Справа № 947/2362/26
Провадження № 1-кс/947/3346/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №?0001470 від 02.12.2025 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеса, з середньою освітою, неодруженого, без дітей, члена громадської організації «Сприяння та допомога службі України з надзвичайних ситуацій «Рятувальний загін Одеса»», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,-,-

В С Т А Н О В И В:

І. Суть клопотання

06 березня 2026 року до Київського районного суду м. Одеса надійшло зазначене клопотання, у якому слідчий просив продовжити строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №?0001470 від 02.12.2025 року відносно до підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, слідчим відділом Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені, відомості про яке 02.12.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань №?0001470 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

16.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 18.01.2026 року було обрано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 березня 2026 року включно.

Прокурор зазначив, що на цей час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 що на його думку, обумовлює необхідність продовження строку дії зазначеного запобіжного заходу.

ІІ. Позиція учасників судового засідання

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний та захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на відсутність процесуальних ризиків, службові характеристики та бойовий досвід підозрюваного, а також просили застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

ІІІ. Мотиви слідчого судді

3.1. Дослідивши клопотання, надані прокурором матеріали, заслухавши думку учасників, висловлену у судовому засіданні, слідчий суддя дійшов таких висновків.

3.2. Норми кримінального процесуального закону, якими керується слідчий суддя

Відповідно до ст. 131 КПК України, з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення, до яких віднесені, зокрема і запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.3. Обставини, встановлені слідчим суддею

16.01.2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси 18.01.2026 року було обрано відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 10 березня 2026 року включно.

3.4. Оцінка обґрунтованості підозри

Зміст повідомлення про підозру

Згідно з повідомленням про підозру кримінальні правопорушення були вчинені за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 15 січня 2026 року, близько 20:00 години, перебуваючи у місті Одесі, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, незаконно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, не маючи жодних законних підстав та не пред`явивши належним чином службових посвідчень чи інших документів, що надають право на затримання особи, незаконно позбавили волі ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за таких обставин.

Так, 15 січня 2026 року, близько 20:00 години, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Vito» з держаним реєстраційним номером НОМЕР_1 , який знаходився поблизу магазину «АТБ», що розташований за адресою: вулиця Інглезі, 6В у місті Одеса, помітили ОСОБА_10 та у них виник корисливий умисел на незаконне позбавлення волі даної особи з подальшою метою здійснення незаконних вимог передачі їм грошових коштів.

Надалі, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб з метою доведення спільного злочинного умислу до кінця, вийшли із автомобіля марки «Mercedes-Benz Vito» з держаним реєстраційним номером НОМЕР_1 , та умисно, протиправно, незаконно, силоміць, застосовуючи фізичну силу, без згоди та проти волі ОСОБА_10 , схопили потерпілого, тобто незаконно його затримали, обмеживши при цьому його свободу пересування та незаконно і проти волі ОСОБА_10 помістили його до салону транспортного засобу марки «Mercedes-Benz Vito», водієм якого був ОСОБА_7 , позбавивши можливості потерпілого вільно покинути місце, у якому він опинився, і протягом години, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, переміщувати ОСОБА_10 містом.

В цей час, ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою групою осіб, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі особи та вимагання, з метою заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 , утримуючи потерпілого в салоні вищевказаного автомобіля та продовжуючи його незаконне позбавлення волі, вводили ОСОБА_10 в оману щодо законності своїх дій, повідомляючи відомості про його нібито перебування в розшуку та примусове доставлення до територіального центру комплектування та соціальної підтримки, при цьому ігнорували вимоги потерпілого про звільнення та припинення протиправних дій.

Окрім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що 15 січня 2026 року, у період часу близько з 20:00 год. по 21:00 год., перебуваючи у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Vito» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , під час вчинення активних дій щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_10 , переслідуючи корисливу мету, спрямовану на заволодіння чужим майном, умисно, незаконно, протиправно, з погрозою застосування фізичного насильства, в умовах дії правового режиму воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, користуючись тим, що ОСОБА_10 позбавлений можливості вільно покинути місце, у якому він опинився, висунули потерпілому вимогу передати їм грошові кошти за так зване «вирішення питання» щодо припинення незаконного утримання та недоставляння його до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

При цьому, з метою доведення спільного злочинного умислу, направленого на заволодіння чужим майном, до кінця, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Vito» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , під час руху вказаного автомобіля, користуючись тим, що на території України діє воєнний стан, застосовували до ОСОБА_10 психологічний тиск та висловлювали погрози застосування фізичного насильства, зокрема заподіяння тілесних ушкоджень, а також погрожували продовженням незаконного позбавлення волі, що створювало для потерпілого дійсність таких погроз та реальну небезпеку зазнання шкоди його правам та інтересам.

Разом із тим, з метою демонстрації своїх намірів та дійсність погроз, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , перебуваючи у транспортному засобі марки «Mercedes-Benz Vito» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , під час руху вказаного автомобіля, умисно, незаконно, протиправно, застосували до ОСОБА_10 фізичне насильство, а саме повалили ОСОБА_10 на підлогу салону автомобіля, утримували його силоміць та намагалися заволодіти його особистими речами, здійснюючи при цьому дії, що створювали загрозу його здоров`ю, чим остаточно зламали волю потерпілого до опору.

Унаслідок висловлених погроз та застосованого психологічного та фізичного насильства ОСОБА_10 , перебуваючи у стані реального страху за своє життя, здоров`я та свободу, в умовах дії воєнного стану, вимушено передав ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 кошти у сумі 6000 доларів США (що згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 15.01.2026 становило 253 640,4 грн).

Отримавши зазначені грошові кошти, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_4 відвезли ОСОБА_10 за адресою: вулиця Інглезі, 6В, м. Одеса, Одеська область, де залишили.

Щодо обґрунтованості підозри

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень за наведених у повідомленні про підозру обставин, слідчий суддя керується стандартом доказування «обґрунтована підозра». Цей стандарт є менш суворим у порівнянні зі стандартом доказування «поза розумним сумнівом», який застосовується під час розгляду висунутого особі обвинувачення по суті, та не передбачає оцінку доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину.

Як зазначав Європейський Суд з прав людини у рішеннях «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» під обґрунтованою підозрою Європейський суд розуміє існуючі факти або інформацію, яка може переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення. Отже, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення особі, але вони мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування та застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

На підставі оцінки сукупності отриманих фактів та обставин суд лише визначає, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Обґрунтованість повідомленого ОСОБА_4 підозри підтверджується наданими слідчим матеріалами, зокрема: показами свідка, протоколом обшуку, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відомості, які містяться у наведених матеріалах, узгоджуються з обставинами, зазначеними у повідомленні про підозру, підтверджують їх та у своїй сукупності дають вагомі підстави для висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України.

Слід наголосити, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» обмежує міру, до якої слідчий суддя може оцінювати обставини, відомості про які надані сторонами. В межах оцінки питань, обумовлених розглядом клопотання, слідчий суддя не констатує та не має права констатувати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення.

3.4. Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Обґрунтовуючи клопотання, прокурор послався на існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні.

3.5. Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належить в тому числі до особливо тяжких корисливих злочинів за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Зазначений ризик підвищений обставинами інкримінованого злочину, який є насильницьким, в групі осіб, в умовах воєнного стану.

Наявність родини та дитини суттєво не зменшують зазначений ризик.

Таким чином, обставини даного кримінального провадження, в тому числі і дані про особу підозрюваного дають достатні підстави припускати, що ОСОБА_4 , який на теперішній час підозрюється у скоєні в тому числі особливо тяжкого злочину, будучи обізнаним та розуміючи можливість призначення суворого покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини за результатами розгляду кримінального провадження, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

3.6. Щодо ризику знищення, ховання або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

Слідчий суддя погоджується з прокурором в частині наявності цього ризику, враховуючи характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 зокрема, можливої причетності до його вчинення значної кількості інших осіб.

Враховуючи, що досудове розслідування наразі не завершене, процес збирання доказів у кримінальному провадженні триває, існує вірогідність того, що підозрювана може знищити або сховати речі, які містять відомості про кримінальне правопорушення, у вчинені якого він підозрюється.

3.7. Щодо ризику незаконного впливу на свідків та підозрюваних у кримінальному провадженні

Слідчий суддя вважає ризик впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтованим, оскільки їх показання є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування. Враховуючи, що свідки можуть бути відомі ОСОБА_4 існує можливість незаконного впливу на них з боку підозрюваного Встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Зазначений ризик підвищений інкримінованими насильницькими діями щодо потерпілого.

3.8. Щодо визначення розміру застави

У відповідності до положення п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим, приймаючи до уваги вказані вимоги та те, що кримінальне правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 вчинене із застосуванням насильства, в складі групи осіб, в умовах воєнного стану, відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_4 застави.

3.9. Щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження продовження запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Також ч. 2 ст. 183 КПК України визначає виключний перелік осіб, до яких може бути застосований цей запобіжний захід. ОСОБА_4 належить до цього переліку як особа, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 цієї статті).

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з триманням під вартою, є: домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання. Втім, на переконання слідчого судді, жоден з цих запобіжних заходів не здатний запобігти встановленим ризикам.

Окрім обґрунтованості підозри та встановлених ризиків, слідчий суддя враховує також інші обставини, передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, майновий стан, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються ці обставини.

Оцінивши наведені обставини у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним для запобігання ризикам, наведеним у клопотанні слідчого, а застосування підозрюваному іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить досягнення мети запобіжного заходу та належне виконання підозрюваною процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи слідчого щодо необхідності продовження до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідає верхній межі, визначеній ч. 1 ст. 197 КПК України для цього запобіжного заходу. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

3.10. Висновки слідчого судді

Ані сторона захисту, ані сторона обвинувачення не повідомили слідчого суддю про зміну обставин, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини з плином часу інтенсивність ризику позапроцесуальної поведінки підозрюваного зменшується. Разом з тим, ступінь зменшення ризиків не досяг того рівня, який переконав би слідчого суддю у відсутності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 .

За таких обставин клопотання слідчого слід задовольнити.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Київської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №?0001470 від 02.12.2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити .

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк тримання під вартою до 16.04.2026 року включно із триманням останнього в державній установі «Одеський слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1