печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

слідчого - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого слідчої групи 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003072 від 21.11.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчої групи 3-го відділу (документування злочинів проти миру, людяності та ознак геноциду управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 за погодженням прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 297-1, 297-2, 297-3, 297-4 КПК України про здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003072 від 21.11.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обгрунтовуючи подане клопотання вказує, що Третім відділом (документування злочинів, проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003072 від 21.11.2025 за підозрою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України: переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України..

Зокрема суть підозри обгрунтовує наступним.

Так, З 19 лютого 2014 року представниками Російської Федерації (далі - РФ) розпочато збройне вторгнення Збройних Сил РФ (далі - ЗС РФ), приховане твердженням керівників РФ про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами ЗС РФ здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

18 березня 2014 року РФ оголосила про офіційне включення Криму до її території.

Одночасно із цим, під безпосереднім керівництвом та контролем невстановлених на цей час представників влади та ЗС РФ, 07 квітня 2014 року на території Донецької області України створено терористичну організацію Донецька народна республіка (далі - ДНР), а 27 квітня 2014 року на території Луганської області України - терористичну організацію Луганська народна республіка (далі - ЛНР), у складі яких утворені незаконні збройні формування, які функціонують і по теперішній час.

Контроль та координація діяльності цих терористичних організацій, як і їх фінансове та матеріальне забезпечення, у тому числі зброєю, боєприпасами, військовою технікою, здійснюється представниками влади та ЗС РФ.

Основними завданнями учасників указаних терористичних організацій є насильницьке повалення конституційного ладу, захоплення державної влади в Україні, зміна меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом застосування зброї, вчинення терористичних актів - здійснення вибухів, підпалів та інших дій, які створюють небезпеку для життя та здоров`я людини, загрозу заподіяння значної майнової шкоди та настання інших тяжких наслідків.

Незаконні збройні формування терористичних організацій ДНР і ЛНР, іррегулярні збройні формування РФ та військовослужбовці ЗС РФ чинять збройний опір Україні у відновленні територіальної цілісності та забезпеченні правопорядку, при цьому учасники політичного блоку вказаних терористичних організацій, за підтримки та сприяння представників влади РФ під виглядом органів державної влади, створили окупаційні адміністрації РФ, які забезпечують подальшу окупацію та здійснюють управління вказаними територіями на місцевому рівні.

Надалі, 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої «спеціальної військової операції». Після цього, близько четвертої години ранку того ж дня, ЗС РФ, інші збройні формування РФ та підконтрольні їм угруповання іррегулярних незаконних збройних формувань розпочали широкомасштабне військове вторгнення на територію України, увійшовши з боку РФ, Білорусі та тимчасово окупованої території України, що супроводжувалось завданням ракетно-артилерійських ударів та бомбардувань авіацією об`єктів по всій території України.

З того моменту сили оборони України здійснюють збройну відсіч вздовж всієї лінії фронту.

Факт широкомасштабного збройного вторгнення на територію України 24.02.2022 не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п.п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п.п. 17, 18 Наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ) та ін.».

Таким чином, з 19 лютого 2014 року до цього часу між РФ та Україною триває міжнародний збройний конфлікт.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про національну безпеку України» воєнний конфлікт - це форма розв`язання міждержавних або внутрішньодержавних суперечностей із двостороннім застосуванням воєнної сили; основними видами воєнного конфлікту є війна та збройний конфлікт.

П. 4 ч. 1 ст. 1 Закону визначено, що державна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від реальних і потенційних загроз невоєнного характеру.

З початком повномасштабного збройного вторгнення на територію України, 20 травня 2022 року місто Маріуполь Донецької області було окуповано російськими військами та перейшло під контроль ЗС РФ.

У громадянина України ОСОБА_5 , який перебуваючи на тимчасово окупованій території міста Маріуполь Донецької області, виник умисел вчинити умисні дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України шляхом здійснення державної зради.

Громадянин України ОСОБА_5 , згідно із ст. 65 Конституції України, зобов`язаний захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» такий обов`язок реалізується шляхом проходження військової служби виключно у Збройних Силах України, інших утворених відповідно до законів України військових формуваннях, а також правоохоронних органах спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Cвідомо порушуючи свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, діючи в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, вирішив взяти участь у бойових діях на боці ворога (країни-агресора) - РФ проти України, чим завдав шкоди її шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та обороноздатності.

Так, у 2022 році (більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено), усвідомлюючи про триваючий міжнародний збройний конфлікт між Україною та РФ, маючи умисел на підтримання останньої, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області (точне місце досудовим розслідуванням не встановлено), уклав контракт про проходження служби у приватній військовій компанії «Вагнер», тим самим перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту.

У подальшому, продовжуючи виконання свого злочинного умислу, перебуваючи у складі приватної військової компанії «Вагнер», ОСОБА_5 з метою надання РФ як державі-агресору допомоги на підрив національної безпеки України, її суверенітету, територіальної цілісності, обороноздатності, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але після 24.02.2022, за участі ЗС РФ та інших збройних формувань, виконував бойові завдання пов`язані з участю у бойових діях проти сил оборони України на території Донецької області, тим самим надав допомогу РФ у проведенні підривної діяльності проти України.

За результатами виконання бойових завдань та участі у так званій «Бахмутській м`ясорубці», ОСОБА_5 нагороджений медалями ПВК «Вагнер» «За взяття Бахмуту», «Чорний хрест (окопний)», «Бахмутська м`ясорубка».

