Справа №127/8317/26
Провадження №1-кс/127/3357/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Вінниця

Слідчий суддя Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Вінницького міського суду Вінницької області клопотання старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майор юстиції ОСОБА_3 звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням, яке погоджене з прокурором ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000146 від 11.08.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, у зв`язку із чим у органу досудового розслідування постала необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно.

Під час розгляду справи, з матеріалів клопотання встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуває на посаді техніка з питань експлуатації будівель, споруд, інженерних мереж і систем комунального некомерційного підприємства «Жмеринський медичний центр первинної медико-санітарної допомоги» Жмеринської міської ради (далі КНП «Жмеринський МЦ ПМСД), що стало підставою для отримання останнім відстрочки від мобілізації, строком до 20.02.2027. Тим самим, ОСОБА_5 , є військовозобов`язаною особою, на яку покладено ряд прав та обов`язків, у відповідності до вищезазначених законодавчих норм та вимог в особливий період.

Однак, у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, однак не пізніше 19.09.2025 у ОСОБА_5 виник умисел на впровадження протиправної схеми перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом надання військовозобов`язаним особам, які виявили бажання оформити фіктивні листи про тимчасову непрацездатність задля створення підстав для уникнення ними явки, в тому числі за повістками до ТЦК та СП.

З метою реалізації вищевказаного протиправного умислу ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що відповідно до своїх повноважень не зможе його реалізувати самостійно, вирішив залучити до вказаної вище злочинної діяльності невстановлену досудовим розслідуванням на даний час особу з числа лікарів КНП «Жмеринський МЦ ПМСД», уповноважену на видачу листів про тимчасову непрацездатність, в якості виконавця вищевказаної протиправної діяльності.

У свою чергу, ОСОБА_5 взяв на себе функцію пошуку військовозобов`язаних осіб, які мали наміри та бажання ухилитись від мобілізації, шляхом отримання фіктивних листів про тимчасову непрацездатність, та подальших домовленостей з такими особами, які полягали в отриманні від них необхідних даних для оформлення медичних документів, з подальшою їх передачею, в обмін на грошову винагороду.

Зокрема, з метою виконання вказаного протиправного умислу 18.02.2026 ОСОБА_5 погодився організувати оформлення та передачу раніше незнайомій йому особі - ОСОБА_6 , який є військовозобов`язаним, перебуває в розшуку ТЦК та СП, у зв`язку із неявкою за повісткою, фіктивного листа про тимчасову непрацездатність, з метою убезпечення останнього від мобілізації.

Так, ОСОБА_5 з`ясував у ОСОБА_6 деталі, які необхідні для оформлення вказаного листа непрацездатності, зокрема, мав охоплювати період з 19.02.2026 по 28.02.2026 та призначив дату їхньої зустрічі на 13 год. наступного дня (19.02.2026) на території КНП «Жмеринський МЦ ПМСД». Також, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 про те, що вартість даного листа про тимчасову непрацездатність становитиме 3 000 гривень.

Надалі, 19.02.2026, близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_6 прибув у визначене попередньо ОСОБА_5 місце, а саме на територію КНП «Жмеринський МЦ ПМСД», що розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Левка Лук`яненка, буд. 2 та під час телефонної розмови повідомив останнього про своє прибуття.

Після чого, ОСОБА_6 прослідував за ОСОБА_5 до адміністративної будівлі КНП «Жмеринський МЦ ПМСД», де останній передав йому лист тимчасової непрацездатності від 19.02.2026 на період з 19.02.2026 по 28.02.2026, виданий лікарем загальної практики КНП «Жмеринський МЦ ПМСД» ОСОБА_7 , а натомість отримав від ОСОБА_6 попередньо домовлену суму коштів в розмірі 3 000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень.

