком судово економічної експертизи №СЕ-19/106-23/8749-ЕК від 11.08.2023; протоколами про хід та результати НСРД у вигляді аудіо відео контролю за особою від 22.09.2022 та 20.10.2022; протокол НСРД у виді зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 01.10.2022; видатковими накладними, актами звірок, товарно-транспортними накладними на відпуск та оприбуткування хлібобулочних виробів, а також іншими узгодженими між собою матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Згідно наявних в матеріалах кримінального провадження відомостях, ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 о 18:07 год. 20.12.2024 перетнув державний кордон України у пункті пропуску «Краківець» в напрямку «Виїзд» та станом на 05.02.2026 в напрямку «В`їзд» державний кордон не перетинав. Отже, у органу досудового розслідування існують об`єктивні підстави вважати поза розумним сумнівом, що підозрюваний ОСОБА_5 виїхав із території України. На повідомлення про виклик, будучи належним чином повідомленим, підозрюваний ОСОБА_5 , не з`явився. Тому, на даний час дійсне місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не відоме. У зв`язку із чим підозрюваного ОСОБА_5 постановою від 27.02.2026 оголошено в державний та міжнародний розшук.

Відповідно до положення ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Отже, за загальним правилом, письмове повідомлення про підозру вручається особі в день його складення слідчим або прокурором. У разі ж неможливості вручити таке повідомлення особисто, повідомлення про підозру вручається у спосіб, передбачений для виклику та приводу особи (глава 11 КПК України, статті 135, 136).

З урахуванням змісту долучених до клопотання матеріалів кримінального провадження у їх сукупності, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Частина 1 ст. 29 Конституції України визначає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований, зокрема до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України (ч. 2 ст. 177 КПК України).

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Частиною 1 ст.183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Постановою старшого слідчого в ОВС Першого слідчого відділу ( із дислокацією у м. Хмельницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_13 від 27.12.2025 підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено у державний та міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 7 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Відповідно до ст. 12 КК України, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді караються позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

В пункті 36 Рішення від 20.05.2010 р., яке ухвалено у справі «Москаленко проти України» (заява № 37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зазначене дає підстави для висновку, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності, постановою слідчого його оголошено у державний та міжнародний розшук.

А отже, приходжу до висновку, що стороною обвинувачення доведено існування ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, що підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Кримінальне провадження перебуває на початковій стадії, досудове розслідування триває, не встановлено та не відшукано всі докази, не допитано осіб, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження. Тому з метою нівелювання такого ризику, застосування до підозрюваного запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя вважає, що при встановленні наявності ризику впливу на свідків також слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Досудовим розслідуванням встановлено, що особи, яким відомі або можуть бути відомі обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження (свідки) ще не допитані, відтак у разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою це дозволить підозрюваному, який обізнаний про коло осіб, котрим відомо або може бути відомо згадані обставини, зможе шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином вплинути на цих осіб з метою серед іншого зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Існують ризики, передбачені п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановленні всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх учасників вчинених правопорушень, сам механізм вчинення, а отже для уникнення покарання за скоєння тяжких злочинів підозрюваний може самостійно, або за допомогою інших учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування. Також існує ризик іншим чином перешкодити кримінальному провадженню, який може бути виражений у створенні підозрюваним штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій. Також зазначений ризик може бути реалізований підозрюваним шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення слідчих дій у справі чи затягуванні з отриманням та ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування. Окрім цього, підозрюваний зможе попередити інших учасників злочинів, які наразі не встановлені органом досудового розслідування, надавши їм відповідні настанови та поради, щодо подальших спільних дій, а також обговорити з ними спільну версію своєї невинуватості у злочинах, таким чином перешкоджати провадженню іншим чином.

Ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, у зазначеній нормі КПК законодавець прямо передбачив, що у випадку наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний виїхав та оголошений у міжнародний розшук слідчий, прокурор (процесуальний керівник) звертається до суду з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не про його застосування, яке розглядається за відсутності підозрюваного. Специфікою є те, що таке рішення слідчий суддя, суд приймає за відсутності підозрюваного, а запобіжний захід лише обирається, а не застосовується.

У ході розгляду клопотання прокурором та слідчим було доведено наявність підстав застосування запобіжного заходу, передбачених статтею 177 цього Кодексу; факт перебування ОСОБА_5 за межами України, та оголошення його у державний та міжнародний розшук, а тому слідчий суддя прийшов до висновку про можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного та задоволення вимог клопотання.

Враховуючи наведені ризики, усі, визначенні ст. 178 КПК України, обставини в їх сукупності, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, особу підозрюваного, приходжу до висновку про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу та, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що підстави і обставини, які зазначені в клопотанні слідчого, є достатньо обґрунтованими, а прокурор та слідчий в повному обсязі довели, що обмеження права підозрюваного на свободу є виправданим.

Інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, а тому завадити їм можливо лише шляхом обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На переконання слідчого судді, такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з наведених підстав виправдане існуванням суспільного інтересу на забезпечення належного досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо тяжкого кримінального правопорушення.

За встановлених обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого є обґрунтоване і доведене, а обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в даному випадку відповідатиме обставинам вчиненого кримінального правопорушення і на даному етапі досудового розслідування такий захід забезпечення кримінального провадження виправдовує таке втручання у право підозрюваного на особисту свободу та недоторканість.

Обставин, які б вказували на неможливість утримання ОСОБА_5 під вартою, не встановлено.

На підставі ч. 4 ст. 197 КПК України у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 575 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніш як через 48 годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя