УХВАЛА

щодо розгляду заяви про відвід

19.02.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву, подану адвокатом ОСОБА_6 , про відвід головуючої судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 перебуває кримінальне провадження за №000369 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 366-2 КК України - умисне внесення суб`єктом декларування завідомо недостовірних відомостей до декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, передбаченої Законом України "Про запобігання корупції", якщо такі відомості відрізняються від достовірних на суму понад 2500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

17.02.2026 захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав заяву про відвід судді ОСОБА_7 (Том 3 а.с. 211-212), в якій вказав, що під час розгляду судового провадження №295/14259/25 дії головуючої судді ОСОБА_7 та ухвалені нею рішення викликають обґрунтовані сумніви щодо дотримання нею положень Кодексу суддівської етики, вказують на наявність обставин, які викликають сумніви в її неупередженості та об`єктивності. Зазначає, що в кримінальному провадженні основним доказом сторони обвинувачення є висновок оціночно-будівельної експертизи щодо визначення ринкової вартості житлового будинку, оскільки вартість майна впливає на кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 .

В процесі судового провадження під час дослідження висновку експерта прокурор надала лист Житомирського відділення КНДІСЕ від 11.12.2025, в якому було зазначено, що висновки експерта є помилковими в частині визначення вартості житлового будинку, вказана помилка виникла у зв`язку з виявленням збою в роботі бази даних геоінформаційної системи «Увекон», яка була використана під час проведення оціночно-будівельної експертизи.

В судовому засіданні 30.01.2026 експерт ОСОБА_8 підтвердила, що у висновку міститься помилка у відповіді на перше питання, яка виникла внаслідок технічного збою програмного забезпечення та неправильного застосування валютного курсу. Експерт зазначила, що реальна вартість об`єкта може становити приблизно 4,5 млн грн замість 8 млн грн, як зазначено у висновку.

Захисник зазначає, що 11.02.2026 експерт з`явилась в судове засідання, подала письмову заяву про "усунення помилки" у висновку, в якому зазначено, що вартість майна становить 4596408,00 грн, під час допиту вказала, що їй телефонували із суду та повідомили про необхідність підготувати письмову заяву.

На думку адвоката ОСОБА_6 , суд фактично з власної ініціативи ініціював отримання нового письмового документа від експерта, який змінює зміст доказу у справі.

Крім того, захисник в заяві вказав, що з метою усунення розбіжностей і помилок у висновку експерта існує правовий механізм - призначення повторної або додаткової експертизи, проте 11.02.2026 суддя безпідставно відмовила як стороні обвинувачення, так і стороні захисту в призначені повторної експертизи.

На думку адвоката ОСОБА_9 з позиції об`єктивного спостерігача процесуальні дії судді ОСОБА_7 , яка відмовила сторонам в призначенні повторної експертизи, ініціювала отримання письмового документа, який змінює зміст доказу, та фактичне надання експерту вказівки подати письмову заяву, розцінюється як упередженість з її боку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2026 слідчим суддею з розгляду заяви про відвід визначено слідчу суддю ОСОБА_1 .

Розгляд заяви про відвід був призначений на 14-15 год. 19.02.2026, учасники судового провадження 17.02.2026 належним чином були повідомлення про час, дату і місце проведення судового засідання.

19.02.2026 адвокат ОСОБА_6 направив клопотання про відкладення розгляду заяви про відвід судді ОСОБА_7 у зв`язку з його зайнятістю в іншому судовому засіданні, яке призначено в Господарському суді Житомирської області (Том 3 а. с. 229) .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 підтримали заяву захисника ОСОБА_6 про відкладення судового засідання, прокурор вважала за можливе проводити розгляд заяви про відвід.

Відповідно до положень ст. 81 КПК України слідчий суддя вважає за можливе розглянути заяву про відвід у відсутність захисника ОСОБА_6 , участь якого не є обов`язковою, заява про відвід, яка подана ним в письмовому вигляді, містить доводи, які на його думку свідчать про наявність підстав для відводу, які підлягають оцінці слідчим суддею.

Присутні в судовому засіданні обвинувачений та його захисник ОСОБА_4 мають можливість висловити думку щодо заявленого відводу зі сторони захисту.

Слідчий суддя не вважає розгляд заяви про відвід без участі адвоката ОСОБА_6 порушенням права обвинуваченого на захист, позаяк слідчим суддею не здійснюється розгляд провадження по суті пред`явленого обвинувачення, також в судовому засіданні присутній його захисник ОСОБА_4 .

Суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, направила письмові пояснення (а.с. 231), в яких вказала, що заяву ОСОБА_6 про відвід судді вважає безпідставною, спрямованою на затягування строків розгляду справи та тиском на суд.

Зазначила, що судовий експерт ОСОБА_8 в судовому засіданні в порядку ст. 356 КПК України надала показання з метою роз`яснення складеного нею висновку судово-будівельної експертизи від 29.09.2025.

У подальшому судовий експерт з власної ініціативи направила до суду заяву, в якій виклала усно наведені нею під час допиту у судовому засіданні обставини виникнення технічної помилки у вказаному висновку та її усунення.

На підставі ст. 356 КПК України судом ініційовано повторний допит експерта, проте жодних вказівок їй або працівникам апарату суду щодо зобов`язання надати експертом письмову заяву відповідного змісту надано не було.

Вважає доводи захисника надуманим припущенням, адже експерт повідомила про узгодження нею своєї позиції з юристами КНДІСЕ.

Суддя звернула увагу, що заява експерта, як і лист про виявлену помилку у висновку експерта, не є доказами в розумінні ст. 84 КПК України, відповідно до якої доказами є, зокрема, висновок експертизи та роз`яснення експерта, надані в судовому засіданні, а докази підлягають оцінці судом в нарадчій кімнаті.

Крім того, доводи сторони захисту cтосовно відмови в призначенні повторної експертизи, допиту експерта з власної ініціативи зводяться до незгоди з процесуальними діями головуючої.

Суддя ОСОБА_7 вказала, що стороною захисту не надані посилання на докази її заінтересованості у результатах розгляду справи, її необ`єктивності та упередженості.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заявлений відвід підтримали, просили його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_5 вважає, що процесуальні дії судді під час розгляду судового провадження свідчать про її необ`єктивність та упередженість.

Захисник ОСОБА_4 вказав, що висновок експерта в частині визначення вартості майна є помилковим, з метою усунення такого недоліка сторонами кримінального провадження були подані клопотання про призначення повторної експертизи, в задоволенні яких суддя відмовила одразу в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати.

На думку адвоката, суддя ОСОБА_7 під час судового провадження проявляє активну позицію, яка виражається в тому, що вона самостійно ініціює виклик експерта без погодження зі сторонами кримінального провадження для надання додаткових показань в судовому засіданні, витребовує у експерта письмові пояснення, що вказує на її упередженість та заінтересованість в результатах судового розгляду.

Прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала, що у сторони обвинувачення відсутні підстави вважати, що суддя ОСОБА_7 проявляє упередженість під час судового провадження.

Дослідивши заяву про відвід, письмові пояснення судді ОСОБА_7 , заслухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Стаття 75 КПК України визначає обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні, так, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Згідно ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з частинами 1-2 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Водночас, мета суду - забезпечити здійснення ефективного кримінального судочинства; у максимально короткі строки провести розгляд справи, уникаючи безпідставних відкладень та надмірного формалізму; видати за його результатами законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

В частині 1 статті 129 Конституції України визначено, що суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Частина 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР, гарантує кожному право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової цього поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу під час об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Пунктами 49, 50 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» передбачено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Об`єктивний критерій визначає, чи дотримався суддя достатніх гарантій, що дозволяють виключити будь-який сумнів щодо його неупередженості. Щодо цього критерію, то необхідно встановити, чи існують, крім поведінки самого судді, факти, що потребують доведення, які можуть викликати сумніву неупередженості судді. Мається на увазі, що при ухваленні рішення про те, чи є в конкретній справі законна підстава побоюватися, що конкретний суддя або склад суду проявили недостатню неупередженість, думка відповідної особи є важливою, але невирішальною. Вирішальним є те, чи може це побоювання бути об`єктивно виправданим. Про це йдеться у рішенні ЄСПЛ у справі «Паунович проти Сербії» (№54574/07).

Сумнів у неупередженості суду повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можливо було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, до зміни судді, який був визначений у порядку ст. 35 КПК України.

Проаналізувавши зміст заяви про відвід та доводи сторони захисту, на які вони покликаються, вбачається, що сторона захисту фактично не погоджується з процесуальними рішеннями, які прийняті головуючою, які на думку обвинуваченого та його захисників, вказують на активну позицію суду.

Слідчий суддя відхиляє такі доводи з огляду на таке.

Право суду здійснити виклик та допит експерта в судовому засіданні з власної ініціативи передбачено в ст. 356 КПК України.

За правилами ч. 2 ст. 84 КПК України процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

В розумінні вимог ст.ст. 95, 101, 356 КПК України доказами у кримінальному провадженні можуть бути виключно висновок експерта та показання експерта надані в судовому засіданні.

Разом з тим, докази підлягають оцінці судом в нарадчій кімнаті за результатами судового розгляду (ст. 94 КПК України).

З матеріалів судового провадження вбачається, що судовий експерт викликалась до суду для надання показань з метою роз`яснення складеного висновку, в якому були виявлені технічні помилки, експерт допитувалась за участі всіх учасників судового провадження, експерту ставились запитання щодо причин виникнення помилок та шляхів їх усунення, в подальшому з експертної установи Житомирського відділення КНДІСЕ за підписом в.о. завідувача відділення надійшов лист про направлення заяви експерта про усунення технічної помилки у висновку експерта.

Згідно з ухвалою суду від 11.02.2026 відмовлено в задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 про призначення повторної оціночно-будівельної експертизи у кримінальному провадженні.

Водночас, постановлення судом ухвали про відмову у задоволенні клопотання про проведення експертизи у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 350 та ч. 4 ст. 371 цього Кодексу без виходу суду до нарадчої кімати не свідчить про наявність порушення вимог кримінального процесуального закону (постанова Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду у справі № 726/321/24 від 26.11.2025).

Під час розгляду заяви про відвід слідчим суддею не встановлено в діях головуючої ознак, які б не відповідали завданням кримінального провадження, є порушенням процесуальних норм, які вказують на наявність упередженості та зацікавленості в результатах вирішення справи. Доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження доказами.

Не дивлячись на те, що однією із засад кримінального процесу є змагальність, що полягає в тому, що сторона обвинувачення і сторона захисту доводять власні аргументи перед судом, в той же час позиція суду не може вважатися абсолютно пасивною, саме на суд покладений обов`язок забезпечувати здійснення ефективного судочинства, належне використання сторонами наданих їм прав у судовому процесі, не допускати зловживання процесуальними правами, забезпечити проведення судового розгляду в розумні строки, не допускаючи безпідставного затягування судового розгляду.

На переконання слідчого суддісама по собі незгода сторони захисту із конкретними процесуальними діями чи рішеннями суду під час судового розгляду не може свідчити про упередженість й необ`єктивність судді та бути підставою для відводу.

Подібні висновки на кшталт того, що незгода з процесуальними рішеннями судді не може свідчити про упередженість й необ`єктивність судді та бути підставою для відводу, були відображені і в рішеннях Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 23.01.2020 по справі №335/3479/13-к, ухвалі від 18.02.2020 по справі №202/4467/14-к.

Європейський суд з прав людини також наголошує, що прийняття рішень, які можуть викликати незадоволення однієї зі сторін, не є ознакою упередженості. Прийняття таких рішень має відбуватися відповідно до принципів судочинства та з врахуванням усіх вимог, що висуваються до судового рішення. Суддя, приймаючи рішення, має враховувати всі обставини справи та досліджувати всі докази (рішення у справі «Jasiсski проти Польщі» від 20.12.2005, заява №30865/96, п. 54-58).

Варто також додати, що незгода з рішеннями судді має здійснюватися у порядку, передбаченому чинним процесуальним законодавством України, яким передбачено процедуру оскарження будь-яких процесуальних рішень судді окремо або разом з кінцевим процесуальним рішенням у кримінальному провадженні з наведенням мотивів такої незгоди, а заперечення на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню, можна включити до апеляційної скарги на рішення суду за наслідками розгляду справи.

Відтак, наведені стороною захисту доводи, з яких вбачається, що вона не погоджується з процесуальними діями та рішеннями суду, не може свідчити про упередженість чи відсутність безсторонності судді, оскільки вирішення зазначених питань процесуально віднесено до компетенції суду, сумніви сторони захисту в неупередженості та необ`єктивності судді ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження.

За наведених обставин, слідчим суддею не встановлено підстав, визначених в ст. 75 КПК України, які виключають участь судді в кримінальному провадженні, тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні заяви про відвід.

Керуючись ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, слідчий суддя

постановив:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 24.02.2026

Слідчий суддя ОСОБА_1