Справа № 756/9671/21
Номер провадження № 1-кп/756/340/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 14 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 15.07.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0004315, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Веселинове, Веселинівського району, Миколаївської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 15.07.2020 приблизно о 22 годині 39 хвилин ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем марки «Audi», моделі «A4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався проїзною частиною проспекту Мінського у місті Києві зі сторони хутора «Редьки» у напрямку Великої кільцевої дороги.

Під час руху ОСОБА_4 проявив неуважність до дорожньої обстановки, чим порушив вимоги пункти 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до яких водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою та відповідно реагувати на її зміну.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, для якого могла бути створена небезпека або перешкода, ОСОБА_4 , порушуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, не зменшив швидкість руху транспортного засобу аж до його зупинки та продовжив рух.

У результаті чого ОСОБА_4 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , яка переходила проїзну частину по зазначеному нерегульованому пішохідному переходу зліва направо відносно напрямку руху автомобіля, рухаючись темпом швидкого кроку.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 спричинено тяжкі тілесні ушкодження, що перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням ДТП.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху (пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України) особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим, тому просить визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами, але зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України визнав, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання щодо обставин, які викладені у пункті 1.1. цього вироку. Зокрема, дійсно, 15.07.2020 він керував транспортним засобом - легковим автомобілем марки «Audi», моделі «А-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , унаслідок своєї необережності, бо вважав, що потерпіла його пропускає. Не заперечував щодо міри покарання, яку висловив прокурор у судовому засіданні.

Обвинувачений просив також урахувати, що він має на утриманні малолітню дитину та непрацездатну дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку. Крім того, він наразі працює ФОП та надає послуги з висотних робіт, зокрема у нього укладений договір на про надання послуг з відновлювальних робіт об`єктів критичної інфраструктури після ракетних обстрілів рф. Саме тому він отримує виклики на проведення вказаних робіт у будь-який час, а тому йому потрібен транспортний засіб задля вчасного прибуття на об`єкти.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження (надані показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху (пунктів 1.5, 2.3 «б», 18.1 Правил дорожнього руху України) особами, які керують транспортними засобами, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 установлено, що обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання останнього є перебування на утриманні малолітньої дитини та непрацездатної дружини. Оскільки, з наданих обвинуваченим документів, які не оспорювались прокурором, убачається, що 30.04.2025 у обвинуваченого ОСОБА_4 народилась дитина- ОСОБА_6 , та останній перебуває в шлюбних відносинах з ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_4 наразі працює ФОП, має допуск до виконання висотних робіт, а також діючий договір про надання послуг з встановлення захисних тентів на об`єкти критичної інфраструктури, з метою захисту робітників та обладнання від атмосферного впливу після ракетних обстрілів збройними силами російської федерації. Ці обставини прокурор також не оспорював. Отже, наразі, на думку суду, ОСОБА_4 займається суспільно-корисною працею, що має бути ураховано судом як обставина, що пом`якшує покарання.

3.2. При цьому обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 - судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, виходить із положень статей 50, 65 КК України, відповідно до яких покарання є заходом державного примусу, що застосовується від імені держави до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, та має на меті не тільки кару, але й виправлення засудженого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Під час визначення виду та розміру покарання суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, форму вини, обставини його вчинення, наслідки, що настали, дані про особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення питання про призначення покарання.

Призначене покарання повинно бути необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорій тяжкого злочину відповідно до ст. 12 КК України, його вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення кримінального правопорушення, зокрема завдання тілесних ушкоджень потерпілій, але останньою не заявлено претензій матеріального та морального характеру. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувався, за місцем проживання характеризується посередньо, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, офіційно працевлаштований, винуватість визнав. Повністю, шкодує за необережність в діях при керуванні транспортним засобом.

4.3. При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому ст. 69 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України у суду наявні підстави для призначення обвинуваченому основного покарання в виді позбавлення волі строком на 4 роки, зі звільненням від відбуття основного покарання на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком на 1 рік.

Крім того, відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, а також передбачені п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Крім того, застосування вказаних обов`язків, надасть можливість попередити вчинення ОСОБА_4 повторних кримінальних правопорушень, бо саме перевиховання є метою застосування покарання за вчиненні особою правопорушення.

4.6. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, судом не встановлено підстав для призначення додаткового покарання в виді позбавлення права керувати транспортними засобами, з урахуванням особистості обвинуваченого, а також виду його діяльності наразі, та фактично суспільної потреби в виконанні обвинуваченим вчасно робіт по відновленню об`єктів критичної інфраструктури - енергетики. Крім того, слід урахувати поведінку обвинуваченого після ДТП, який надавалось допомога потерпілій. Також варто урахувати, що злочин учинено з необережності, який мав місце у 2020 році, а з того часу обвинувачений до кримінальної та адміністративної відповідальності, зокрема пов`язаних з порушенням правил дорожнього руху - не притягувався.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Процесуальні витрати за проведення експертиз № СЕ-19/111-21/1824-ІТ від 19.01.2021 на загальну суму 1634 грн 50 коп., № 042-1578-2020 від 25.11.2020 на загальну суму 1796 грн 90 коп., № 11029/11030/24-52/031-177-2024 від 23.12.2025 на загальну суму 31578 грн 80 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

5.3. Речові докази, відповідно до вимог ст. 100 КПК України, а саме транспортний засіб, автомобіль марки «Audi» моделі «А-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_2 , який повернутий ОСОБА_8 на відповідальне зберігання, слід залишити у володінні останнього.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід до набуття вироком законної сили ОСОБА_4 - не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, а саме витрати за проведення експертиз № СЕ-19/111-21/1824-ІТ від 19.01.2021 на загальну суму 1634 грн 50 коп., № 042-1578-2020 від 25.11.2020 на загальну суму 1796 грн 90 коп., № 11029/11030/24-52/031-177-2024 від 23.12.2025 на загальну суму 31578 грн 80 коп., відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази, а саме: транспортний засіб, автомобіль марки «Audi» моделі «А-4», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2003 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова, рами), НОМЕР_2 , який повернутий ОСОБА_8 на відповідальне зберігання, слід залишити у володінні останнього.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1