Справа № 991/1350/25
Провадження № 1-кп/991/13/25
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 , яка визначена для розгляду кримінального провадження одноособово (далі - Суд),

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,

з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 та захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.06.2024 за № 0000278, стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора четвертого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого,

установив:

03.03.2026 до суду надійшло клопотання прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 (Вх. № 10289/26).

І. Суть клопотання

Прокурор просить продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 , строком на 2 місяці, а саме: прибувати до прокурорів, суду на першу вимогу (1), не відлучатися з території України без дозволу прокурора або суду (2), повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (3), здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (4).

Клопотання обґрунтовано:

- наявністю обґрунтованої підозри (обвинувачення) ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України;

- ризиком переховування від суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який продовжує існувати, не зменшився та, на думку сторони обвинувачення, виправдовує подальше застосування покладених на обвинуваченого обов`язків.

Вказаний ризик, на думку прокурора, враховуючи рух кримінального провадження (наближення судового провадження до завершення), актуалізується. Відображені у клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення є такими, що дають обґрунтовані підстави вважати, що не продовження покладених на обвинуваченого обов`язків може призвести до недосягнення мети застосування запобіжного заходу. При цьому, ступінь втручання в права та свободи ОСОБА_4 шляхом покладення на нього відповідних процесуальних обов`язків є незначним та пропорційним меті такого втручання.

Документом, який підтверджує надання обвинуваченому ОСОБА_4 примірника клопотання та доданих до нього матеріалів, є письмова розписка обвинуваченого (на останньому аркуші клопотання прокурора) про їх отримання 27.02.2026.

ІІ. Позиції учасників провадження щодо заявленого клопотання

Прокурор ОСОБА_3 підтримав подане ним клопотання у повному обсязі та просив задовольнити. Зазначив, що ризик переховування від суду залишається актуальним. Продовження обов`язку прибуття до прокурора необхідно для вручення обвинуваченому процесуальних документів, а також для належної комунікації з ним.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_4 заперечили щодо задоволення поданого клопотання. Додали, що подане прокурором клопотання за його змістом є ідентичним попередньому, а обвинувачений протягом всього часу кримінального провадження проявляв належну процесуальну поведінку.

Також, від захисника ОСОБА_5 надійшло заперечення на клопотання (Вх. № 11138/26 від 06.03.2026), згідно з яким:

- обґрунтованість пред`явленого обвинувачення не є предметом розгляду суду на цій стадії кримінального провадження;

- обґрунтування ризику переховування від суду у клопотанні відсутнє;

- обвинувачений звернувся до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості, за умовами якої він має намір перерахувати на спеціальний рахунок ЗС України грошові кошти у сумі 3 млн грн;

- процесуальна поведінка обвинуваченого є бездоганною.

ІІІ. Встановлені обставини, мотиви та оцінка суду

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

За змістом ч. 7 ст. 194 КПК України обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців; у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України.

Враховуючи положення ст. 199 КПК України, суд під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків має з`ясувати, крім обставин, зазначених у ч. 1 ст. 194 КПК України, чи наявні обставини, які свідчать про те, що заявлені ним ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують подальше застосування покладених на особу обов`язків.

Під час розгляду клопотання Судом встановлені такі факти та обставини:

- ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23.07.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 242 240 грн та покладено обов`язки (у разі внесення застави): прибувати до слідчих (детективів), прокурорів, слідчого судді, суду на першу вимогу; не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з допитаним свідком ОСОБА_6 з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 02.01.2025 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 02.03.2025 включно. Разом з тим, обов`язок «не відлучатися із Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду» визначений слідчим суддею як «не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду»;

- ухвалою Вищого антикорупційного суду від 27.02.2025 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 27.04.2025. Разом з тим, обов`язок «не відлучатися із м. Києва та Київської області без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду» визначений судом як «не відлучатися з території України без дозволу прокурора або суду»;

- ухвалою Вищого антикорупційного суду від 18.04.2025 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 18.06.2025;

- ухвалою Вищого антикорупційного суду від 10.06.2025 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжено до 10.08.2025. Разом з тим, обов`язок «утримуватись від спілкування з допитаним свідком ОСОБА_6 з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру» не був продовжений;

- ухвалами Вищого антикорупційного суду від 05.08.2025, 26.09.2025, 21.11.2025 та 14.01.2026 строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків продовжувались до 05.10.2025, 26.11.2025, 21.01.2026 та 14.03.2026 відповідно.

У клопотанні прокурора порушено питання про обґрунтованість пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, спираючись на зібрані під час досудового розслідування докази. Разом із тим, враховуючи стадію кримінального провадження, питання обґрунтованості пред`явленого обвинувачення не може бути предметом розгляду під час розгляду цього клопотання, оскільки докази, які, на думку сторони обвинувачення, його підтверджують, досліджуються у відповідності до параграфу 3 глави 28 КПК України і тільки за результатами судового розгляду буде вирішено питання про доведеність пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення.

За таких обставин, Суд під час розгляду клопотання надаватиме оцінку доводам, які стосуються лише продовження існування заявленого прокурором ризику.

Під час розгляду клопотання прокурором доведено, що ризик переховування від суду, який Суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистих обставин обвинуваченого ОСОБА_4 , продовжує існувати. Так, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 369 КК України, який є тяжким корупційним кримінальним правопорушенням, пов`язаним із корисливою спрямованістю. Санкція ч. 4 ст. 369 КК України відносить інкримінований злочин до тяжкого та передбачає покарання у виді позбавлення волі від п`яти до десяти років з конфіскацією майна або без такої.

Встановлені у ході розгляду клопотання факти, зокрема наявність у ОСОБА_4 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, дійсного до червня 2027 року, а також неодноразові перетини ним державного кордону України, вказують на наявність у нього реальної можливості виїзду за межі території України.

Усвідомлюючи тяжкість можливого покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_4 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від суду, зокрема може залишити територію України, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Посилання сторони захисту на належну процесуальну поведінку обвинуваченого, на переконання Суду, саме по собі не є беззаперечною обставиною, яка б виключала можливість подальшого застосування обов`язків або свідчила про відсутність підстав для продовження строку їх дії. Їх виконання є обов`язковим для особи, стосовно якої вони застосовані, тоді як у разі їх невиконання положення КПК України передбачають можливість звернення застави в дохід держави або зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, Суд вважає, що продовження існування цього ризику обумовлює необхідність продовження строку дії покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язків, а саме: не відлучатися з території України без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обов`язок прибувати до прокурорів та суду на першу вимогу є таким, що безпосередньо корелюється з процесуальним обов`язком, передбаченим п. 1 ч. 7 ст. 42 КПК України, відповідно до якого обвинувачений зобов`язаний прибути за викликом до прокурора та суду. Окрім цього, під час розгляду клопотання прокурор не навів переконливих аргументів на користь подальшого застосування зазначеного обов`язку, обмежившись посиланням на необхідність вручення обвинуваченому процесуальних документів, і не обґрунтував, у чому саме полягає потреба у продовженні його дії та яким чином його скасування може перешкодити здійсненню судового розгляду.

У ході розгляду цього кримінального провадження прокурор особисто вручав відповідні процесуальні документи (зокрема клопотання про продовження строку дії обов`язків) обвинуваченому, який щоразу з`являвся для їх отримання. На переконання Суду, така поведінка свідчить про належне виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також про своєчасне отримання ним процесуальних документів. Враховуючи ці обставини, а також відсутність будь-яких зауважень щодо поведінки обвинуваченого з боку прокурора, Суд не вбачає підстав для продовження дії зазначеного обов`язку.

Також, відсутні підстави для продовження строку дії обов`язку повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи. На стадії судового розгляду забезпечення участі обвинуваченого у судових засіданнях досягається покладеним на нього обов`язком прибувати за викликом суду та іншими процесуальними механізмами, передбаченими КПК України. Ба більше, під час розгляду клопотання не встановлено жодних обставин, які могли би свідчити про необхідність подальшого застосування такого обов`язку, а також не з`ясовано, яким чином його скасування могло би перешкодити належному здійсненню судового розгляду.

Посилання сторони захисту на звернення обвинуваченого до керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості та його намір перерахувати грошові кошти на спеціальний рахунок Збройних Сил України, само по собі не впливає на вирішення питання про продовження строку дії обов`язків. Намір сторони захисту ініціювати процес укладення угоди про визнання винуватості не свідчить про фактичне укладення такої угоди та не створює юридичних наслідків до моменту її погодження прокурором і затвердження судом, а відтак не може сам по собі підтверджувати зменшення або відсутність встановлених ризиків, для запобігання яким до обвинуваченого були застосовані відповідні заходи забезпечення кримінального провадження.

Підсумовуючи, Суд вважає, що покладені на обвинуваченого обов`язки у визначеному вище обсязі не є надмірно обтяжливими для нього, здатні запобігти реалізації встановленого ризику переховування від суду та в достатній мірі забезпечать його належну процесуальну поведінку.

Враховуючи приписи ч. 5 ст. 194 КПК України, Суд продовжує строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого, строком на два місяці, тобто до 06.05.2026.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177-178, 194, 331, 372, 376 КПК України, Суд

постановив:

Клопотання прокурора четвертого відділу Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого - задовольнити частково.

Продовжити строк дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_4 ухвалою Вищого антикорупційного суду від 14.01.2026, на два місяці, а саме:

1) не відлучатися з території України без дозволу прокурора або суду;

2) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків встановити до 06.05.2026.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_7