ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
Справа № 932/1164/26
Провадження по справі №1-кс/932/734/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 07 лютого 2026 року за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України

про арешт майна -

установила:

До Шевченківського районного суду м. Дніпро надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000174 від 07 лютого 2026 року за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України про арешт майна.

В обґрунтування клопотання зазначено, що у провадженні СВ ВП №4 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000174 від 07 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 07.02.2026 до ЧЧ ВП № 4 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що 07.02.2026 приблизно о 00:03 год, за адресою АДРЕСА_1 , помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході розтину трупа було встановлено, що ОСОБА_5 помер від: набряку- набухання головного мозку, перелому кісток черепу, закритої черепно-мозкової травми, дії тупої тупого предмету, намір якого не визначено, що спричинено невідомими особами 07.02.2026 та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Під час досудового розслідування було встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетні співробітники ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В органу досудового розслідування були достатні підстави вважати, що за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 перебувають речові докази, збереження яких є необхідних для подальшого ефективного досудового розслідування.

07 лютого 2026 року у період часу з 22 год. 06 хв. по 00 год. 53 хв. 08.02.2026 у приміщенні кв. АДРЕСА_3 , у присутності двох понятих, на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування майна, було проведено невідкладний обшук, у ході якого було виявлено та вилучено особисті речі ОСОБА_9 , а саме:

1) тканеві чоловічі штани чорного кольору із етикетками з надписами: «House EU Size XL Standart» «Jogger» (на внутрішній задній поверхні), які поміщені до картонної коробки та опечатані;

2) чоловічі тканеві шкарпетки (пара) сірого кольору, які поміщено до картонної коробки та опечатано;

3)чоловічі кросівки коричнево-червоно-чорного кольору зі шнурками чорного кольору (пара), які поміщено до картонної коробки та опечатано;

4) мобільний телефон iPhone 13 Pro Max (imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 корпус блакитного кольору у прозорому чохлі, в середині якого знаходиться ЕSIM з абонентським номером НОМЕР_3 та сім-карта ПРАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , який поміщено до спец. пакету №NPU 5165532.

Постановою слідчого від 08.02.2026 вказані предмети та речі визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, прохав задовольнити.

Власник у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання у силу приписів ч. 1 ст. 172 КПК України.

Слідча суддя, розглянувши матеріали клопотання, доходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;?

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У силу приписів ч.2 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладено на майно у т.ч. із метою збереження речових доказів.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання слідчого судді, матеріали кримінального провадження, додані до клопотання, містять достатні дані для висновку про те, що вилучені речі на які старший слідчий просить накласти арешт, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна на даній стадії кримінального провадження не надано.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, той факт, що вилучені речі можуть містити необхідну інформацію та сліди кримінального правопорушення, а також те, що незастосування заборони використання та розпорядження майном, може призвести до зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 98, 167, 132, 170, 171, 173 КПК України, слідча суддя -

постановила:

Клопотання старшого слідчого, яке подане у кримінальному провадженні №0000174 від 07 лютого 2026 року за ознаками ч. 2 ст. 121 КК України про арешт майна- задовольнити.

Накласти арешт, шляхом тимчасової заборони на відчуження, розпорядження та/або користування на вилучені під час проведення 07.02.2026 обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , за адресою: АДРЕСА_2 , речі й предмети:

1) тканеві чоловічі штани чорного кольору із етикетками з надписами: «House EU Size XL Standart» «Jogger» (на внутрішній задній поверхні), які поміщені до картонної коробки та опечатані;

2) чоловічі тканеві шкарпетки (пара) сірого кольору, які поміщено до картонної коробки та опечатано;

3)чоловічі кросівки коричнево-червоно-чорного кольору зі шнурками чорного кольору (пара), які поміщено до картонної коробки та опечатано;

4) мобільний телефон iPhone 13 Pro Max (imei1: НОМЕР_1 imei2: НОМЕР_2 корпус блакитного кольору у прозорому чохлі, в середині якого знаходиться ЕSIM з абонентським номером НОМЕР_3 та сім-карта ПРАТ «ВФ Україна» з абонентським номером НОМЕР_4 , який поміщено до спец. пакету №NPU 5165532.

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст ухвали постановлено та проголошено 12.02.2026.

Слідча суддя ОСОБА_10