УХВАЛА

23 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 953/8215/23

провадження № 51-411 ск 26

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 1 листопада 2024 року,

установила:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з питань перегляду вказаного судового рішення у касаційному порядку.

Перевіривши подану скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), колегія суддів дійшла висновку, що при зверненні не було додержано положень пунктів 4, 5 ч. 2 цієї статті.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається судом касаційної інстанції (далі - Суд)з урахуванням викладеної особою позиції та її правового обґрунтування, що впливає на остаточне рішення за результатами касаційного провадження. Саме тому законодавець установив до форми та змісту скарги конкретні вимоги, наслідком недодержання яких є залишення її без руху, а в разі не усунення недоліків - повернення.

Оскільки згідно зі ст. 433 КПК за касаційною процедурою перевіряться правильність застосування норм права в касаційній скарзі має бути зазначено правове обґрунтування заявлених скаржником вимог, котрі повинні узгоджуватися зі ст. 436 КПК (повноваження, Суду за наслідками розгляду скарги).

Окресленого не було враховано при зверненні до Верховного Суду.

Зокрема, у касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Між тим, як убачається з додатків до касаційної скарги, оспорюваний вирок переглядався в апеляційному порядку і був залишений без змін. Тож у процесуальному аспекті заявлена вимога про скасування лише зазначеного рішення суперечить положенням КПК.

Крім того, заперечуючи обґрунтованість засудження скаржник не обґрунтовує своєї позиції з огляду на статті 84-87, 91, 94, 370, 374, 412, 413 вказаного Кодексу з урахуванням установлених у справі фактів. Доводів, які би свідчили про ухвалення вироку з істотним порушенням норм права у поданій скарзі не наведено. Водночас автор скарги посилається на неповноту розгляду, недостовірність показань допитаних свідків та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що в силу ст. 433 КПК не належить до предмета перевірки за касаційною процедурою і таких підстав для скасування судового рішення не передбачено в ст. 438 цього Кодексу.

Попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку, у касаційній скарзі не викладено доводів, які би свідчили про недодержання судом апеляційної інстанції приписів статей 370, 404, 405, 407, 419 КПК, зважаючи також на вимогу, заявлену ОСОБА_4 на цій стадії провадження. Не зазначив скаржник і яких конкретних аргументів сторони захисту не розглянув згаданий суд і не дав на них відповідей.

Отже, приписів ст. 427 указаного Кодексу належно не виконано. А томуколегія суддів уважає необхідним на підставі ч. 1 ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху й установити строк для усунення допущених недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала скаргу.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Київського районного суду м. Харкова від 1 листопада 2024 року залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків упродовж п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_5 ОСОБА_6