Справа № 215/1882/26
У Х В А Л А

Іменем України

18 березня 2026 року слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , підозрюваного ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000163 від 11.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно підозрюваного

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Запоріжжя, українець, громадянин України, маючого середньо-спеціальну освіту, не одружений, на утриманні дітей не маючого, на облік лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який обіймав посаду стрільця - помічника гранатометника 4 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимий,-

ВСТАНОВИВ:

17.03.2026 слідчий СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 звернувся до суду з даним клопотанням, в обґрунтування якого вказує, що 26.10.2024 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №306 солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 4 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-XII від 25.03.1992 солдат ОСОБА_3 набув статусу військовослужбовця і під час проходження військової служби повинен, окрім іншого, дотримуватися вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст.ст. 6, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України №548-XIV від 24.03.1999, ст.ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, Військової Присяги, які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

18 грудня 2024 року солдат ОСОБА_3 , діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, вирішив стати на злочинний шлях та у порушення зазначених статутних вимог самовільно без дозволу командира не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 з дислокацією АДРЕСА_2 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, 18 грудня 2024 року солдат ОСОБА_3 , самовільно без дозволу командира не з`явився до розташування військової частини НОМЕР_1 з дислокацією АДРЕСА_2 , командуванню про причини свого відсутності ОСОБА_3 , не доповів, хоча об`єктивно повинен був і міг це зробити, а став проводити час на власний розсуд поза межами місця несення служби, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину чи звернення до органів військового управління за наявності реальної можливості для цього, поки, не був зупинений співробітниками поліції ВП№5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області під час відпрацювання території обслуговування згідно Наказу МВС № 1838 від 12.08.2025 «Про організацію проведення на території Дніпропетровської області профілактичних заходів «Розшук».

16.03.2026 ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 407 КК України, за ознаками самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні злочину, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Під час досудового розслідування було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України підозрюваний може переховуватись від органів досудового розсування та суду, раніше переховувався від мобілізації, факт самовільного покинення підозрюваним військової частини, який мав місце під час проходження останнім військової служби, тому може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Вказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів.

Слідчий ОСОБА_5 при розгляді справи клопотання підтримав з викладених підстав.

Прокурор ОСОБА_4 під час розгляду клопотання підтримав, вважає необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказує на неможливість запобігання зазначеним слідчим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрюваний ОСОБА_3 якому роз`яснені права передбачені ст.193 ч.2 п.1-7 КПК України не заперечував проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Від захисника підозрюваний ОСОБА_3 відмовився (а.с.66,73).

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, дослідивши надані письмові матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» обґрунтованість підозри є необхідною умовою законності тримання особи під вартою.

Як убачається із матеріалів клопотання, слідчим СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000163 від 11.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри до ОСОБА_3 за ч. 5 ст.407 України, який підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. Вказана підозра на думку слідчого судді є обґрунтованою, оскільки на підтвердження підозри слідчим надані такі докази як: акт службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 05.01.2025 року, витяг з наказу Міністерства оборони України № 3597 від 20.12.2024 року "Про призначення службового розслідування за фактом відсутності на військовій службі без поважних причин солдата ОСОБА_3 ", рапорт командира 4 аеромобільного батальону ВЧ НОМЕР_1 , наказ Міністерства оборони України від 05.01.2025 №31/КОД «Про результати сулужбового розслідування за фактом відсутності на військовій службі без поважних причин солдата ОСОБА_3 ", повідомлення про підозру ОСОБА_3 , інші матеріали кримінального провадження в їх сукупності.

Аналіз наданих доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25 квітня 2000 року, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Слідчий суддя приймає до уваги що ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового розслідування об`єктивно існують, а саме: підозрюваний ОСОБА_3 обгрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив тяжкий злочин проти встановленого порядку несення військової служби, а також ризик переховування ОСОБА_3 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні (позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років)

Згідно ст.176 ч.8 КПК України - під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті - триманя під вартою.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України - під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Таким чином, ОСОБА_3 слід обрати запобіжний захід виключно в вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, при обгрунтованій підозрі за ст.407 ч.5 КК України та наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 196,197, 307, 378 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід - тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді діє 60 днів з 18.03.2026 з 11.00 год. по 16.05.2026 включно, та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ: