Справа № 521/1778/26
Номер провадження:1-кс/521/783/26
УХВАЛА

24 лютого 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Хаджибейського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській ОСОБА_3 , погоджене прокурором Хаджибейської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_6 , про арешт майна по кримінальному провадженню внесеного до ЄРДР за №0001680 від 28.11.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді Хаджибейського районного суду м. Одеси з клопотанням про арешт майна.

Згідно матеріалів кримінального провадження ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди, поєднаний з вимаганням такої вигоди, перебуваючи в салоні автомобіля марки «Chery eQ1», реєстраційний номер НОМЕР_1 , розташований поблизу будинку №3 по вул. Ігоря Іванова в м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського району Одеської області, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного незаконного збагачення, 12.02.2026 приблизно о 12.15 годині на виконання своїх попередніх вимог одержав від ОСОБА_8 раніше оговорену суму неправомірної вигоди в розмірі 1100 доларів США, що станом на 12.02.2026 згідно офіційного курсу Національного банку України становило 47334 гривні 98 копійок, за вплив на прийняття рішення посадовими особами ТСЦ №5143 про успішне складання ним практичного іспиту на право керування транспортними засобами, після чого злочинні дії ОСОБА_7 припинено співробітниками правоохоронного органу.

У подальшому після неуспішної здачі ОСОБА_8 30.12.2025 практичного іспиту у вказаному територіальному сервісному центрі МВС, складання якого, попередній тренувальний заїзд за маршрутом здачі іспиту, проїзд до м. Умань та повернення в м. Одесу організовувались ОСОБА_9 , ОСОБА_10 повідомила, що є ще одна знайома особа на ім`я ОСОБА_11 , яка у випадку надання неправомірної вигоди може забезпечити успішне складання іспиту, але вже в іншому територіальному сервісному центрі МВС, та повідомила її контактний номер телефону.

Крім того, згідно матеріалів Одеського управління Департаменту внутрішньої безпеки НПУ, отриманих на виконання доручення слідчого, особою на ім`я ОСОБА_11 , контакти якої ОСОБА_8 надала ОСОБА_12 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому 12.02.2025 в період часу з 13.40 години до 14.23 годину проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено:

-мобільний телефон марки «iPhone16 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

-три блокноти з чорновими записами;

-папка червоного кольору з документами.

Відповідно до постанови слідчого 13.02.2026 вказане майно визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище вказаного факту, а також наявністю достатніх підстав вважати, що вищевказані вилучені предмети є речовими доказами, у зв`язку з чим слідчий звернувся з клопотанням до суду про накладення арешту на вилучене майно.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити.

Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 заперечував проти накладення арешту вилучене майно. Зазначив, що ОСОБА_4 не є підозрюваною; за період, який вилучено майно, вже була можливість його оглянути; клопотання подано з порушеннями, а саме якщо арешту підлягає майно третьої особи то з відповідним клопотанням має звертатися прокурор.

ОСОБА_4 підтримала думку представника.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали, якими обґрунтовується подане клопотання, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч. 2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Доводи представника власника майна про неуповноваженого суб`єкта звернення з клопотанням про накладення арешту з посиланням на ч. 2 ст. 64-2 КПК України суд вважає неспроможними. Так, вимоги до клопотання про арешт майна та особи, яка може звернутися з ним, закріплені спеціальною нормою - ст. 171 КПК України, згідно якої з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Стаття 64-2 КПК України визначає правовий статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна в кримінальному провадженні. Зокрема, ч. 2 ст. 64-2 КПК України регулює не питання арешту майна, тим паче вимоги до уповноваженої особи на звернення з ним, а вказує на момент, з якого фізична або юридична особа набуває статусу третьої особи щодо майна якої вирішується питання про арешт. З огляду на зазначене, зважаючи, що клопотання до слідчого судді про арешт майна ОСОБА_4 погоджено правомочним прокурором у кримінальному провадженні органом досудового розслідування дотримано вимог, передбачених ст. 171 КПК України.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

На підставі викладеного та враховуючи, що слідчий своєчасно звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна та не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна може у подальшому перешкодити кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, слідчий суддя, враховуючи можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого.

Враховуючи вищевикладене, для збереження майна, яке має доказове значення для встановлення всіх обставин злочину, у зв`язку із необхідністю проведення необхідних слідчих дій, також з метою запобігання можливості відчуження вищевказаного майна, що дає підстави слідчому судді для накладення арешту.

На підставі викладеного слідчий суддя приходить до висновку, що незастосування накладення арешту на майно може призвести до наслідків, визначених ч. 11 ст. 170 КПК України, а також, беручи до уваги розумність та співмірність обмеження права власності цілям досудового розслідування, доведеність необхідності застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, та наявності підстав для накладення арешту на майно та задоволення клопотання слідчого.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

Додатково слідчий суддя акцентує, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального правопорушення майно, на яке накладено арешт , буде оглянуто та встановлено, що відпала необхідність в його подальшому арешті, власник такого майна має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, у відповідності до ст. 174 КПК України.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, що вилучено в ході обшуку, проведеного 12.02.2026 в період часу з 13.40 години до 14.23 годину за місцем мешкання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-мобільний телефон марки «iPhone16 Pro Max», IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ;

-три блокноти з чорновими записами;

-папка червоного кольору з документами.

Заборонити користування та розпорядження вказаним майном.

Виконання ухвали про арешт майна негайно доручити слідчому та прокурору.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана, безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1