Крім цього, ОСОБА_5 з метою реалізації попереднього умислу, спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, шляхом надання військовозобов`язаним особам, які виявили бажання оформити фіктивні листи про тимчасову непрацездатність, після повторного звернення ОСОБА_6 , з метою узаконення його неявки до ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з повісткою №22566 погодився забезпечити оформлення необхідного йому фіктивного листа про тимчасову непрацездатність в період з 11.03.2026 по 11.04.2026 та призначив дату їхньої зустрічі на 13 год. наступного дня (11.03.2026) на території КНП «Жмеринський МЦ ПМСД». Крім того, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , про те, що вартість даного листа про тимчасову непрацездатність становитиме 12 000 гривень.

Надалі, 11.03.2026, близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_6 прибув у визначене попередньо ОСОБА_5 місце, а саме на територію КНП «Жмеринський МЦ ПМСД», що розташована за адресою: м. Жмеринка, вул. Левка Лук`яненка, буд. 2 та під час телефонної розмови повідомив останнього про своє прибуття.

Після чого, ОСОБА_6 прослідував за ОСОБА_5 до адміністративної будівлі КНП «Жмеринський МЦ ПМСД», де останній передав йому лист тимчасової непрацездатності від 11.03.2026 на період з 11.03.2026 по 11.04.2026, виданий в КНП «Жмеринський МЦ ПМСД», без персоніфікованих відомостей лікаря, а натомість отримав від ОСОБА_6 попередньо домовлену суму коштів в розмірі 12 000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень, тоді й ОСОБА_5 був затриманий співробітниками УСБУ у Вінницькій області в порядку ст. 208 КПК України.

Так, 11.03.2026 під час затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за ст. 208 КПК України останній в присутності понятих під час безперервного відеозапису добровільно видав з кишень купюри номіналом по 500 гривень, вказавши, що їх загальна сума становить 12 000 гривень. Після чого, зазначені купюри та їх номери зафіксовані за допомогою відеозапису та фотографування, а також зачитано їх серії та номери. Після чого, здійснено їх перерахунок та встановлено їх загальну кількість 24 шт. та які в присутності учасників поміщено до сейф-пакету №2085317. Окрім того, ОСОБА_5 видав свій мобільний телефон марки Iphone, 11 у чохлі, який перебував в заблокованому стані та який поміщено до сейф-пакету №2085318.

Старший слідчий в клопотанні зазначив, що вказане майно має істотне значення для кримінального провадження, оскільки безпосередньо містить сліди злочину та може бути використане під час проведення судових експертиз, інших слідчих дій для з`ясування дійсних обставин події, тому виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Враховуючи вищевикладене, старший слідчий просив клопотання задовільнити.

Старший слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився. На адресу суду подав заяву про розгляд клопотання у його відсутність, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі, попередньо суду було надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Відповідно до частини 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини 4 статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 ч. 1 статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 1 статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом УСБУ у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000146 від 11.08.2025, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Наведені в клопотанні обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000146 від 11.08.2025 року та іншими документами, доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою старшого слідчого від 12.03.2026 про визнання вилучених речей речовими доказами, вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000146 від 11.08.2025 року.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що старшим слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучене в ході затримання особи в порядку статті 208 КПК України 11.03.2026 року за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Левка Лук`яненка, буд. 2, оскільки дані речі мають значення речових доказів, при цьому слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, а тому клопотання про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке перебувало у володінні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та вилучене в ході затримання особи в порядку статті 208 КПК України 11.03.2026 року за адресою: Вінницька область, м. Жмеринка, вул. Левка Лук`яненка, буд. 2, а саме на: грошові кошти в загальній сумі 12 000 гривень, купюрами номіналом по 500 гривень в загальній кількості 24 шт. та мобільний телефон марки Iphone 11 у чохлі, який перебував в заблокованому стані, шляхом заборони їх використання іншими особами, окрім, як для цілей кримінального провадження, до моменту закінчення усіх необхідних слідчих та процесуальних дій.

Після проведення усіх необхідних слідчих дій (огляду та копіювання інформації), вищезазначений вилучений мобільний телефон повернути власнику на відповідальне зберігання.

Виконання та контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 .

Зобов`язати старшого слідчого слідчого відділу УСБУ у Вінницькій області майора юстиції ОСОБА_3 повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя