КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №760/1095/26 Головуючий у І інстанції - ОСОБА_1 апеляційне провадження №11-сс/824/2648/2026 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

представника: ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2026 року щодо арешту майна у кримінальному провадженні №0000100 від 18 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2026 року клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт (із забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 16 січня 2026 року, в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коробка від телефону «IPhone» 16 pro max IMEI НОМЕР_1 ; коробка від телефону «IPhone» 14 pro max IMEI НОМЕР_2 ; коробка від телефону «IPhone» 14 IMEI НОМЕР_3 ; коробка від телефону «IPhone» XS IMEI НОМЕР_4 ; коробка від телефону «IPhone» 12 pro max IMEI НОМЕР_5 ; жорсткий диск чорного кольору з надписом Seagate SN 2GH30SDG 320 GB - поміщено до спецпакету EXP0176668; жорсткий диск чорного з зеленим кольору з надписом SP Silicon Power 2TB; 3 тримачі сім-карт оператора Київстар з надписами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та без номера; флеш накопичувач з надписом EMMERRE; флеш накопичувач з надписом HP 4 GB; флеш накопичувач з надписом APACER; флеш накопичувач з надписом PRETEC; флеш накопичувач з надписом CELIKIS; синій браслет, схожий на флеш накопичувач, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини вимог клопотання - відмовлено.

Грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, які поміщено до спецпакету NPU 1104215, повернуто власнику - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про арешт майна задовольнити та накласти арешт на майно, що вилучено 16 січня 2026 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коробка від телефону «IPhone» 16 pro max IMEI НОМЕР_1 ; коробка від телефону «IPhone» 14 pro max IMEI НОМЕР_2 ; коробка від телефону «IPhone» 14 IMEI НОМЕР_3 ; коробка від телефону «IPhone» XS IMEI НОМЕР_4 ; коробка від телефону «IPhone» 12 pro max IMEI НОМЕР_5 ; жорсткий диск чорного кольору з надписом Seagate SN 2GH30SDG 320 GB - поміщено до спецпакету EXP0176668; жорсткий диск чорного з зеленим кольору з надписом SP Silicon Power 2TB; 3 тримачі сім-карт оператора Київстар з надписами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та без номера; флеш накопичувач з надписом EMMERRE; флеш накопичувач з надписом HP 4 GB; флеш накопичувач з надписом APACER; флеш накопичувач з надписом PRETEC; флеш накопичувач з надписом CELIKIS; синій браслет, схожий на флеш накопичувач; грошові кошти в сумі 134 700 доларів США, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Уважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з підстав невідповідності висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, оскільки його незастосування може призвести до зникнення, заміни, втрати або пошкодження майна, або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, а також з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Вказує, що у даному випадку є наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що повернення вилученого майна без накладення арешту може призвести до втрати речових доказів шляхом його знищення, приховування або псування до завершення досудового слідства, що призведе до неможливості проведення слідчих дій та повного, об`єктивного, всебічного проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

05 березня 2026 року до суду надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника ОСОБА_7 в інтересах володільця майна ОСОБА_9 , в яких останній просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Уважає, що ухвала слідчого судді є законною та об`єктивною.

Зазначає, що майно, яке було вилучено під час проведення невідкладного обшуку 16 січня 2026 року, належить ОСОБА_9 (чоловіку ОСОБА_8 ), а саме вилучені грошові кошти у розмірі 134 700 доларів США.

Вказує, що вилучені грошові кошти є власними збереженнями ОСОБА_9 та не мають ніякого відношення до даного кримінального провадження, на підтвердження чого було надано належні докази, які містяться у матеріалах справи та були досліджені у судовому засіданні слідчим суддею.

Посилається на те, що ОСОБА_9 у період 2022, 2024 та 2026 років було продано нерухоме та рухоме майно на загальну суму близько 132 000 доларів США, що підтверджується копіями договорів купівлі-продажу, які додаються до даного заперечення.

Окрім того, ОСОБА_9 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 2023 року, основний вид діяльності - діяльність посередників, що спеціалізуються у торгівлі іншими товарами.

Відповідно до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2024 рік обсяг доходу становить 1 933 261,03 грн, за 2025 рік - 5 080 782,18 грн.

Зауважує, що вилучені грошові кошти перебували за місцем проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки напередодні ОСОБА_9 разом зі своєю дружиною ОСОБА_8 планували їхати на відпочинок та залишили цінні речі на зберігання у своєї знайомої.

Наголошує, що ні у клопотанні, ні в апеляційній скарзі прокурор жодним чином не обґрунтовує яке значення вилучені грошові кошти мають для кримінального провадження.

Прокурором не доведено, що існують підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а також не обґрунтовано які саме відомості, що містяться у вилученому майні, мають суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

При цьому, постанова про визнання майна, на яке прокурор просить накласти арешт, речовим доказом має формальний характер, у постанові прокурор не обґрунтовує яке значення для кримінального провадження мають вилучені грошові кошти.

Звертає увагу суду на те, що грошові кошти так і не було повернуто власнику та ці кошти продовжують незаконно утримуватись прокурором.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав вимоги поданої апеляційної скарги, думку представника ОСОБА_7 в інтересах володільця майна ОСОБА_9 , який проти задоволення апеляційної скарги заперечував, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Слідчим відділом Солом`янського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000100 від 18 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України.

Солом`янською окружною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням установлено, що Департаментом військової контррозвідки СБ України у ході виконання покладених завдань із контррозвідувального забезпечення Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України та її структурних підрозділів, отримано інформацію щодо функціонування протиправного механізму переправлення чоловіків призивного віку, які підлягають мобілізації, через державний кордон України з використанням системи «Шлях».

Зокрема, встановлено факти використання фіктивних документів військової частини НОМЕР_8 ДССТ МО України та інших військових формувань, а також Благодійного фонду «імені Валерія Бугая» (, зареєстрований за адресою: Київська область м. Біла Церква, вул. Привокзальна, 42), Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_5» (, зареєстрована за адресою: м. Київ, вул. Георгія Кірпи, 2а.) та інших благодійних організацій для внесення до системи «Шлях» даних про водіїв автотранспортних засобів, які нібито залучатимуться транспортування гуманітарної допомоги до вказаних військових частин.

За наявними даними, фактично будь-яка гуманітарна допомога до військових частин від зазначених благодійних організацій не надходила, а більша частина чоловіки призовного віку з понад 70 включених за такою схемою до системи «Шлях» до України з-за кодону не повернулися.

За оперативними даними до протиправної діяльності щодо організації та функціонування каналу незаконного переправлення чоловіків за кордон причетні ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та інші невстановлені на даний час особи. Зa наявною інформацією ОСОБА_11 , діючи за вказівками ОСОБА_12 та інших невстановлених на даний час осіб, від імені директорів Благодійного Фонду «Імені Валерія Бугая» (), Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_5» () та Благодійної організації «Благодійний Фонд «Пульс країни» () надсилала на електронну адресу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури електронні листи з пропозиціями щодо виїзду військовозобов`язаних за кордон з відповідними пакетами документів. На підставі вказаних листів Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури видавалися накази про затвердження переліку водіїв, які здійснюють перевезення для потреб Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також медичних вантажів, вантажів гуманітарної допомоги автомобільними транспортними засобами, для надання можливості виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану, які усували перешкоди для військовозобов`язаних чоловіків для їх виїзду за межі території України. Також наявні дані свідчать, що у користуванні ОСОБА_11 знаходяться мобільні телефони, зазначені як контактні у БФ «імені Валерія Бугая» (НОМЕР_12, НОМЕР_13), ГО «ІНФОРМАЦІЯ_5» (НОМЕР_14, НОМЕР_15) та БО «БФ «Пульс країни» (НОМЕР_16).

За наявною інформацією ОСОБА_15 та ОСОБА_14 , діючи за вказівками ОСОБА_11 та ОСОБА_12 від імені службових осіб Благодійного Фонду «Імені Валерія Бугая» (), Громадської організації «ІНФОРМАЦІЯ_5» (), Благодійної організації «Благодійний фонд «Пульс країни» (), Благодійної організації «Всеукраїнський Благодійний фонд «Паросток надії» (), Благодійної організації «Благодійний фонд Олега Калініченка» (), а також військових частин НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 та НОМЕР_11 готували пакети документів, які в подальшому надсилалися на електронну адресу Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України для включення чоловіків призовного віку до системи «Шлях» з метою надання їм можливості виїзду за межі України в умовах правового режиму воєнного стану, тим самим усували перешкоди для військовозобов?язаних чоловіків для їх виїзду за межі території України.

Крім того, наявні дані свідчать, що підбором осіб, які виявили бажання виїхати з України в умовах правового режиму воєнного стану, а також комунікацією з ними та ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та іншими учасниками схеми займався ОСОБА_13 .

16 січня 2026 року прокурором Солом`янської окружної прокуратури ОСОБА_6 на підставі частини третьої статті 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний з виявленням та фіксацією відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та пов`язаний з врятуванням майна (речових доказів у кримінальному провадженні), приймаючи до уваги повноту процесуального розслідування, за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, в ході якого виявлено пакет з речами, які зі слів ОСОБА_10 , яка проживає у вказаній квартирі, їй надала для зберігання її подруга ОСОБА_8 .

В ході огляду вищезазначеного пакету виявлено та вилучено наступні речі: коробка від телефону «IPhone» 16 pro max IMEI НОМЕР_1 ; коробка від телефону «IPhone» 14 pro max IMEI НОМЕР_2 ; коробка від телефону «IPhone» 14 IMEI НОМЕР_3 ; коробка від телефону «IPhone» XS IMEI НОМЕР_4 ; коробка від телефону «IPhone» 12 pro max IMEI НОМЕР_5 ; жорсткий диск чорного кольору з надписом Seagate SN 2GH30SDG 320 GB - поміщено до спецпакету EXP0176668; жорсткий диск чорного з зеленим кольору з надписом SP Silicon Power 2TB; 3 тримачі сім-карт оператора Київстар з надписами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та без номера; флеш накопичувач з надписом EMMERRE; флеш накопичувач з надписом HP 4 GB; флеш накопичувач з надписом APACER; флеш накопичувач з надписом PRETEC; флеш накопичувач з надписом CELIKIS; синій браслет, схожий на флеш накопичувач; грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США поміщено до спецпакету NPU 1104215.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо квартири що за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належить ОСОБА_16

16 січня 2026 року постановою про визнання предметів речовими доказами вказані предмети та грошові кошти визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000100 від 18 січня 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 26 січня 2026 року у справі №760/1094/26 клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_6 про надання дозволу на проведення обшуку у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000100 від 18 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України, - задоволено частково.

Надано слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні №0000100 від 18 січня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України, дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 в квартирі, розташованій адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності зареєстрована за ОСОБА_16 , з метою виявлення та вилучення: коробки від телефону «IPhone» 16 pro max IMEI НОМЕР_1 ; коробки від телефону «IPhone» 14 pro max IMEI НОМЕР_2 ; коробки від телефону «IPhone» 14 IMEI НОМЕР_3 ; коробки від телефону «IPhone» XS IMEI НОМЕР_4 ; коробки від телефону «IPhone» 12 pro max IMEI НОМЕР_5 ; 3 тримачів сім-карт оператора Київстар з надписами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та без номера; грошових коштів в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, поміщених до спецпакету NPU 1104215; надано слідчим, які входять до складу слідчої групи у кримінальному провадженні дозвіл на огляд та копіювання інформації з жорсткого диску чорного кольору з надписом Seagate SN 2GH30SDG 320 GB, жорсткого диску чорного з зеленим кольору з надписом SP Silicon Power 2TB, флеш накопичувачу з надписом EMMERRE, флеш накопичувачу з надписом HP 4 GB, флеш накопичувачу з надписом APACER, флеш накопичувачу з надписом PRETEC, флеш накопичувачу з надписом CELIKIS, синього браслету, схожого на флеш накопичувач із залученням відповідних фахівців та спеціалістів, а у разі якщо доступ до вищевказаних електронних інформаційних систем або їх частин обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту - на вилучення вищевказаної комп`ютерної техніки та носіїв інформації.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовлено.

22 січня 2026 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000100 від 18 січня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2026 року клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про арешт майна - задоволено частково.

Накладено арешт (із забороною користування та розпорядження) на майно, яке було вилучено 16 січня 2026 року, в ході проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: коробка від телефону «IPhone» 16 pro max IMEI НОМЕР_1 ; коробка від телефону «IPhone» 14 pro max IMEI НОМЕР_2 ; коробка від телефону «IPhone» 14 IMEI НОМЕР_3 ; коробка від телефону «IPhone» XS IMEI НОМЕР_4 ; коробка від телефону «IPhone» 12 pro max IMEI НОМЕР_5 ; жорсткий диск чорного кольору з надписом Seagate SN 2GH30SDG 320 GB - поміщено до спецпакету EXP0176668; жорсткий диск чорного з зеленим кольору з надписом SP Silicon Power 2TB; 3 тримачі сім-карт оператора Київстар з надписами НОМЕР_6 , НОМЕР_7 та без номера; флеш накопичувач з надписом EMMERRE; флеш накопичувач з надписом HP 4 GB; флеш накопичувач з надписом APACER; флеш накопичувач з надписом PRETEC; флеш накопичувач з надписом CELIKIS; синій браслет, схожий на флеш накопичувач, які належать ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні іншої частини вимог клопотання - відмовлено.

Грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, поміщено до спецпакету NPU 1104215, повернуто власнику - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до вимог частини першої статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки доводи апеляційної скарги фактично зводяться до незгоди прокурора з ухвалою слідчого судді в частині відмови у задоволенні клопотання про накладення арешту на грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, які поміщено до спецпакету NPU 1104215, а тому колегія суддів, відповідно до частини першої статті 404 КПК України, переглядає ухвалу слідчого судді в межах апеляційної скарги та лише в частині відмови у задоволенні клопотання про арешт грошових кошті.

Ухвала слідчого судді в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про недоведеність наявності підстав для накладення арешту на грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, які поміщено до спецпакету NPU 1104215, з огляду на таке.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява №31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява №48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно пункту 7 частини другої статті 131 КПК України арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора, може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом вимог частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України передбачено, що арешт на майно з метою збереження речових доказів можливий, коли існує сукупність розумних підстав і підозр вважати, що таке майно є доказом злочину.

З матеріалів судового провадження убачається, що прокурором при зверненні до слідчого судді з клопотанням у частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, які поміщено до спецпакету NPU 1104215, не в повній мірі дотримані вимоги вищевказаних норм КПК України та Конвенції про захист прав та основоположних свобод.

Так, обґрунтовуючи у клопотанні підстави для накладення арешту на вказане майно, прокурор у клопотанні посилався на необхідність збереження даного майна як речового доказу у кримінальному провадженні.

Разом з тим, не зважаючи на те, що органом досудового розслідування визнано речовими доказами вилучені 16 січня 2026 року в ході проведення обшуку на підставі частини третьої статті 233 КПК України, враховуючи невідкладний випадок, пов`язаний з виявленням та фіксацією відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та пов`язаний з врятуванням майна (речових доказів у кримінальному провадженні), приймаючи до уваги повноту процесуального розслідування, за адресою: АДРЕСА_1 грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, прокурором у клопотанні та під час судового розгляду на даній стадії досудового розслідування не доведено таку мету арешту даного майна, як збереження речових доказів.

Так, надані суду матеріали, з урахуванням відомостей, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за частиною третьою статті 362 КК України, не містять відомостей та даних, які б давали розумні підстави вважати, що вилучені грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, та мають значення речових доказів для кримінального провадження №0000100 від 18 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 332 КК України.

