Справа № 163/283/26
Провадження № 1-кп/163/125/26
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2026 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальне провадження № 0000013 про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Головне Любомльського району Волинської області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, середньої освіти, непрацюючого, розлученого, засудженого вироком Любомльського районного суду Волинської області від 01.12.2023 за ч.1 ст.164 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком на 100 годин, яке відбув 03.04.2024,

у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.2 ст.164 КК України,

в с т а н о в и в :

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що він, будучи раніше засудженим за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КК України, в період часу з 17.11.2023 по 20.01.2026, будучи працездатним, не маючи жодних обмежень до фізичної праці та протипоказань по стану здоров`я, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, ігноруючи вимоги державного виконавця Любомльського відділу державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про необхідність виконання аліментних зобов`язань за судовим наказом Любомльського районного суду Волинської області від 02.12.2017, порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, глави 15 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якою батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їх інтереси, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являв, в центр зайнятості з приводу працевлаштування не звертався, офіційно не працевлаштовувався, у встановленому законом порядку особою з інвалідністю не визнаний, аліменти не виплачував, внаслідок чого за вказаний вище період утворилась заборгованість по сплаті коштів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 41109 гривень 27 копійок (сорок одна тисяча сто дев`ять гривень двадцять сім копійок), що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковано за ч.2 ст.164 КК України.

У суд кримінальне провадження надійшло у формі обвинувального акту.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подала угоду про примирення між потерпілою та обвинуваченим.

Згідно із цією угодою ОСОБА_6 повністю визнає вчинення інкримінованого йому кримінального проступку за фактичними обставинами і погоджується з кваліфікацією його дій.

В угоді сторони підтверджують, що ознайомлені з наслідками її укладення та невиконання.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_6 буде призначене покарання за ч.2 ст.164 КК України у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Розглядаючи питання про затвердження угоди, суд бере до уваги таке.

За інкримінованим обвинуваченням ОСОБА_6 в судовому засіданні визнав себе винуватим повністю. Пояснив суду, що угоду він укладав добровільно і наслідки укладання і затвердження зазначеної угоди для нього зрозумілі. Просив затвердити зазначену угоду.

Потерпіла ОСОБА_4 суду пояснила, що зазначену угоду укладала добровільно, наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї зрозумілі. Також просила затвердити зазначену угоду.

Суд, заслухавши думку прокурора, яка проти затвердження угоди не заперечувала, погодилась із мірою покарання, обвинуваченого, його захисника, потерпілої та її законного представника, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між потерпілою та обвинуваченим про примирення.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілою та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, відповідно до ст.12 КК України віднесене до категорії кримінальних проступків. Погоджена сторонами угоди міра покарання за ч.2 ст.164 КК України відповідає санкції цієї статті.

Судом встановлено, що обвинувачений і потерпіла цілком розуміють положення ч.5 ст.474 КПК України, в тому числі, щодо права на судовий розгляд та щодо обмежень у правах, а обвинувачений також усвідомлює наслідки невиконання угоди відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст.ст. 469, 471 КПК України, міра покарання, узгоджена обвинуваченим та потерпілою, визначена у межах санкції ч. 2 ст. 164 КК України, а тому не суперечить інтересам суспільства. Підстав для відмови в затвердженні угоди про примирення, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

За таких обставин, виходячи з позиції обвинуваченого, висловленої у судовому засіданні щодо погодження із призначенням узгодженої сторонами міри покарання, позиції потерпілої, яким зрозумілі наслідки затвердження угоди, враховуючи вимоги діючого законодавства, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення від 23 березня 2026 року, укладеної між потерпілою та обвинуваченим у кримінальному провадженні.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, на обліках в органі пробації та центрі зайнятості, у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується посередньо, військовозобов`язаний.

Відповідно до вимог ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно вимог ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлені.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення, суд призначає покарання ОСОБА_6 узгоджене сторонами угоди про примирення.

Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлено.

Судові витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого не застосований, клопотання про застосування такого заходу не заявлене, а підстави для ухвалення такого рішення з ініціативи суду не встановлені.

Керуючись ст.ст.373, 374, 474, 475 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

Угоду про примирення від 23 березня 2026 року у кримінальному провадженні № 0000013, укладену між неповнолітньою потерпілою ОСОБА_4 , в присутності законного представника ОСОБА_5 , та обвинуваченим ОСОБА_6 , затвердити.

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.164 КК України, і призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 120 годин.

Речовий доказ:

-завірені копії виконавчого провадження боржника ОСОБА_6 , отримані від ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що зберігаються в матеріалах кримінального провадження № 0000013, - зберігати в матеріалах цього кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів із дня його проголошення через Любомльський районний суд.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуюча : суддя ОСОБА_1