Справа № 303/2455/26
№1-кс/303/304/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м.Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Мукачево клопотання слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000065 від 03 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням у кримінальному провадженні №0000065 від 03.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 терміном на шістдесят діб із визначенням застави у розмірі тридцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Клопотання мотивоване тим, що 04.03.2026 працівниками СКП відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області спільно із слідчими СВ відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 10.02.2026 року було проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки (без затриманням особи) боєприпасів у громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , в ході якої встановлено, що ОСОБА_5 близько 15 год. 25 хв. 04 березня 2026 року, знаходячись неподалік недіючого санаторію «Перлина Карпат» в селі Карпати Мукачівського району Закарпатської області отримав від заздалегідь залегендованої особи - ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень в якості оплати за продаж попередньо обумовлених боєприпасів.

В подальшому, після отримання вищевказаних грошових коштів ОСОБА_5 всупереч ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, умисно, з корисливих спонукань та з метою збагачення, незаконно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збуту, перебуваючи неподалік недіючого санаторію «Перлина Карпат» в селі Карпати Мукачівського району Закарпатської області, передав громадянину ОСОБА_7 за отримані грошові кошти в сумі 8000 гривень 120 предметів, схожих на набої, корпус ручної гранати типу Ф1 з маркуванням 663-2125/ т, та предмет, подібний до запалу з маркуванням 213-73/ УЗРГМ/583, корпус ручної гранати типу Ф1 з маркуванням 663-2125/ т, та предмет подібний до запалу з маркуванням 213-73/ УЗРГМ/583, таким чином оплатно реалізував ОСОБА_7 , тобто здійснив незаконний збут боєприпасів.

В подальшому 19.03.2026 працівниками СКП відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області спільно із слідчими СВ відділу поліції №1 Мукачівського РУП ГУ НП в Закарпатській області на підставі постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 16.03.2026 було проведено контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки (із затриманням особи) боєприпасів у громадянина ОСОБА_5 , в ході якої встановлено, що останній близько 15 год. 30 хв. 19 березня 2026 року, знаходячись неподалік недіючого санаторію «Перлина Карпат» в селі Карпати Мукачівського район, Закарпатської області, отримав від заздалегідь залегендованої особи ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) гривень в якості оплати за продаж попередньо обумовлених боєприпасів.

В подальшому, після отримання вищевказаних грошових коштів ОСОБА_5 всупереч ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, умисно, з корисливих спонукань та з метою збагачення, незаконно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з метою збуту, перебуваючи неподалік недіючого санаторію «Перлина Карпат» в селі Карпати Мукачівського району, Закарпатської області, передав громадянину ОСОБА_7 за отримані грошові кошти в сумі 27 000 гривень предмет схожий до автоматичної зброї «Калашнікова «АК 74» без маркувальних позначень, 30 предметів, зовні схожих на набої, та предмет, схожий на магазин до автомату «Калашнікова», один предмет циліндричної форми, подібний до гранати RG-4, з маркуванням S514/94 TNO TNT S94/81, таким чином оплатно реалізував ОСОБА_7 , тобто здійснив незаконний збут боєприпасів.

Дані боєприпаси ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих спонукань, з метою збагачення та їх майбутнього збуту, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, з метою збуту вищевказаних боєприпасів, незаконно придбав у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, постійно незаконно зберігав за місцем свого проживання з метою збуту до моменту його затримання під час проведення контролю за вчиненням злочину у вигляді оперативної закупки, тобто до 19.03.2026.

Окрім цього, ОСОБА_5 у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 19.03.2026 року, всупереч ст.178 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року №2471-XII «Про право власності на окремі види майна», п.п.11, 15 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року №576, умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, незаконно придбав два предмети овальної форми за зовнішніми ознаками подібний до гранати типу РГД-5 із запалами до неї, які приніс до себе додому в АДРЕСА_1 , де незаконно їх зберігав до 19.03.2026 під час проведення невідкладного обшуку працівниками поліції.

О 15 год. 45 хв. 19 березня 2026 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, а 20 березня 2026 року відповідно до ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України.

Необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , як зазначено у клопотанні, викликана тим, що останній обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, метою забезпечення виконання ним належної процесуальної поведінки та покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України та недоцільністю обрання щодо підозрюваного інших запобіжних заходів, передбачених п.п.1-4 ч.1 ст.176 КПК України.

В судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали, просили таке задовольнити, посилаючись на обставини викладені в клопотанні.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ризики, зазначені в клопотанні, є абстрактними, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, співпрацює зі слідством, розповів про обставини кримінального правопорушення, щиро розкаюється у вчиненому, добровільно видав працівникам поліції дві гранати; підозрюваний ОСОБА_5 здійснює догляд за трьома особами, які у разі обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зможуть самостійно забезпечувати свої життєві потреби; матеріали клопотання не містять обгрунтування щодо недостатності застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до слідуючого висновку.

В провадженні СВ Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження №0000065 від 03.02.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

19 березня 2026 року ОСОБА_5 затримано та 20 березня 2026 року останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами: протоколом допиту легендованої особи ОСОБА_7 , висновком експерта від 17.03.2026, протоколом огляду місця події від 19.03.2026 та іншими матеріалами кримінального провадження.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (частина 1); запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п.4 частини 2).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1 та 3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та міра покарання якого передбачає позбавлення волі строком від трьох до семи років, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; може незаконно впливати на свідка, що був очевидцем злочину, який наразі не допитаний; інших не встановлених органом досудового розслідування свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань для уникнення кримінальної відповідальності.

Стаття 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважує на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу повинна бути санкція за злочин вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин поставлений обвинуваченому в вину тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, сама лише тяжкість злочину не є підставою для тримання особи під вартою.

Враховуючи той факт, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, тому обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Осіб, які б поручились за виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, не встановлено, що унеможливлює обрання відносно останнього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.

Разом з цим, матеріали клопотання слідчого не містять достатніх даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання міри запобіжного заходу стосовно підозрюваного у вигляді тримання під вартою. Слідчим належно не мотивовано, чому інший запобіжний захід не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 , запобігти ризикам, зазначеним в клопотанні, а відтак доводи слідчого про те, що перебуваючи на волі ОСОБА_5 буде переховуватися від слідства або незаконно впливати на свідків, чим перешкоджатиме встановленню істини в справі, мають характер припущення, та не грунтуються на матеріалах справи.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

На даний час слідчому судді не надано жодних належних та допустимих доказів, що у випадку обрання підозрюваному запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, підозрюваний дійсно буде переховуватися.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, має постійне місце проживання в АДРЕСА_1 , здійснює постійний догляд за двома сестрами з психічними розладами, одна з яких є інвалідом другої групи, та батьком з онкологічним захворюванням, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного за місцем його постійного проживання. Окрім цього, слідчий суддя враховує, що підозрюваний повністю визнав свою вину, щиро розкається у скоєному та активно сприяє досудовому розслідуванню.

Згідно вимог ч.2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту відносно підозрюваного, суд враховує вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Враховуючи те, що слідчим та прокурором не доведено наявність всіх обставин, передбачених частиною першою ст. 194 КПК України, а саме: недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що відносно ОСОБА_5 слід застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту без використання електронних засобів контролю із забороною залишати житло за місцем проживання з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня строком на шістдесят діб, а відтак клопотання слідчого підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196-198, 372 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

Клопотання слідчого СВ ВП №1 Мукачівського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 15 травня 2026 року включно із забороною залишати вказане житло з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 в період домашнього арешту такі обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду;

- не залишати з 21 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступного дня місце постійного проживання по АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі судового засідання.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1