Провадження 1-кп/193/73/26
В И Р О К

іменем України

11 березня 2026 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області матеріали кримінального провадження №0000014 від 19.01.2026 відносно:

ОСОБА_3 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Гончарове Софіївського району Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно - технічною освітою, проживаючого з жінкою без реєстрації шлюбу, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

за його обвинуваченням у вчиненні злочину,

передбаченого ч.1 ст. 382 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 за постановою Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 19.03.2025 (ЄУН справи 193/336/25, провадження №3/193/164/25), яка набрала законної сили 01.04.2025, був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч.1 ст. 130 КУпАП.

Після цього ОСОБА_3 знову за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 126, ч. 2 ст. 130 КУпАП, згідно постанови Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 03.10.2025 (ЄУН справи 193/1091/25, провадження №3/193/446/25), яка набрала законної сили 14.10.2025, був підданий адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 40 800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Також, ОСОБА_3 , продовжуючи умисно не виконувати вищевказані рішення (постанови) Софіївського районного суду Дніпропетровської області, якими він був позбавлений права керування транспортними засобами, 17.01.2026, о 18 год. 32 хв., керував транспортним засобом - автомобілем марки "Ланос", д/н НОМЕР_1 , по вул. Привокзальній в с. Девладове Криворізького району Дніпропетровської області, будучи позбавлений права керування транспортними засобами, чим порушив вимоги п. 2.1 в ПДР України та відповідно було винесено постанову серії ЕНА № 6526450 за ч. 4 ст.126 КУпАП.

Отже, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про наявність рішень Софіївського районного суду Дніпропетровської області, якими його позбавлено права керування транспортними засобами, систематично вчиняв умисні дії, спрямовані на їх невиконання, в період часу з березня 2025 року по січень 2026 року.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

На досудовому розслідуванні між сторонами кримінального провадження прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , 10.02.2026 було досягнуто та підписано угоду про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за змістом якої підозрюваний ОСОБА_3 повністю визнав свою винуватість у зазначеному протиправному діянні та зобов`язується беззастережно визнавати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.

В силу вимог ч. 2, ч. 4, ч. 5ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких та тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 382 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки із звільненням від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. 468-470,472 КПК України, відповідає закону України про кримінальну відповідальність за ч. 1 ст. 382 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, судом встановлено, що укладення угоди є добровільним волевиявленням сторін, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. При цьому, судом з`ясовано в обвинуваченого та встановлено, що він зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Крім цього, обвинуваченому роз`яснено зміст ч.4, 6, 7 ст. 474 КПК України, який йому зрозумілий та ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості є його відмова від здійснення прав, передбачених ч.4 ст.474 КПК України, а саме відмова права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Також ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку, згідно з положеннями ст.394 та 424 КПК України, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі.

Після таких роз`яснень обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти затвердження угоди.

Прокурор та захисник у підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості.

Злочин вчинений обвинуваченим відноситься до категорії нетяжких.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжуює покарання обвинуваченого є вчинення злочину особою, яка перебуває у алкогольному сп`янінні.

Із врахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, який в силу вимог ст. 89 КК України, вважається таким, що не має судимостей, на диспансерних обліках у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не працює, має задовільний стан здоров`я, перебуває на військовому обліку, повністю усвідомив скоєне та критично ставиться до своїх дій, в цілому позитивно характеризується за місцем проживання, відтак суд вважає, що узгоджене сторонами покарання, цілком відповідає ступеню тяжкості та обставинам вчиненого злочину.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та визнання обвинуваченого ОСОБА_3 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, з призначенням йому узгодженої сторонами міри покарання.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 76 КК України, на обвинуваченого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, слід покласти обов`язки, передбачені частиною першою цієї статті, необхідні і достатні для його виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставини, що пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст. 314 ч.3 п.1, 373 ч.2, 374, 474, 475КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 10 лютого 2026 року у кримінальному провадженні №0000014 між прокурором Софіївського відділу Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Згідно положень ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає обов`язки, передбачені п. 2 та п. 1 ч. 1ст. 76 КК України, що на нього покладаються, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

Матеріали кримінального провадження № 0000014 від 19.01.2026 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у судовій справі №193/212/26 (провадження №1-кп/193/73/26).

З підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області. Обмеження права оскарження даного вироку визначені ст. 473 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Інші учасники судового провадження теж мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1