постанова

ІМЕНЕМ УКРАЇНи

10 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 599/2624/23

провадження № 51-2906км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000319 за обвинуваченням

ОСОБА_7 ,ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Буданівка (Бліх) Зборівського району Тернопільської області та мешканця АДРЕСА_3

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 204, ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 Кримінального кодексу України (далі - КК), та

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами обставини

За вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року визнано винуватими та засуджено:

ОСОБА_7

- за ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 7000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 119 000 грн з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення;

- за ч. 3 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 10 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 грн з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27 - ч. 3 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК до покарання у виді штрафу в розмірі 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 102 000 грн з конфіскацією та знищенням незаконно вироблених або придбаних товарів, знарядь виробництва, сировини для їх виготовлення.

Стягнуто процесуальні витрати, вирішено долю речових доказів.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_7 у травні 2023 року будучи обізнаним про встановлений законодавством порядок виробництва та обігу алкогольних напоїв, являючись суб`єктом підприємницької діяльності та не маючи ліцензії на право здійснення гуртової торгівлі спиртом, діючи з корисливих мотивів та всупереч вимог статей 1, 2, 3, 10, 14 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» прийняв рішення про незаконне придбання з метою збуту, транспортування та зберігання з цією метою незаконно виготовленого спирту етилового.

Для реалізації цього умислу та полегшення здійснення задуманого ОСОБА_7 розробив план з яким ознайомив особу, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження (далі - Особа N) та ОСОБА_8 , до відома яких довів деталі цього плану, що передбачав використання транспортних засобів для транспортування придбаного незаконно виготовленого спирту етилового та використання приміщення для його зберігання з метою збуту, на що останні погодились.

На виконання цього плану ОСОБА_7 у березні 2023 року надав Особі N належні йому вантажні автомобілі «ГАЗ 2705-415» н. з. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz Vario 815D» н. з. НОМЕР_2 .

У свою чергу Особа N 26.05.2023 підшукав та орендував нежитлове приміщення в селищі Залізці Тернопільського району Тернопільської області, яке облаштував та розмістив у ньому пластикові бочки, пляшки, картонні ящики, шланги, крани та електропомпи, для незаконного зберігання, розливання і транспортування етилового спирту з метою збуту.

Також останній підшукав осіб, які не були обізнані з планом учасників злочинної групи, та залучив їх до розливу етилового спирту в бочки, пластикові пляшки та упакування їх у картонні ящики, та розвантаження і завантаження спирту в транспортні засоби для його транспортування з метою збуту, в період з 01 до 22 липня 2023 року.

Діючи відповідно до розробленого плану та розподілених ролей учасники групи Особа N та ОСОБА_8 після розливання етилового спирту в пластикові пляшки ємністю 5 л та їх фасування в картонні ящики, до його транспортування автомобілями «ГАЗ 2705-415» н. з. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz Vario 815 D» н. з. НОМЕР_2 зберігали цей спирт у вказаному нежитловому приміщенні.

У подальшому дії учасників організованої групи у складі ОСОБА_7 , Особи N та ОСОБА_8 були викриті та припинені працівниками поліції.

22.07.2023 під час обшуку нежитлового приміщення в селищі Залізці працівниками поліції було виявлено та вилучено 951 пластикову пляшку ємністю 5 л у загальному об`ємі 4 752, 335 л спирту етилового.

Цього ж дня, у вантажному автомобілі «ГАЗ 2705-415» н. з. НОМЕР_1 було виявлено та вилучено 12 пластикових бочок ємністю 200 л кожна загальним об`ємом 2400 л спирту етилового, та у вантажному автомобілі «Mercedes-Benz Vario 815 D» н. з. НОМЕР_2 виявлено та вилучено 17 пластикових бочок ємністю по 200 л кожна загальним об`ємом 3076 л спирту етилового.

При перегляді вироку за апеляційною скаргою засуджених Тернопільський апеляційний суд ухвалою від 29 травня 2025 року залишив це рішення без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи осіб, які її подали

У спільній касаційній скарзі засуджені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 посилаючись на невідповідність висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних рішеннях фактичним обставинам кримінального провадження, неповноту судового розгляду, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати ці рішення та призначити новий розгляд провадження у суді першої інстанції.