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 , перебуваючи та діючи у складі приватної військової компанії «Вагнер», через відкриту військову агресію РФ проти України, усвідомлював, що на території України введено воєнний стан, своїми умисними діями на боці РФ як держави-агресора, брав активну участь у військовій агресії, діяв на боці ворога на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності, недоторканості, обороноздатності та державній безпеці України.

Своїми умисними діями, що виразились у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України: переході на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

24.10.2025 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України, за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

17.11.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 доручено УСР в м. Києві ДСР НП України.

На цей час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що підтверджено листом УСР в м. Києві ДСР НП України № від 17.11.2025 та додатками до нього.

20.11.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (справа № 757/57883/25-к).

20.11.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук. Здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_5 доручено УСР в м. Києві ДСР НП України.

Наведені вище обставини унеможливлюють завершення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні без проведення спеціального досудового розслідування, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 , перебуває на тимчасово окупованій території України та переховується там від органів досудового розслідування.

Враховуючи наведене, з метою досягнення завдання кримінального провадження, дотримання належної правової процедури, необхідним вбачається отримати дозвіл слідчого судді на проведення спеціального досудового розслідування.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав у ньому зазначених.

Захисник підозрюваного заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити.

Слідчий суддя, заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов таких висновків.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Третім відділом (документування злочинів, проти миру, людяності та ознак геноциду) управління документування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту Головного слідчого управління Національної поліції України, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003072 від 21.11.2025 за підозрою: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України: переході на бік ворога в умовах збройного конфлікту, наданні іноземній державі допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненого в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Спеціальне досудове розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді у кримінальному провадженні щодо злочинів, передбачених статтями 109, 110, 110-2, 111, 111-1, 111-2, 112, 113, 114, 114-1, 114-2, 115, 116, 118, частиною другою статті 121, частиною другою статті 127, частинами другою і третьою статті 146, статтями 146-1, 147, частинами другою - п`ятою статті 191 (у випадку зловживання службовою особою своїм службовим становищем), статтями 209, 255-258-6, 348, 364, 364-1, 365, 365-2, 368, 368-2, 368-3, 368-4, 369, 369-2, 370, 379, 400, 408, 436, 436-1, 437, 438, 439, 440, 441, 442, 443, 444, 445, 446, 447 Кримінального кодексу України, стосовно підозрюваного, крім неповнолітнього, який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, на території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або оголошений у міжнародний розшук.

Водночас, положеннями ст. 297-5 КПК України передбачено, що повістки про виклик підозрюваного у разі здійснення спеціального досудового розслідування надсилаються за останнім відомим місцем його проживання чи перебування та обов`язково публікуються в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційних веб-сайтах органів, що здійснюють досудове розслідування. З моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження підозрюваний вважається належним чином ознайомленим з її змістом.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

24.10.2025 слідчим у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу Головного слідчого управління Національної поліції України, за погодженням із прокурором Офісу Генерального прокурора, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Повідомлення про підозру ОСОБА_5 вручено в порядку, передбаченому ч. 2, 8 ст.135 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення про підозру в день його складення воно здійснюється у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_5 відсутні. Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик опубліковані 28.10.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 219 (8144) від 28 жовтня 2025 року.

У зв`язку з наведеним, ураховуючи положення ст. 42 КПК України, відповідно до якої підозрюваним є особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_8 у належний спосіб повідомлено про підозру та останній набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема:

- інформацією на виконання доручення № 53984-2025 від 11.04.2025;

- листом УСР в м. Києві ДСР НП України № 62180-2025 від 28.05.2025 на виконання доручення та додатками до нього;

- протоколом огляду від 27.05.2025;

- висновком експерта № СЕ-19/111-25/35868-ФП від 18.07.2025;

- повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 24.10.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Таким чином, є достатньо підстав вважати, що вказана особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі.

Згідно з ч. 3 ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, зокрема ст. 135 КПК України.

Ідентифіковані (підтверджені) контакти електронної пошти, факсимільного зв`язку, номеру телефону і телеграмного зв`язку ОСОБА_5 відсутні. Таким чином, здійснити повідомлення про підозру шляхом безпосереднього вручення, надіслання поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення повідомлення по телефону або телеграмою неможливо.

Враховуючи викладене, повідомлення про підозру ОСОБА_5 та повістки про виклик опубліковані 28.10.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 219 (8144) від 28 жовтня 2025 року.

31 жовтня, 03 листопада та 04 листопада 2025 року ОСОБА_5 за викликом до Головного слідчого управління Національної поліції України (м. Київ, пр. Валерія Лобановського, 51) не з`явився, про причини неявки не повідомив.

17.11.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у розшук. Здійснення розшуку підозрюваного ОСОБА_5 доручено УСР в м. Києві ДСР НП України.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні також проведено слідчі та розшукові дії, спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 а саме: направлено доручення оперативним підрозділам.

На цей час, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, підозрюваний ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду, та знаходиться на тимчасово окупованій території України, що підтверджено листом УСР в м. Києві ДСР НП України № від 17.11.2025 та додатками до нього.

20.11.2025 ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (справа № 757/57883/25-к).

20.11.2025 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук. Здійснення міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_5 доручено УСР в м. Києві ДСР НП України.

Отже, вищевказане дає достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрюваний умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України з метою уникнення кримінальної відповідальності. Притягнути підозрюваного до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, поряд з положеннями ч. 2 ст. 297-4 КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини. Зокрема, рішення Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series А, № 182). Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій відповідно до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого про здійснення спеціального досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0003072 від 21.11.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Керуючись ст. 297-1, 297-3, 297-4, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Надати дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003072 від 21.11.2025, за підозрою ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1