Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2420/26
Номер провадження 1-кс/711/819/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання заступника начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000701 від 17.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, поданим в рамках кримінального провадження №0000701 від 17.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000701 від 17.10.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, достовірно знаючи порядок перетину державного кордону України, в порушення вимог Закону України «Про державний кордон України», Закону України «Про прикордонний контроль», Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57, здійснила організацію незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом організації доставлення останнього до державного кордону України Республіки Молдова (невизнана Придністровська Молдавська Республіка), наданням порад та вказівок, що стосуються незаконного переправлення через державний кордон України, за наступних обставин.

Так, на початку жовтня 2025 року ОСОБА_5 спільно, за попередньою змовою з ОСОБА_8 , підшукали особу призовного віку для незаконного переправлення через державний кордон України, за грошові кошти в сумі 6500 доларів США, а саме ОСОБА_7 , якого ОСОБА_8 мав доставити до державного кордону України Республіки Молдова (невизнана Придністровська Молдавська Республіка) та організувати незаконний перетин ним державного кордону України.

В подальшому, 26 листопада 2025 року, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_5 , перебуваючи біля магазину «Файно Маркет» по вул. Перемога, 15а в м. Кам`янка Черкаського району Черкаської області, отримали від ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 500 доларів США в якості завдатку, для бронювання місця в автомобілі, яким ОСОБА_8 мав намір доставити ОСОБА_7 до державного кордону України, з метою незаконного переправлення останнього за межі кордону України.

Продовжуючи свій злочинний умисел 15 січня 2026 року, близько 12 години 17 хвилин, переслідуючи корисливий мотив, ОСОБА_5 зустріла ОСОБА_7 поблизу залізничного вокзалу ст. імені Т.Г. Шевченка у м. Сміла Черкаської області провела його до автомобіля «Hyundai SanFe», реєстраційний номер НОМЕР_1 у якому перебував ОСОБА_8 і який знаходився біля аптеки «Копійка», за адресою: Черкаська область, Черкаський район, м. Сміла, вул. Т.Г.Шевченка, 14а та у салоні вказаного автомобіля, отримали від ОСОБА_7 обговорену ними раніше суму неправомірної вигоди, а саме 6000 доларів США за організацію незаконного переправлення останнього через державний кордон України.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

У вчиненні злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Лебедівка, Черкаського району Черкаської області, українка, громадянка України, одружена, з середньою освітою, не працююча, проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Причетність ОСОБА_5 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення підтверджується: показаннями свідка ОСОБА_7 від 06.01.2026 та 16.01.2026; показаннями свідка ОСОБА_9 від 15.01.2026; протоколом проведення обшуку автомобіля «Hyundai SanFe», реєстраційний номер НОМЕР_1 від 15.01.2026; протоколами затримання ОСОБА_5 та ОСОБА_8 від 15.01.2026; протоколами проведених негласних (слідчих) розшукових дій, та іншими доказами у їх сукупності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно у власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває:

- домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семі до дев`яти з конфіскацією майна.

Так як, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, санкцією якої передбачена конфіскація майна, після закінчення досудового розслідування обвинувальний акт відносно неї буде скеровано до суду, тому є підстави для арешту його вище вказаного майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, яка інкримінована ОСОБА_5 , як вид покарання передбачено конфіскацію майна, слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з даним клопотанням та просив накласти арешт на майно належне на праві власності підозрюваній.

При цьому, ініціатор клопотання, посилаючись на ч. 2 ст. 172 КПК України, вважає за необхідне розглянути дане клопотання без повідомлення власника майна та його представника з метою недопущення його відчуження та забезпечення арешту майна.

До початку судового засідання слідчий ОСОБА_3 надав суду письмову заяву, в якій просив проводити розгляд даного клопотання без його участі. Також зазначив, що клопотання підтримує, просить його задовольнити.

Відповідно до положень ч.1 ст. 172 КПК України не прибуття в судове засідання слідчого не перешкоджає розгляду клопотання.

У судове засідання власник майна підозрювана ОСОБА_5 та її захисник не викликалися, оскільки органом досудового розслідування доведена така необхідність для забезпечення накладення арешту на майно, відповідно до вимог ч. 2 ст. 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи вищенаведене, судовий розгляд здійснювався без фіксації процесу технічними засобами.

Дослідивши зміст клопотання, матеріали додані до нього, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000701 від 17.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

За версією органу досудового розслідування, до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетна ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

16.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб.

Таким чином, за версією органу досудового розслідування, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч. 2 ст. 170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч. 1 ст. 170 КПК України).

Пунктом 3 частини 2 ст. 170 КПК України, передбачено, що арешт майна, зокрема, допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Частиною 5 зазначеної статті встановлено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно положень ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №468001428 від 13.03.2026, підозрюваній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на праві власності належить нерухоме майно, а саме:

- домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

На думку слідчого судді, в даному випадку обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності цілком відповідатиме принципу співмірності виконання завдань кримінального провадження, оскільки, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки реалізацію права власника майна, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Тож, у даному випадку, саме не накладення арешту на майно, належне підозрюваному на праві приватної власності, може призвести до подальшого його відчуження, що суперечить завданням кримінального провадження та унеможливить виконання покарання у виді конфіскації майна, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 332 КК України, у разі визнання підозрюваної винною у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення та винесення обвинувального вироку, а тому клопотання слідчого про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає до задоволення.

При цьому слідчий суддя зазначає, що критерії розумності та співрозмірності є оціночними поняттями та визначаються на розсуд слідчого судді. Будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися, зокрема, на умовах, передбачених законом. Обмеження права власності має переслідувати законну мету за допомогою засобів, які є їй пропорційними. Водночас, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Кримінальне процесуальне законодавство України у частині четвертій статті 173 визначає, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

За таких обставин, враховуючи потреби досудового розслідування та співмірність обмеження права власності, слідчий суддя вважає за доцільне заборонити відчужувати нерухоме майно, яке на праві власності належить підозрюваній ОСОБА_5 , що буде відповідати не лише меті арешту, а й завданням кримінального провадження, як і досягненню справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположного права на вільне володіння майном. Крім того, таким рішенням суду буде забезпечено дотримання при втручанні у право на вільне володіння майном принципу законності, що свідчить що таке втручання не було свавільним

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання заступника начальника ВРЗЗКС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000701 від 17.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна задовільнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеному 17.10.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000701, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, на майно належне на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , підозрюваній у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме на:

- домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити відчуження вищевказаного майна до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала суду не пізніше наступного дня з дня оголошення надсилається особі, яка не була присутня в судовому засіданні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1