У своїй скарзі перераховують усі докази, які були надані стороною обвинувачення, досліджені в судовому засіданні та покладені місцевим судом в основу вироку, які, на їхню думку, є недопустимими.

Вказують, що під час підготовчого судового засідання не здійснювалась повна аудіофіксація засідання, тому їм невідомі мотиви з яких суд відмовив у задоволенні клопотання сторони захисту про повернення обвинувального акта, та яких свідків суд вирішив викликати для допиту в судовому засіданні, що вказує на порушення їхнього права на захист та справедливий судовий розгляд.

Зазначають, що суд допитав лише частину свідків, не були допитані свідки які були присутні під час обшуку гаража, а клопотання засудженого ОСОБА_7 про допит свідка ОСОБА_9 та додатковий допит свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 судом вирішено не було.

Вважають, що рішення місцевого суду про відмову в допиті експертів, які складали висновки про невідповідність спирту етилового вимогам ДСТУ суперечить засадам законності та справедливості.

Вказують, що при внесенні відомостей до ЄРДР слідчий умисно завищив кваліфікацію злочину за ч. 3 ст. 204 КК щоб забезпечити можливість проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) у кримінальному провадженні.

Звертають увагу на те, що при розгляді справи суд першої інстанції не повністю дослідив письмові докази, зокрема не дослідив додатки до протоколів за результатами проведення НСРД, а також не дослідив відеозаписи проведення обшуків та речові докази.

Також, на переконання засуджених, місцевий суд неправильно застосував щодо них спеціальну конфіскацію - грошових коштів у сумі 221 300 грн та мобільного телефона «iPhone 8», які належать ОСОБА_8 , та автомобілів «ГАЗ 2705-415» і «Mercedes-Benz Vario 815D», які належать ОСОБА_7 , адже їм не інкримінувалося збут та транспортування етилового спирту.

Стверджують, що судами обох інстанцій не спростовано версію сторони захисту про те, що етиловий спирт був виготовлений у законний спосіб, а тому в їхніх діях відсутній предмет злочину, передбачений ст. 204 КК.

Вважають, що при перегляді вироку суд апеляційної інстанції не усунув порушень допущених місцевим судом, а тому ухвалені цими судами рішення не відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.

Позиція учасників в суді касаційної інстанції

У судовому засіданні захисник підтримав вимоги касаційної скарги засуджених.

Прокурор заперечив проти задоволення касаційної скарги, вважав оскаржувані рішення законними та обґрунтованими і просив залишити їх без зміни.

Мотиви Суду

Колегія суддів (далі - Суд), заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, дійшла висновку про таке.

Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах доводів касаційної скарги. Відтак Суд уповноважений лише перевіряти правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Відповідно до приписів ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого.

Отже, касаційний суд не перевіряє судових рішень у частині неповноти судового розгляду та невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Натомість зазначені обставини були предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За правилами ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Цих вимог закону суди обох інстанцій дотримались.

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини кримінального провадження ґрунтуються на аналізі доказів, досліджених й ретельно перевірених у судовому засіданні, а саме: на показаннях засудженого ОСОБА_7 (який пояснив, що жодного стосунку до торгівлі спиртом не має, автомобілі передав Особі Nі яким чином останній їх використовував він не знає), свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ; даних які містяться в протоколах: за результатами проведення НСРД від 03.05.2023, 16.05.2023, 29.07.2023, 10.07.2023, 19.07.2023, 30.08.2023, 03.05.2023, 30.05.2023, 16.06.2023, 26.06.2023, 04.07.2023, 30.08.2023, 07.07.2023, 29.06.2023, 17.07.2023, 04.08.2023; огляду та вручення коштів від 25.04.2023 та 19.07.2025 (свідку ОСОБА_12 було вручено 15 000 грн та 16 500 грн); за результатами проведення контролю за вчиненням злочину від 29.07.2023 (18.07.2023 ОСОБА_12 особисто зустрівся з ОСОБА_7 та домовився з ним про купівлю етилового спирту); обшуку від 22.07.2023 (при проведенні якого в автомобілі «ГАЗ 2705-415» було виявлено та вилучено 12 бочок з невідомою рідиною), обшуку від 22.07.2023 (в автомобілі «Mercedes-Benz Vario 815 D» було виявлено та вилучено 17 бочок та 2 п`ятилітрові пляшки з невідомою рідиною), обшуку від 22.07.2023 (при проведенні якого в приміщеннях у с. Бліх, які належать ОСОБА_7 було виявлено та вилучено пластикові пляшки з невідомою рідиною, робочі зошити тощо), огляду від 29.07.2023 (в ході якого було оглянуто робочі зошити із записами з датами, об`ємами в літрах, вартість та прізвища осіб - покупців), обшуку від 22.07.2023 (при проведенні якого в помешканні ОСОБА_8 та Особи Nбуло виявлено та вилучено 26 ємностей з невідомою речовиною, чеки ТОВ «Нова пошта», гроші в сумі 221 300 грн тощо), обшуку від 22.07.2023 (під час якого в приміщеннях у селищі Залізці було виявлено та вилучено мобільні телефони, велику кількість картонних ящиків в яких містилися пофасовані пляшки з невідомою рідиною тощо), огляду від 26.07.2023 (при проведенні якого під час огляду телефонів, які належать ОСОБА_8 було виявлено листування з Особою N щодо виготовлення, фасування та постачання етилового спирту (через Нову Пошту і не тільки), розрахунків із покупцями та працівниками тощо), огляду від 25.07.2023 (при огляді телефонів ОСОБА_7 у них було виявлено листування останнього з різними особами про продаж етилового спирту тощо), тимчасового доступу від 07.09.2023 (згідно з наданими ПрАТ «Київстар» даними зафіксовано інтенсивне з`єднання між ОСОБА_7 , Особою Nта ОСОБА_8 ); висновках експертів щодо відповідності вилученої рідини вимогам ДСТУ, згідно яких частина вилученого спирту відповідає вимогам ДСТУ, а частина ні, та інших доказах у своїй сукупності.

Ці докази зібрані у встановленому законом порядку, є логічними та послідовними, узгоджуються між собою в цілому та в деталях, а тому не викликають сумнівів у їх достовірності.

Не погодившись із вироком засуджені подали на нього апеляційну скаргу доводи якої є аналогічними тим, що наведені ними у касаційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції фактично виступає останньою інстанцією, яка надає можливість сторонам перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції (ч. 1 ст. 409 КПК), що покладає на апеляційний суд певний обов`язок щодо дослідження й оцінки доказів у справі, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 404 КПК.

Згідно з положеннями ст. 419 КПК суд апеляційної інстанції зобов`язаний проаналізувати й зіставити з наявними у справі та додатково поданими матеріалами всі доводи, наведені в апеляційній скарзі, і дати на кожен із них вичерпну відповідь, пославшись на відповідну норму права. При залишенні заявлених вимог без задоволення в ухвалі має бути зазначено правові підстави, з яких подану скаргу визнано необґрунтованою.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

При розгляді справи у суді апеляційної інстанції сторона захисту заявила клопотання про повторне дослідження доказів у кримінальному провадженні. Своє клопотання обґрунтувала тим, що при їх дослідженні суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відповідність доказів вимогам статей 84-87 КПК.

Апеляційний суд у судовому засіданні 15 травня 2025 року відмовив у задоволенні цього клопотання, оскільки ці докази були предметом дослідження в суді першої інстанції, окрім речових доказів, на дослідженні яких сторони не наполягали і підстав для їх дослідження місцевий суд не вбачав. Також апеляційний суд не вбачав підстав і для повторного допиту свідків, оскільки сторона захисту в судовому засіданні не навела розумного обґрунтування такої необхідності (т. 10, а. к. п. 90-92).

Перевіривши доводи апеляційної скарги засуджених, які є аналогічними тим, що викладені ними в касаційній скарзі, апеляційний суд установив, що висновки суду першої інстанції у вироку про доведеність винуватості ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих злочинів за наведених у ньому обставин підтверджуються сукупністю належних та допустимих доказів зібраних у кримінальному провадженні та ретельно перевірених судом.

За правилами статей 86, 87 КПК доказ визнається допустимим, якщо його отримано в порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцієюта законами України, у тому числі внаслідок порушення права особи на захист та шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокурором своїх повноважень, не передбачених КПК, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від свавілля. Рішення національного суду повинно містити мотиви достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (справа «Руїс Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spaine).

Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, окрім того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland).

Зважаючи на те, що зібрані в кримінальному провадженні докази були ретельно досліджені в судовому засіданні та проаналізовані судами першої і апеляційної інстанцій, а касаційна скарга засуджених не містить у собі належного обґрунтування їх недопустимості чи неналежності, та по суті є лише їхньою позицією щодо незгоди з оцінкою цих доказів наданою судом, Верховний Суд не вбачає обґрунтованих підстав для їх повторного аналізу під час касаційної перевірки.

У кримінальному провадженні судами першої та апеляційної інстанцій були створені необхідні умови для реалізації сторонами принципів змагальності і диспозитивності, закріплених у статтях 22, 26 КПК. Обидві сторони у справі користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

Що стосується доводів касаційної скарги засуджених про умисне завищення органом досудового розслідування кваліфікації злочину за ч. 3 ст. 204 КК при внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) для забезпечення можливості проведення негласних слідчих (розшукових) дій (далі - НСРД) у кримінальному провадженні, то в цій частині Суд звертає увагу на таке.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про те, що прокурор або слідчий за правилами пунктів 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК вносять до ЄРДР) відомості щодо попередньої кваліфікації кримінального правопорушення на підставі даних, які містяться у змісті заяви про вчинення злочину або повідомлення правоохоронного органу за результатами оперативної діяльності. Визначитись із правильністю кваліфікації дій особи орган досудового розслідування може лише після проведення комплексу слідчих (у тому числі негласних) дій у кримінальному провадженні та їх оцінки у сукупності. Лише один аналіз норм кримінального закону, зібрані дані, в тому числі про особу, без проведення всього комплексу необхідних слідчих дій у провадженні не дають такої можливості.

У кримінальному провадженні відомості до ЄРДР були внесені 30.12.2022 на підставі матеріалів правоохоронних та контролюючих органів за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК, а саме щодо незаконної діяльності групи осіб на території Тернопільської області, яка полягала в незаконному зберіганні та збуті спирту етилового і в незаконному виготовленні алкогольної продукції з підробленими марками акцизного збору, що призвело до отруєння осіб (т. 2, а. к. п. 2-4).

Зважаючи на те, що на початковій стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні кваліфікація дій особи є попередньою, а викладені у цьому провадженні заявником відомості в поданій заяві містили дані про наявність складу тяжкого злочину то, відповідно, й НСРД у ньому проводилися в межах вимог кримінального процесуального закону, які передбачають особливий порядок збирання доказів у такому провадженні.

Постановою слідчого від 13 жовтня 2023 року кваліфікацію кримінального правопорушення в кримінальному провадженні було змінено на ч. 1 ст. 204 КК (т. 9, а. к. п. 206).

Постановою прокурора від 13.10.2023 з кримінального провадження були виділені в окреме провадження матеріали за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК (т. 9, а. к. п. 179-189).

13.10.2023 ОСОБА_16 , ОСОБА_8 та Особу N повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК за ознаками вчинення цього злочину за попередньою змовою організованою групою осіб (т. 9, а. к. п. 207-218, 227-236, 247-258).

Із таким обвинуваченням 30.10.2023 обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до місцевого суду (т. 1 а. к. п. 1-33).

07.12.2023 у підготовчому судовому засіданні захисником ОСОБА_17 було заявлено клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, через його невідповідність вимогам ст. 291 КПК (т. 1, а. к. п. 82).

Розглянувши це клопотання районний суд ухвалою від 07 грудня 2023 року відмовив у його задоволенні та зазначив обґрунтовані мотиви для прийняття такого рішення (т. 1, а. к. п. 102).

Цього ж дня суд призначив судовий розгляд у кримінальному провадженні на 12 грудня 2023 року (т. 1, а. к. п. 103).

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеного в постанові від 27.11.2024 (справа № 336/3796/15к, провадження № 13-10кс24), основним об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК є запроваджений з метою захисту системи оподаткування порядок виробництва та обігу підакцизних товарів. Додатковим безпосереднім об`єктом є засади добросовісної конкуренції. Додатковим об`єктом злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК, окрім установленого порядку акцизного оподаткування, законодавець визначив життя і здоров`я людей, як споживачів недоброякісної підакцизної продукції.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 204 КК включає такі дії: незаконне придбання, зберігання, транспортування з метою збуту, а також збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, до яких належать спирт етиловий, спиртові дистиляти, алкогольні напої, тютюнові вироби, пальне та інші підакцизні продукти. Частина друга цієї статті передбачає відповідальність за незаконне виготовлення зазначених товарів, зокрема у разі вчинення таких дій особою, яка раніше була засуджена за цей злочин, а частина третя встановлює підвищену відповідальність за незаконне виготовлення або збут підакцизних товарів, якщо вони становлять загрозу для життя або здоров`я людей і спричинили отруєння або смерть особи.

Предметом суспільних відносин, з приводу яких виникають та реалізуються відповідні соціальні зв`язки, є підакцизні товари як продукт, отриманий у сфері господарської діяльності, яка здійснюється з дотриманням установлених законом вимог і технології виробництва, з огляду на що підлягає оподаткуванню».

Відповідно до пункту 215.1 статті 215 Податкового кодексу України до підакцизних товарів належать, у тому числі - спирт етиловий та інші спиртові дистиляти. Виготовлення підакцизних товарів може здійснюватися лише суб`єктами господарювання, які мають відповідні ліцензії. Незаконним вважається виготовлення цих товарів без відповідної ліцензії або з порушенням технології виготовлення.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів, і засуджені в касаційній скарзі на це не вказують, про законність походження спирту етилового вилученого під час проведення обшуків. Стороною захисту в суді не було надано доказів у доведеність наявності в засуджених ліцензії (дозволу) на здійснення діяльності пов`язаної з обігом (виготовленням, продажем тощо спирту етилового, та інших спиртових дистилятів), як того вимагає чинне законодавство України.

Згідно з положеннями ст. 961 КК спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 150, ст. 154, ч. 2-3 ст. 1591, ч. 1 ст. 190, ст. 192, ч. 1 ст. 204, 2091, 210КК та інші.

Випадки застосування спеціальної конфіскації визначено приписами ст. 962 КК, до таких зокрема належать: гроші, цінності та інше майно 1) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як було установлено судами обох інстанцій у кримінальному провадженні, незаконно виготовлений спирт етиловий транспортувався вантажними автомобілями «ГАЗ 2705-415» н. з. НОМЕР_1 та «Mercedes-Benz Vario 815 D» н. з. НОМЕР_2 , які належали ОСОБА_7 .

Також, відповідно до протоколу обшуку від 22.07.2023, під час проведення цієї слідчої дії на території домогосподарства та в житловому будинку з надвірними будівлями і спорудами на АДРЕСА_2 , які належить ОСОБА_18 , та в якому проживала ОСОБА_8 разом із Особою N, окрім іншого, було виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 221 300 грн. Зі змісту цього протоколу убачається, що при вилученні вказаних коштів ОСОБА_18 не заявляла про належність цих коштів їй (т. 4, а. к. п. 65-73).

За таких обставин рішення судів обох інстанцій про застосування спеціальної конфіскації в порядку ст. 961 КК є правильним.

Інших доводів, які б не були предметом ретельної перевірки судів першої та апеляційної інстанцій касаційна скарга засуджених не містить. Наведені ними у касаційній скарзі аргументи не спростовують правильність висновків, викладених в оскаржуваних судових рішеннях, щодо доведеності їхньої винуватості у вчиненні кримінального правопорушення та не ставлять під сумнів законність цих рішень.

Ухвалені у справі вирок місцевого суду та ухвала апеляційного суду є належним чином обґрунтованими та вмотивованими і за змістом відповідають вимогам статей 370, 374 та 419 КПК.

Під час касаційної перевірки цих судових рішень Судом не встановлено таких порушень норм матеріального чи процесуального права, наслідком яких можуть бути їх скасування або зміна, а тому підстав для задоволення касаційної скарги колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Залишити без задоволення касаційну скаргу засуджених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , а вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 12 листопада 2024 року та ухвалу Тернопільського апеляційного суду від 29 травня 2025 року щодо них без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3