При цьому, матеріали не містять жодних початкових даних про те, що вказані грошові кошти, вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , відповідають ознакам, визначеним статті 98 КПК України, не мають ознак майна, отриманого кримінально протиправним шляхом, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

Окрім того, в ході досудового розслідування дозвіл на вилучення такого майна не надавався.

Також необхідно вказати, що в ході розгляду клопотання, представником власника майна було надано фактичні дані про законність походження грошових коштів, а саме: письмові пояснення ОСОБА_10 від 06 лютого 2026 року, свідоцтво про шлюб ОСОБА_17 та ОСОБА_8 від 01 вересня 2012 року, Виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо ОСОБА_9 , податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_9 за 2024 рік, податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи - підприємця ОСОБА_9 за 2025 рік, інформацію з Пенсійного фонду України щодо ОСОБА_9 , договір купівлі-продажу транспортного засобу від 15 січня 2026 року, Договір купівлі-продажу квартири від 19 лютого 2022 року, договір купівлі-продажу квартири від 29 квітня 2013 року, договір купівлі-продажу квартири від 16 липня 2021 року, договір відступлення права вимоги від 06 жовтня 2021 року, відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податків щодо ОСОБА_9 за період з 01 кварталу 2022 року по 04 квартал 2023 року.

При цьому, з матеріалів справи вбачається та прокурором не спростовується, що пакет, в якому були виявлені на вилучені грошові кошти, належить саме ОСОБА_8 .

У вказаному пакеті, окрім вилучених грошових коштів, були золоті прикраси та годинники, які вилучені не були, що підтверджує обставини, наведені представником ОСОБА_9 у своїх запереченнях.

Таким чином, з досліджених документів убачається, що грошові кошти в сумі 134 700 доларів США, вилучені при проведенні обшуку, належать ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , володільцями майна надано на підтвердження легальності їх походження належні докази, які прокурором не спростовані, про що обґрунтовано зазначено слідчим суддею.

Долучена до матеріалів клопотання постанова про визнання предметів речовими доказами від 16 січня 2026 року містить лише опис встановлених органом досудового розслідування обставин вчинення кримінального правопорушення, без обґрунтування висновку, яким конкретно ознакам речових доказів відповідають указані грошові кошти.

У клопотанні не вказано в який спосіб та для з`ясування яких обставин, що мають значення у даному кримінальному провадженні, можливе використання вказаного майна.

Ураховуючи наведені обставини, клопотання про арешт майна не містить та органом досудового розслідування не надано доказів того, що вказані грошові кошти можуть бути речовими доказами у кримінальному провадженні №0000100 від 18 січня 2024 року.

На переконання колегії суддів, орган досудового розслідування, у розумінні вимог статті 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до частини першої статті 173 КПК України суд відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, яка його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої 170 КПК України.

Таким чином, на переконання колегії суддів, арешт на вказане майно не може бути накладений за обставин, викладених у клопотанні прокурора про арешт майна та з метою, яка передбачена пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України, а тому слідчий суддя обґрунтовано відмовив у його задоволенні.

З огляду на вищевикладене у сукупності, доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування такої ухвали.

Викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про те, що у даному випадку є наявність обґрунтованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що повернення вилученого майна без накладення арешту може призвести до втрати речових доказів шляхом його знищення, приховування або псування до завершення досудового слідства, що призведе до неможливості проведення слідчих дій та повного, об`єктивного, всебічного проведення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню є необґрунтованими, оскільки відомостей на підтвердження вказаних обставин матеріали клопотання не містять та прокурором під час апеляційного розгляду не надано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Інші доводи прокурора про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді колегія суддів уважає безпідставними та такими, що не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів уважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні клопотання у частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 134 700 (сто тридцять чотири тисячі сімсот) доларів США, які поміщено до спецпакету NPU 1104215 та їх повернення власнику ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому ухвалу слідчого судді в оскаржуваній частині необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.

Керуючись статтями 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 09 лютого 2026 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4