Справа 288/2175/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року . селище Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в смт.Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000109 від 02.08.2025 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1, ч.3 ст.135 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000109 від 02.08.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1, ч.3 ст.135 КК України.

Ухвалою судді від 29.12.2025 року обвинувальний акт був призначений до підготовчого судового засідання.

02.03.2026 прокурором було подано до суду клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те, що під час досудового розслідування до обвинуваченого був застосований такий запобіжний захід, строк якого спливає 14 березня 2026, проте, ризики, передбачені п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися, просив клопотання задовольнити.

Потерпілий просив клопотання задовільнити.

Обвинувачений і його захисник щодо заявленого прокурором клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечували, захисник подав письмове клопотання, та зазначив, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на підтвердження наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України просив застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, обвинувачений просив обрати інший запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт.

Захисник підозрюваного у наданому клопотанні вказує про відсутність ризиків та зазначені в клопотанні прокурора, ризики не підтверджуються будь-якими доказами, також вказує, що стороною обвинувачення не наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_6 дій, кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1, ч. 3 ст. 135 КК України, які в сукупності з наданими матеріалами дають підстави для висновку, що мали місце події, зазначені в повідомленні про підозру ОСОБА_6 , тобто про те, що підозра є необґрунтованою.

Заслухавши думку прокурора, потерпілого, захисника, обвинуваченого, вивчивши матеріали клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд дійшов наступного висновку.

У відповідності до положень ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з вимогами ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів в сукупності оцінює всі обставини, у тому числі, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Під час судового розгляду відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 14.01.2025 року був продовжений запобіжний захід у виді утримання під вартою строк дії якої спливає 14 березня 2026 року.

Завершити судовий розгляд до вказаної дати не надається можливим.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

На даний час передбачені ст. 177 КПК України ризики, які встановлені ухвалою слідчого судді не зменшились та не змінились, зокрема:

- обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки після вчинення злочинів він покинув місце події та переховувався в будинку за адресою свого проживання. Окрім того, вчинені ним злочини, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років та обвинувачений усвідомлює міру покарання, яка йому загрожує;

- обвинувачений ОСОБА_6 може впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, щодо зміни показів даними свідками в ході досудового розслідування та судового розгляду, оскільки проживає з ними в сусідніх населених пунктах;

- вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки після вчинення дорожньо-транспортної пригоди із ціллю уникнення притягнення до відповідальності він вчинив новий злочин, передбачений ч. 3 ст. 135 КК України;

- перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі, а саме: за ч. 3 ст. 286-1 КК України на строк від 5 до 10 років, за ч. 3 ст. 135 КК України на строк від 3 до 8 років, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було обрано обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали.

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Зокрема, обвинувачений ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів, санкція яких передбачає покарання лише у виді позбавлення волі, може вдатися до відповідних дій.

Судом враховуються положення ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», у відповідності до яких, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000) запобіжні заходи що суттєво обмежують право особи на свободу пересування Суд вважає такими, що є необхідними у демократичному суспільстві за умови, що їхньою метою було попередження злочинів. У своєму рішенні у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 (п.36) Суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Міра запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою обґрунтовано обиралась згідно відповідної ухвали слідчого судді Попільнянського районного суду Житомирської області. На переконання суду, будь-яких даних щодо зменшення чи відсутності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для можливості застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не встановлено.

Окрім того, суд враховує, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого необхідно враховувати наявність конкретного суспільного інтересу, який превалює над принципом поваги до свободи особистості з метою забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вищевказаних ризиків та забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

Оскільки більш м`які запобіжні заходи, зазначені у ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти вказаним ризикам, до ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 у наданому клопотанні вказує про відсутність ризиків та зазначені в клопотанні прокурора ризики не підтверджуються будь-якими доказами, також вказує, що стороною обвинувачення не наведені достатні відомості про обставини вчинення ОСОБА_6 дій, кваліфіковані за ч. 3 ст. 286-1 КК України, які в сукупності з наданими матеріалами дають підстави для висновку, що мали місце події, зазначені в повідомленні про підозру ОСОБА_6 , тобто про те, що підозра є необґрунтованою. Також послався на висновок експерта від 19.09.2025 року № СЕ-19/106-25/16951-ІТ та висновок експерта від 29.12.2025 №КСЕ-19/102-25/24445-ІТ, не заперечував висунуте обвинувачення за ч.3 ст.135 КК України.

Проте на даний час призначено комплексну транспортно-трасологічну експертизу та експертизу механізму і обставин дорожньо-транспортної пригоди по даному кримінальному провадженні, висновок якої встановить наявність чи відсутність винуватості ОСОБА_6 в даній ДТП та дані питання необхідно з`ясовувати в ході розгляду справи по суті відносно ОСОБА_6 при дослідженні доказів, крім того дане питання не впливає на кваліфікацію кримінальних правопорушень, вчинених обвинуваченим та продовження йому запобіжного заходу.

На даний час судовий розгляд не завершено, докази по справі не досліджено, свідки не допитані.

За таких обставин суд вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Клопотання захисника та обвинуваченого про пом`якшення запобіжного заходу, залишити без задоволення, оскільки інший запобіжний захід не здатен запобігти тим ризикам, на які посилається прокурор, та продовжують існувати і наразі.

Згідно до частини третьої статті 183 КПК України встановлено, що суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим законом.

За обставин викладених вище, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтею 177 та статтею 178 КПК України, відповідно до пункту третього частини четвертої статті 183 КПК України, суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, приходить до висновку, що застосування застави є недоцільним та не визначає її розмір у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Вимогами ст.197 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 194, 196, 197, 315 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Саверці, Попільнянського району, Житомирської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, працює трактористом-машиністом в ТОВ «Монсанто насіння», неодруженого, освіта середня, утриманців не має, раніше не судимий, строком на 60 днів, тобто до 03 травня 2026 року (включно), без визначення розміру застави згідно вимог п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника про пом`якшення запобіжного заходу залишити без задоволення.

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1