Справа № 134/905/24
УХВАЛА

19 березня 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у судовому засіданні в залі суду селища Крижопіль в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000039 від 16 лютого 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 200, ч. 1 ст. 209, ч. ч. 1, 2 ст. 361, ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває дане кримінальне провадження.

19 березня 2026 року обвинувачений ОСОБА_4 заявив письмове клопотання про передачу речового доказу (грошових коштів) до кімнати речових доказів Відділення поліції №1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Своє клопотання обґрунтував тим, що у нього були вилучені кошти в розмірі 5064 гривень, які були упаковані в спеціальний пакет Національна поліція PSP 1251776. В подальшому на дані грошові кошти був накладений арешт. Далі дані кошти були передані потерпілому ОСОБА_6 на зберігання під розписку. Тому просить вилучити у потерпілого зазначені грошові кошти та передати в камеру зберігання речових доказів, оскільки потерпілий не може нести відповідальності за зберігання даних коштів, так як він є особою засудженою, а не юридичною особою.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав своє клопотання та просив його задовільнити.

Захисник обвинуваченого підтримав повністю клопотання ОСОБА_4 .

Прокурор заперечила проти задоволення зазначеного клопотання, зазначивши, що дані кошти визнанні речовими доказами та ухвалою слідчого судді на них накладений арешт. Вказані кошти передані потерпілому на зберігання під розписку. Разом з тим наголосила що долю речових доказів суд вирішує у нарадчій кімнаті під час ухвалення рішення по кримінальній справі. При цьому зазначила, що грошові кошти не можуть зберігатися в кімнаті речових доказів, а згідно інструкції про зберігання речових доказів, останні зберігаються в банку, із яким укладається відповідний договір.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Як встановлено судом, під час затримання 16.02.2024 року ОСОБА_4 при обшуку у нього виявлено та вилучено грошові кошти в сумі 5064 гривень. Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 Тульчинського відділу поліції головного управління Національної поліції у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_7 від 17 лютого 2024 року дані грошові кошти були визнані речовим доказом у кримінальному провадження № 0000039 від 16.02.2024 року; в даній постанові зазначено про передачу на зберігання потерпілому ОСОБА_6 зазначеного речового доказу. Ухвалою слідчого судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 19.02.2024 року постановлено про накладення арешту із застосуванням заборони, володіння, користування, розпорядження на грошові кошти в сумі 5064 гривень, які належать потерпілому ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 та передати на зберігання потерпілому ОСОБА_6 . В матеріалах справи міститься розписка потерпілого ОСОБА_6 про те, що він отримав на власне зберігання грошові кошти в сумі 5064 гривень.

Так, згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу. Частиною 2 даної статті передбачено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Крім того, ч. 3 та ч. 4 даної статті визначає, що документ повинен зберігатися протягом усього часу кримінального провадження. За клопотанням володільця документа слідчий, прокурор, суд можуть видати копії цього документа, за необхідності - його оригінал, долучивши замість них до кримінального провадження завірені копії. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй речового доказу вона зобов`язана повернути володільцю таку саму річ або відшкодувати її вартість. У разі втрати чи знищення стороною кримінального провадження наданого їй документа вона зобов`язана відшкодувати володільцю витрати, пов`язані з втратою чи знищенням документа та виготовленням його дубліката.

Частиною 9 ст. 100 КПК України передбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Окрім того частиною 11 даної статті КПК України зазначено, що у разі якщо власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у пункті 1 частини дев`ятої цієї статті, був встановлений після застосування спеціальної конфіскації та не знав і не міг знати про їх незаконне використання, він має право вимагати повернення належного йому майна або коштів з державного бюджету, отриманих від реалізації такого майна.

Спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили (ч. 12 ст. 100 КПК України).

Оскільки як встановлено судом, під час досудового слідства старшим слідчим речовий доказ грошові кошти, - передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , дії останнього під час досудового слідства ні обвинуваченим, ні його захисником з даного питання не оскаржувалися, а суд долю речових доказів вирішує під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, тому суд прийшов до висновку, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 100, 369, 372 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про передачу речового доказу (грошових коштів) до кімнати речових доказів Відділення поліції №1 Тульчинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя