Справа № 344/7123/26
Провадження № 11-сс/4808/209/26
Категорія ст. 199 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі

Суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0002244 за ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 127 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_10

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2026 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 на строк 36 днів, в межах строку досудового розслідування, до 20 травня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Слідчий суддя мотивував прийняте рішення тим, що з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 127 КК України. Так, матеріалами кримінального провадження встановлено, що підполковник ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, реалізація якого супроводжувалась вчиненням дій насильницького характеру щодо військовозобов`язаних, що підриває авторитет Збройних Сил України та призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі. Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_8 усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 127 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час ще не встановлено усіх інших осіб, щодо яких застосовувалось насильство, не віднайдено і не вилучено інші речі, що мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі реальні анкетні дані осіб. Також ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_8 може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини.

Таким чином, слідчий суддя не встановив обставини для відмови у задоволенні клопотання, оскільки запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам.

Захисник ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням браслета із визначенням обов`язків, або визначити розмір застави в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України.

З цим рішенням слідчого судді, сторона захисту не погоджується з підстав незаконності, оскільки така ухвала прийнята з порушенням вимог матеріального та процесуального права, зокрема п. 18 ст. 3, ст. 7,9 КПК України, а також в супереч правовим позиціям ЄСПЛ, Верховного Суду України, у тому числі й Великої Палати ВСУ, Рішенням Конституційного Суду України.

Сторона захисту просить суд апеляційної інстанції, у випадку якщо суд дійде висновку, про неможливість змінити ОСОБА_11 обраний запобіжний захід на домашній арешт, визначити розмір застави.

Стверджує про необґрунтованість підозри ОСОБА_8 . Вважає, докази, на яких ґрунтується підозра, суперечливими та такими що викликають обґрунтовані сумніви. Показання потерпілого ОСОБА_12 є непослідовними: існують розбіжності щодо тілесних ушкоджень, факту хірургічного втручання та загальних обставин події. В матеріалах провадження відсутні належні медичні докази, які б підтверджували заявлені ушкодження. Проведені слідчі дії, а саме впізнання, слідчий експеримент мають формальний характер та проведені з порушеннями.

Слідчий суддя не допитав потерпілого та свідків безпосередньо, хоча сторона захисту наполягала на цьому.

Зазначає про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що з моменту обрання запобіжного заходу пройшов значний час близько 5 місяців, і ризики не лише не підтверджені, а й втратили актуальність. Докази, на які посилається сторона обвинувачення, є тими ж самими, що і на початковому етапі, без нових обставин. Зауважує, що відсутній аналіз нових ризиків або пояснення, чому попередні ризики залишаються актуальними.

В судовому засіданні апеляційного суду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник ОСОБА_10 просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт з носінням браслета із визначенням обов`язків, або визначити розмір застави в межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України. Також не заперечували у продовженні розгляду без участі захисника ОСОБА_7 ;

- прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників судового провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що в задоволенні апеляційної скарги захисника необхідно відмовити, з наступних підстав.

За приписами ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що предметом апеляційного оскарження є саме рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 від 15 квітня 2026 року, у зв`язку з чим апеляційний суд позбавлений можливості надати правову оцінку судовим рішенням, які вже набули законної сили та виконані у повному обсязі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд апеляційної інстанції вважає, що рішення слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 відповідає цим вимогам, оскільки слідчий суддя правильно задовольнив клопотання, таке рішення прийнято за наявності необхідних для цього підстав, з наведенням відповідних мотивів.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. ч. 3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

В кримінальному провадженні №0002244 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 127 КК України, а саме а саме у катуванні, тобто умисному спрямованому на заподіянні особі сильного фізичного болю та морального страждання, вчиненому з метою примусити вчинити її дії, що суперечать її волі за попередньою змовою групою осіб, представником держави.

Злочин, в якому підозрюється ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 3 ст. 127 КК України, згідно з ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення якого встановлено відповідальність у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

21 листопада 2025 року ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 615 КПК України та в той же день повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 426-1 КК України.

22 листопада 2025 року ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

10 грудня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 127 КК України.

При цьому, як з`ясовано слідчим суддею, оголошення підозри було предметом оскарження до суду.

15 січня 2025 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

17 лютого 2026 року ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002244 від 14 листопада 2025 року до шести місяців, тобто до 21 травня 2026 року.

17 лютого 2026 року ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без права внесення застави до 17 квітня 2026 року.

На думку суду апеляційної інстанції, задовольняючи клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 слідчий суддя, дійшов правильного висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 127КК України, що підтверджується наведеними прокурором даними разом з сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку зокрема: клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 13 квітня 2026 року (а.п. 1-6), протоколом допиту потерпілого від 18 листопада 2025 року (а.п. 14-15), медичних документів (а.п. 12-14), протоколом допиту свідка від 20 листопада 2025 року (а.п. 17-18), протоколом освідування особи від 18 листопада 2025 року (а.п. 20-21), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 листопада 2025 року (а.п. 22-25), протоколом допиту свідка від 19 листопада 2025 року (а.п. 28-31), протоколом допиту свідка від 19 листопада 2025 року (а.п. 32-35), протоколом допиту свідка від 19 листопада 2025 року (а.п. 36-38), протоколом проведення слідчого експерименту від 19 листопада 2025 року (а.п. 39-40), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19 листопада 2025 року (а.п. 42-45), протоколом обшуку від 21 листопада 2025 року (а.п. 46-51), протоколом огляду мобільного телефону від 21 листопада 2025 року (а.п. 52-58), повідомленням про підозру від 21 листопада 2025 року (а.п. 59-64), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24 грудня 2025 року (а.п. 75-79), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02 грудня 2025 року (а.п. 80-84), протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 08 листопада 2025 року (а.п. 85-88), повідомленням про підозру від 10 грудня 2025 року (а.п. 89-96), протоколом проведення слідчого експерименту від 09 грудня 2025 року (а.п. 97-101) та іншими документами, які наявні в матеріалах провадження.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що слідчий суддя досліджує обставини злочину лише щодо пред`явленої підозри, після повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування ще триває, встановлюються нові фактичні дані, перевіряються обставини.

На думку суду апеляційної інстанції, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу.

Також, на думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів належним чином оцінив в сукупності всі обставини згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, в тому числі характеризуючі особу підозрюваного ОСОБА_8 дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Сукупність відомостей, які були встановлені під час розгляду клопотання, давали підстави слідчому судді дійти висновку, що в даному випадку мають місце ризики здійснити підозрюваним дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює про неминучість покарання за вчинення такого злочину. Окрім цього, ОСОБА_8 усвідомлює, що санкція ч. 3 ст. 127 КК України передбачає безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку із чим у будь який час може покинути місце свого постійного перебування (проживання), тим же самим переховуватись від органів досудового розслідування та суду за скоєне ним кримінальне правопорушення.

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час ще не встановлено усіх інших осіб, щодо яких застосовувалось насильство, не віднайдено і не вилучено інші речі, що мають значення для кримінального провадження; незаконно впливати на свідків і потерпілого у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, оскільки йому відомі реальні анкетні дані осіб.

- з урахуванням відомих ОСОБА_8 обставин кримінального правопорушення та матеріалів кримінального провадження, не перебуваючи під вартою він зможе вступати у поза процесуальні відносини із вищевказаними особами, надавати їм поради чи схиляти їх до дачі певних показань в ході слідства. Вказане створює загрозу тиску та підбурювання таких осіб до дачі ними неправдивих показань або відмови від надання таких.

- окрім цього у кримінальному провадженні не встановлено усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

- є ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки може не з`являтися на виклик, посилаючись на різні ніби то форс мажорні чи поважні обставини. Крім того, обрання щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, дозволить останньому координувати та узгодити свої дії з іншими особами, які можуть бути причетними до вчинення злочину, що мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на осіб, які брали участь у першочергових слідчих діях, створення неправдивих показань чи штучних доказів; вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчинення протиправних дій. Під час досудового розслідування встановлено, що до П`ятого слідчого відділу ТУ ДБР у м. Львові надходила велика кількість повідомлень, про вчинення катувань, перевищення повноважень та побиття військовозобов`язаних працівниками Верховинського РТЦК, що свідчить про систематичність вказаних правопорушень.

Висновок про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчим суддею зроблено в результаті аналізу сукупності даних про подію кримінальних правопорушень, відомостей, що характеризують особу підозрюваного, інших обставин по кримінальному провадженню, оцінки доводів прокурора.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що ризик в свою чергу не є визначеною подією, а по суті представляє ймовірність отримання несприятливих для досудового розслідування подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

У відповідності з ст. 199 КПК України в суді першої інстанції та під час апеляційного розгляду знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ризики згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України з часу застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу зменшилися але не перестали існувати до теперішнього часу, що в свою чергу виправдовує подальше тримання підозрюваного під вартою.

Стороною захисту не наведено вагомих підстав вважати, що обставини, які вказували на наявність заявлених прокурором ризиків, запобігання спробам яких є метою та підставами застосування запобіжних заходів, змінилися, та відповідно, вони зменшились, а також, що після прийняття рішень про застосування запобіжного заходу виникли нові обставини.

Суд апеляційної інстанції враховує, що завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_8 перешкоджали вагомий об`єм слідчих (розшукових) дій, процесуальних дій, спрямованих на отримання доказів, їх аналіз та оцінку.

Суд апеляційної інстанції вважає, що під час розгляду клопотання доведено неможливість запобігання відповідним ризикам у разі застосування до ОСОБА_8 іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, зокрема цілодобового домашнього арешту.

При застосуванні іншого більш м`якого запобіжного заходу відносно нього існує значна ймовірність того, що він порушуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.

Стороною захисту не спростовано мотивів слідчого судді про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, в тому числі і щодо можливості застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

В ухвалі слідчого судді зазначено належне мотивування про неможливість запобігання ризикам, встановлених стороною обвинувачення, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, проаналізовано доводи сторони захисту.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність судового рішення та не є підставою для скасування такого.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя провів ретельний аналіз наявності підстав для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 , і з огляду на його підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 127 КК України, їх обставини, тяжкість, з метою запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з врахуванням даних про його особу, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано задовольнив клопотання слідчого.

Також колегія суддів звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, в тому числі щодо злочину, який з застосуванням насильства.

Враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень та обставину, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів із застосуванням насильства та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід є необхідним та достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Обставин, які б підтверджували позицію сторони захисту щодо незаконності ухвали слідчого судді та наявності підстав для її скасування за результатами апеляційного розгляду не встановлено, а тому її необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 квітня 2026 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні №0002244 за ч. 1 ст. 127, ч. 3 ст. 127 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4

ОСОБА_5