Провадження № 1-кп/932/1743/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянув у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Дніпра, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002458 від 15 жовтня 2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Череповець, Вологодської області, РФ, громадянина України, із середньою освітою, одружений, пенсіонер з віком, працює на посаді водія ТОВ «АВ Метал Груп», зареєстрований та проживає за адресом: АДРЕСА_1 , раніше не судимий:

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України,

ВСТАНОВИВ:

15 жовтня 2025 року о 11 годині 37 хвилин, водій ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «Renault trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «АВ Метал Груп», рухався в Шевченківському районі м. Дніпро по просп. Богдана Хмельницького збоку вулиці Бориса Мозолевського в напрямку вулиці Мирослава Скорика.

Під час руху ОСОБА_7 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, при виконанні маневру повороту наліво в бік буд. 122 по просп. Богдана Хмельницького не надав дорогу перебуваючому у русі по дорозі зустрічного напрямку руху прямо велосипеду «Formula Rodeо», під керуванням велосипедиста ОСОБА_4 , внаслідок чого в районі електроопори №208 по просп. Богдана Хмельницького скоїв з ним зіткнення.

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди водію велосипеда «Formula Rodeо» ОСОБА_4 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеню, перелому лобної кістки зліва з переходом на передню та задню стінки фронтальної пазухи, переломів бокової стінки лівої основної пазухи та передньої стінки лівої гайморової пазухи, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії та гемосинусу, синців на повіках обох очей, стану після носової кровотечі. За своїм характером тілесні ушкодження відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося у тому, що водій ОСОБА_6 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Renault trafic» р.н. НОМЕР_1 порушив вимоги п.10.1ПДР України, який свідчить:

п.10.1 «Перед початком руху, перебудуванням і будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху», невиконання якого знаходиться в причинному зв`язку з наслідками, що настали.

Отже, водій ОСОБА_6 , близько 11:37 год. 15 жовтня 2025 року, керуючи транспортним засобом «Renault trafic» , реєстраційний номер НОМЕР_2 , порушив вимоги п. 10.1ПДР України, внаслідок чого велосипедисту ОСОБА_4 , який керував велосипедом «Formula Rodeо» без реєстраційного номеру, спричинено тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що перебуває у причинному зв`язку із наслідками, що настали.

Обвинувачений ОСОБА_6 пояснив суду, що він дійсно - 15 жовтня 2025 року о 11 годині 37 хвилин, керував технічно справним автомобілем «Renault trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «АВ Метал Груп». Рухався в Шевченківському районі м. Дніпро по просп. Богдана Хмельницького збоку вулиці Бориса Мозолевського в напрямку вулиці Мирослава Скорика. Під час руху він, в порушення ПДР України, проявив крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам та при виконанні маневру повороту наліво в бік буд. 122 по просп. Богдана Хмельницького не надав дорогу велосипеду «Formula Rodeo», який рухався у зустрічному напрямку прямо, під керуванням ОСОБА_4 , внаслідок чого в районі електроопори №208 по просп. Богдана Хмельницького скоїв з ним зіткнення.

Свою вину обвинувачений ОСОБА_6 визнав повністю, погодившись з усіма обставинами скоєного кримінального правопорушення. Дуже шкодував, що спричинив дорожньо-транспортну пригоду вперше за його багаторічний водійський стаж. Щиро покаявся, вибачився перед потерпілим, повністю відшкодував завдану шкоду. Просив суд застосовувати до нього мінімальне покарання не пов`язане із позбавленням волі та не застосовувати додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки, окрім мінімальної пенсії за віком, це є єдиним джерелом його доходу, який необхідний йому для його життєдіяльності та лікуванні його дружини похилого віку, яка має статус особи з інвалідністю. .

Потерпілий ОСОБА_4 надав суду письмову заяву від 20 жовтня 2025 року, яку підтримав в судовому засіданні, зі змісту якої вбачається, що він підтверджує обставини, які мали місце 15 жовтня 2025 року, при яких, в наслідок ДТП йому були спричиненні тілесні ушкодження та він отримав статус потерпілого. На даний час будь-яких претензій матеріального та/або морального характеру, до обвинуваченого, не має і в майбутньому мати не буде. Окрім того повідомив, що не заперечує щодо проведення судового розгляду кримінального провадження у скороченому порядку. Прохав призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Оскільки усі наявні учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, в них немає сумнівів у добровільності їх позиції, судовий розгляд кримінального провадження було проведено у відповідності до вимог ч.3 ст.349КПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.2 ст.286КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за відповідною частиною статті 286КК України, суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо)

При призначенні покарання, обвинуваченому ОСОБА_6 , згідно з вимогами ст.ст.65-67КК України, суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, дані про особу винуватого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_6 , відповідно до ст.12КК України, є тяжким злочином.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 судом встановлено, що він уперше притягається до кримінальної відповідальності; до адміністративної відповідальності не притягувався; має місце мешкання та реєстрації; за місцем мешкання характеризується позитивно; одружений та здійснює нагляд за дружиною, яка має статус особи з інвалідністю; пенсіонер за віком; працездатний та офіційно працевлаштований; за постійним місцем працевлаштування характеризується з позитивної сторони; у міських закладах охорони здоров`я на обліку - не перебуває.

Згідно з ст.66КК України - обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого,які знайшли своє підтвердження під час судового провадження, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та добровільне відшкодування завданого збитку.

Згідно ст.67КК України - обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, за висновком якої рівень ризику вчинення ОСОБА_6 повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінується як низький. Орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Відповідно до ч.2 ст.50КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами.

При визначенні застосування необхідного покарання обвинуваченому, судом, взято до уваги правову позицію, зазначену в постанові ВСУ від 14.04.2016 року: Україна є правовою державою (стаття 1 Конституції України). Відповідно до частини першої статті 8 Основного Закону України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Справедливість одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню. У сфері реалізації права справедливість проявляється, зокрема, у рівності всіх перед законом, відповідності злочину і покарання, цілях законодавця і засобах, що обираються для їх забезпечення.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо (постанова Верховного Суду від 01.02.2018 року по справі № 634/609/15-к).

Крім того, необхідно враховувати позицію Конституційного Суду України, викладену у рішенні №15-рп/2004 від 02 листопада 2004 року, відповідно до якої окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Додержуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини кримінального правопорушення, його наслідки, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.2 ст.286КК України, наближене до нижчої межі, оскільки саме таке покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень.

У своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував на принцип пропорційності, коли призначене особі покарання вважалося непропорційним втручанням держави у права людини. Прикладом може слугувати рішення у справі «Швидка проти України».

Дотримання принципу пропорційності, є дотриманням стандартів прав людини, передбачених ЄСПЛ у вирішенні питань покарання, та дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Разом з тим, судом зазначається, що із постанови Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 23.01.2014 року (справа №5-48 кс13) вбачається, що загальні засади призначення покарання (ст.65КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування статті 75КК, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Іспитовий строк це певний проміжок часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим, який під загрозою реального відбування призначеного покарання зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки та інші умови випробування. Іспитовий строк містить у собі погрозу реального виконання покарання, якщо засуджений не буде виконувати умови випробування, і можливість остаточного звільнення від відбування покарання і погашення судимості, якщо особа виконає покладені на неї обов`язки.

Іспитовий строк дисциплінує засудженого, має на меті привчити його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Приймаючи до уваги досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, декілька обставин, що пом`якшують покарання, відсутність тих обставин, що його обтяжує, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, який має стійкі соціальні зв`язки, одружений, офіційно працевлаштований, раніше до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався, визнав вину у скоєному у повному обсязі, його критичного ставлення до вчиненого, поведінки обвинуваченого в період досудового слідства та судового розгляду, позиції потерпілого, який висловився щодо призначення покарання на розсуд суду, а також відсутність на час постановлення вироку, з боку потерпілого, жодних вимог матеріального і морального характеру до обвинуваченого в сукупності з іншим дає суду підстави вважати, що можливість соціальної реабілітації не втрачена, і виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, а тому суд приходить до висновку про можливість застосування відносно обвинуваченого, положень ст.75КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з іспитовим строком з покладенням на нього обов`язків, передбачених у ст.76КК України, вважаючи, що саме це призведе до позитивних змін в його особистості і створить у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві.

На думку суду іспитовий строк один рік належним чином забезпечить здійснення контролю та виконання покладених на обвинуваченогоОСОБА_6 обов`язків та інші умови випробування.

Крім того, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченого, який тривалий час офіційно працевлаштований водієм транспортного засобу та має багаторічний водійський стаж, враховуючи його сімейний стан, необхідність у медичній допомозі дружині, яка має статус особи з інвалідністю, добровільну реалізацію відшкодування спричиненої шкоди, яка була продемонстрована з боку обвинуваченого к потерпілому до постановлення вироку, відсутність з боку усіх учасників судового провадження вимоги у застосуванні додаткового покарання, суд вважає за доцільним не застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки посвідчення водія ОСОБА_6 використовується, як єдине достатнє джерело його доходу.

Цивільний позов не заявлено.

Документально підтвердженні процесуальні витрати на залучення експерта, відповідно до ст.ст.122,124КПК України, слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 , з якого стягнути на користь держави витрати у загальному розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня, 20 копійок, за проведення: інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/104-25/41359-ІТ від 29.10.2025 у розмірі 1782 грн. 80коп.; інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю №СЕ-19/104-25/41364-ІТ від 29.10.2025 у розмірі 1782 грн. 80коп.; комплексної судової авто-технічної та фототехнічної експертизи №КСЕ-19/104-25/42118 від 29.10.2025 у розмірі 3565 грн. 60 коп.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 23 жовтня 2025 року на майно вилучене під час огляду автомобіля від 15 жовтня 2025 року, а саме на транспортний засіб автомобіль марки «Renault-trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «АВ Метал Груп» та велосипед «Formula Rodeo», без номеру, власником якого є ОСОБА_4 , слід скасувати.

Питання про речові докази необхідно вирішити у відповідності до вимог ст.100КПК України.

Запобіжний захід у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 в ході досудового розслідування не обирався. Під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило та суд не знаходить підстав для його застосування.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 - визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставіст.75ККУкраїни ОСОБА_6 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік з покладенням на нього відповідно до ст.76КК України обов`язку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Нагляд за ОСОБА_6 доручити уповноваженому органу з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів у загальному розмірі 7131 (сім тисяч сто тридцять одна) гривня, 20 копійок

АРЕШТ - накладений ухвалами слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 23 жовтня 2025 року на майно вилучене під час огляду 15 жовтня 2025 року, а саме: на транспортний засіб марки «Renault-trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ТОВ «АВ Метал Груп» та на велосипед «Formula Rodeo», без номеру, власником якого є ОСОБА_4 , які згідно постанови про визнання речових доказів від 15.10.2025 - зберігаються на спеціалізованому майданчику тимчасового тримання транспортних засобів за адресом: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22 після набрання вироком законної сили - СКАСУВАТИ.

Речові докази:

-транспортний засіб марки «Renault-trafic», реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ТОВ «АВ Метал Груп» - після набрання вироком законної сили повернути уповноваженому представнику ТОВ «АВ Метал Груп»;

-велосипед «Formula-Rodeo», без номеру, власником якого є ОСОБА_4 - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_4 ;

-СD-R диск з відео записом під назвою «К-977.1 pr.Hmelnickogo 122_3559_to_3959» - після набрання вироком законної сили - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя Шевченківського районного

суду міста Дніпра ОСОБА_8