ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1196/26 Слідчий суддя ОСОБА_1
1-кс/643/977/26 Доповідач ОСОБА_2
Апеляційне провадження № 11-сс/818/274/26
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

представника

власника майна - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2026 року про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000749 від 08 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 28, чистини 1 статті 114-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 29.01.2026 клопотання прокурора задоволено частково та накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме мобільний телефон марки IPhone 16 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з sim-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , шляхом заборони права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

У задоволенні клопотання стосовно визначення місця зберігання вилученого майна відмовлено.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, представник власника майна ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постанови нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, постановлено з істотним порушенням вимог КПК України.

Зазначає, що клопотання про арешт майна надійшло до районного суду 27.01.2026, відповідно, прокурором порушено вимоги КПК України при подачі до суду вказаного клопотання, що є підставою для негайного повернення вилученого майна.

Звертає увагу, що мобільний телефон фактично вилучено у ОСОБА_7 під час затримання на робочому місці, без складання будь-якого процесуального документу.

Зазначає, що слідчий суддя розглянув клопотання прокурора про арешт майна, в порушення вимог частини 1 статті 172 КПК України, без належного повідомлення власника майна, направивши судовий виклик на номер мобільного телефону, який був вилучений у ОСОБА_7 .

Посилається на те, що слідчим суддею не встановлено зв`язку вилученого мана з предметом доказування у кримінальному провадженні, та неможливість досягнення мети досудового розслідування менш обтяжливими заходами.

Також апеляційна скарга містить вимогу про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, однак враховуючи положення абзацу 2 частини 3 статті 395 КПК України, суд апеляційної інстанції вважає, що строк оскарження ухвали слідчого судді, представником власника майна ОСОБА_7 - адвокатом ОСОБА_6 , не пропущений.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги, ОСОБА_7 та прокурор до суду апеляційної інстанції не прибули, про причини свого неприбуття, не повідомили.

Відповідно до вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що СВ УСБУ в Харківські області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за внесеному до ЄРДР за № 0000749 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 28, чистини 1 статті 114-1 КК України.

Відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за наступними обставинами: члени міжрайонної Слобідської МСЕК КЗОЗ «ОЦМСЕ», 12.07.2024, із залученням третіх осіб, всупереч норм діючого законодавства України, прийняли незаконне рішення про встановлення групи інвалідності військовозобов`язаному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого перешкодили законній діяльності ЗСУ в особливий період, вчинене злочинною організацією.

У подальшому до ЄРДР внесені відомості про виявлені інші обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 24.12.2025 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_9 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення шляхом відшукання та вилучення предметів, речей і документів із відомостями, встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та мають значення для досудового розслідування і можуть бути доказами під час судового розгляду, а саме: засобів мобільного зв`язку, Sim-карток, магнітних носіїв інформації, персональних електронно-обчислювальних машин та інших електронних приладів (комп`ютерів, ноутбуків, планшетів, жорстких дисків, флеш-накопичувачів, тощо), блокнотів, чорнових записів, медичної документації, в якій містяться відомості щодо здійснення злочину, банківських карток та грошових коштів, отриманих злочинним шляхом.

Згідно протоколу обшуку від 22.01.2026, проведеного слідчим на підставі ухвали слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 24.12.2025 у період часу з 10:28 год. до 12:11 год. за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході проведеного обшуку, ОСОБА_7 добровільно видала свій мобільний телефон.

Постановою слідчого 1 СВ УСБУ в Харківські області від 22.01.2026 визнано речовими доказами: мобільний телефон марки IPhone 16 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з sim-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 .

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, є достатні підстави вважати, що вилучене майно зберегло у собі сліди кримінального правопорушення чи інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку з цим, для спростування або підтвердження доводів сторони обвинувачення, необхідним є проведення з таким майном слідчих дій.

Незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, зокрема псуванню, зникненню, знищенню, передачі майна, яке є речовим доказом, тобто зберегло на собі сліди вчинення злочину та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З таким висновком слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення, слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним. Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини 2 статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України наклав арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки IPhone 16 Pro, серійний номер НОМЕР_1 , IMEI: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 з sim-картою мобільного оператора «Київстар» з номером НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_7 з метою використання його як доказ у даному кримінальному провадженні, з врахуванням обставин кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене у ОСОБА_7 майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно могло зберегти на собі сліди злочину або може містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 132, 170-173 КПК України наклав арешт на вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Судом апеляційної інстанції враховуються ті обставини, що на час звернення прокурора з клопотанням, майно, на яке останній просив накласти арешт, не втратило статусу речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000749 від 08.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 28, чистини 1 статті 114-1 КК України.

При цьому, апеляційний суд враховує, що слідчим в ОСВ 1 відділення СВ УСБУ в Харківській області від 23.01.2026 у кримінальному провадженні призначено судову комп`ютерно-технічну експертизи, у тому числі, вилученого у ОСОБА_7 мобільного телефону.

Доводи апеляційної скарги представника власника майна що мобільний телефон фактично вилучено у ОСОБА_7 під час затримання на робочому місці, не знайшли свого обґрунтованого підтвердження, з огляду на таке.

З протоколу обшуку від 22.01.2026 вбачається, що обшук проведено слідчим за адресою: АДРЕСА_1 , а відеозапис на який посилається адвокат ОСОБА_10 , в матеріалах провадження відсутній.

Доводи апеляційної скарги про недотримання прокурором вимог частини 5 статті 171 КПК України, є безпідставними, з огляду на таке.

Пунктом 2 частини 5 статті 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

З матеріалів провадження вбачається, що обшук був проведений слідчим

у період часу з 10:28 год. до 12:11 год 22.01.2026.

З клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна прокурор звернувся до суду 23.01.2023, через поштового оператора «Украпошта», яке 27.01.2026 надійшло до Салтівського районного суду м. Харкова.

Частиною 1 статті 115 КПК України встановлено, що строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію.

Відповідно до частини 1 статті 116 КПК України строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту.

З огляду на наявні в матеріалах провадження докази, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що строки звернення з клопотанням про арешт майна, прокурором не порушені.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про накладення арешту на вилучений у ОСОБА_7 мобільний телефон.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційна скарги представника власника майна ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_6 , не встановлено.

Разом з цим, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами статті 219 КПК України, суд апеляційної інстанції роз`яснює, якщо в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді, в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.

Керуючись статтями 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2026 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: