Справа № 215/1322/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року Слідчий суддя Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

за участі: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхня Яблунька, Турківського району, Львівської області, громадянину України, який має середньо-спеціальну освіту, не одруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, до лікаря психіатра та нарколога не звертався, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , стрільця номера обслуги 4 аеромобільного відділення 1 аеромобільного взводу 13 аеромобільної роти 4 аеромобільного батальону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», не судимому,

ВСТАНОВИВ:

19.02.2026 слідчий СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області старший капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваногоОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України, відомості про яке внесене в ЄРДР за №0003872 від 20.03.2025.

Клопотання обґрунтоване тим, що Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжувався та є чинним на момент вчинення події. Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України № 2105-ІХ, оголошено загальну мобілізацію.

На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2024 № 43 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду, у зв`язку з чим відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» він набув статусу військовослужбовця та був зобов`язаний неухильно виконувати вимоги Конституції України, законів України, військових статутів і наказів командирів.

27.01.2025, діючи в умовах воєнного стану, з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від проходження військової служби, ОСОБА_4 самовільно без дозволу командира залишив пункт постійної дислокації військової частини у АДРЕСА_2 , про причини неприбуття командування не повідомив, до військової частини не повернувся та жодних заходів для належного виконання обов`язків військової служби не вжив. 16.02.2026 його було виявлено та доставлено працівниками поліції.

Таким чином, зібрані матеріали свідчать про наявність достатніх доказів, які в сукупності дають обґрунтовані підстави для повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України самовільного залишення військової частини в умовах воєнного стану.

19.02.2026 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

За даним фактом до ЄРДР були внесені відомості №0003872 від 20.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Слідчий у клопотанні зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який санкцією закону передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років. З урахуванням встановлених під час досудового розслідування обставин наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які на теперішній час не усунуті. Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, що обумовлюється тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, реальністю призначення покарання у виді позбавлення волі, відсутністю стійких соціальних і трудових зв`язків, фактом самовільного залишення військової частини, що свідчить про схильність до ухилення від виконання покладених обов`язків, а також можливістю безперешкодного пересування територією України як військовослужбовця. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності може вдатися до симулювання хвороби, самокалічення або використання підроблених документів. Крім того, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існує ризик продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , з огляду на характер інкримінованих дій та їх вчинення в умовах воєнного стану.

Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлене клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний причетність до скоєного визнав, проти заявленого клопотання щодо обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечував.

Захисник підозрюваного підтримала позицію останнього.

Вивчивши клопотання, додані до нього документи, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку підозрюваного та захисника, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що до ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла постанова від Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони східного регіону про доручення здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування та визначення органу, який буде здійснювати досудове розслідування.

19.02.2026 ОСОБА_4 було затримано та в цей же день його було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Відповідно до пред`явленої підозри, наказом №43 командира військової частини НОМЕР_1 від 10.02.2024 солдата ОСОБА_4 зараховано до списків особового складу та призначено на посаду, у зв`язку з чим він набув статусу військовослужбовця і зобов`язаний виконувати вимоги Конституції та законів України, військових статутів і наказів командирів.

27.01.2025, діючи в умовах воєнного стану, з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби, ОСОБА_4 самовільно без дозволу командира залишив пункт постійної дислокації військової частини у АДРЕСА_2 та без поважних причин не з`являвся до місця служби, не повідомивши командування.

16.02.2026 його було виявлено та доставлено працівниками поліції до ВП № 5 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Обставинами та доказами, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України є: акт службового розслідування військової частини НОМЕР_1 від 07.02.2025 про те, що ОСОБА_4 , покинув місце проходження служби у розташуванні ВЧ НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 ; витяг з наказу Міністерства оборони України № 7724-в від 27.01.2025; витяги з наказів Міністерства оборони України № 43, №333, №17, №27; протокол затримання у порядку ст. 208 КПК України від 19.02.2026; рапорт № 331/НАГД від 27.01.2025; повідомленням про підозру ОСОБА_4 , а також іншими матеріалами доданими до клопотання та розглянутими в їх сукупності.

Аналіз змісту наданих слідчому судді доказів, з огляду на їх вагомість та взаємозв`язок, дає підстави вважати, що обставини, з якими пов`язані події кримінального правопорушення, у своїй сукупності свідчать про об`єктивність обґрунтованості підозри на даній стадії досудового розслідування.

В наданому на розгляд слідчого судді клопотанні про застосування запобіжного заходу тримання під вартою та доданих до нього матеріалах доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Проте, згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого та прокурора про те, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Так, ОСОБА_4 усвідомлює, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, та з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Також він не має стійких соціальних та трудових зв`язків, самовільно залишив військову частину під час проходження служби, тривалий час перебував поза місцем служби та не вживав заходів для добровільної явки. Попри увільнення від займаної посади, він офіційно залишається військовослужбовцем, має військовий квиток із зазначенням місця служби та може безперешкодно переміщатися територією України. Крім того, підрозділ, у якому він проходить військову службу за призовом під час мобілізації, у зв`язку з виконанням бойових завдань здійснює постійну передислокацію, що може бути використано підозрюваним як привід для ухилення від явки до органів досудового розслідування та суду, а також створює ризик його переховування на тимчасово окупованих територіях.

При цьому, ризики, передбачені пунктами 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, з огляду на обставини підозри, слідчий суддя вважає недоведеними, через те, що у зв`язку із затриманням підозрюваного та врученням йому підозри припинено ризик продовження вчинення ним кримінального правопорушення чи іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя на підставі наданих матеріалів враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Слідчий суддя, крім того, враховує наявність ризиків, пов`язаних з особою підозрюваного, з огляду на його службову характеристику та характер інкримінованого кримінального правопорушення, який свідчить про його зневажливе ставлення до виконання конституційного обов`язку по захисту Батьківщини.

За положеннями ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

За таких обставин, єдиним запобіжним заходом, який слід застосувати до підозрюваного, який є військовослужбовцем, є тримання під вартою з огляду на обґрунтованість підозри та наявність вказаного ризику.

Застосування до ОСОБА_4 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобігання наявному ризику більш м`якими запобіжними заходами.

Слідчий суддя вважає, що слідчим доведені у відповідності до ст.ст.177-178 КПК України, мета та підстави застосування запобіжного заходу з урахуванням тих обставин, які повинні враховуватися при обранні запобіжного заходу. Також доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів на даному етапі досудового розслідування не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає задоволенню.

За ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Тому, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до вимог ст. 183 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне, з урахуванням усіх обставин справи та особи підозрюваного, не визначати розмір застави.

Враховуючи, що ОСОБА_4 було затримано 19.02.2026 та у цей же день йому було оголошено про підозру, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного слід застосувати з дня його фактичного затримання 19.02.2026, взявши ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №5 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.407 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, обчислюючи його з 19.02.2026 по 19.04.2026 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою, з моменту вручення її копії, але підлягає негайному виконанню щодо застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя