Провадження 1-кп/991/50/25
У Х В А Л А

16 березня 2026 року м. Київ

Вищий антикорупційний суд колегією суддів у складі головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції), ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу

у кримінальному провадженні № 0000803 від 18.09.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Історія провадження

Означене кримінальне провадження перебуває на розгляді Вищого антикорупційного суду.

11.03.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6

13.03.2026 через підсистему «Електронний суд» від прокурора ОСОБА_5 надійшли письмові заперечення на клопотання захисника ОСОБА_9 .

ІІ. Суть та обґрунтування клопотання та заперечень

У своєму клопотанні захисник ОСОБА_9 зазначила, що у цьому кримінальному провадженні ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 у справі № 757/55422/24-к продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 до 23.01.2025 та визначено у якості альтернативи запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 39 364 000 грн, яка 25.12.2025 внесена в повному обсязі ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі № 757/4200/25-к на ОСОБА_6 покладено ряд обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком до 15.03.2025. Але після 15.03.2025 строк дії обов`язків не продовжувався.

Вищий антикорупційний суд ухвалою від 07.07.2025 відмовив у задоволенні клопотання прокурора про покладення на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та зменшив розмір застави, застосованої до ОСОБА_6 з 39 364 000 грн до 36 364 000 грн.

Востаннє умови запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_6 , суд переглядав 08.12.2025 та відмовив у клопотанні сторони захисту про зміну запобіжного заходу. Однак розмір застави переглядався судом 07.07.2025, тому подальше утримання грошових коштів застави фактично обмежує майнові права заставодавця без наявності об`єктивної процесуальної необхідності, тому є всі підстави для звернення з означеним клопотанням.

В обґрунтування необхідності зміни запобіжного заходу захисник ОСОБА_9 зазначила, що на даний час ризик переховування обвинуваченого від суду та ризик незаконного впливу на свідків мінімальні, оскільки:

-тяжкість покарання та характер кримінального правопорушення не є визначальною обставиною існування наміру у обвинуваченого переховуватися від суду;

-сам по собі обвинувальний акт не свідчить про реальне вчинення особою кримінального правопорушення, а лише являє собою процесуальне рішення сторони обвинувачення, в якому викладаються обставини, які на її переконання є доведеними;

-суд в ухвалі від 08.12.2025 дійшов взаємовиключних висновків, оскільки зазначив про відсутність у ОСОБА_6 сталих соціальних зв`язків на території України, але вказав про можливу наявність широкого кола знайомств серед військовослужбовців, представників правоохоронних органів, а також службових осіб державних органів, які за певних умов можуть бути використані для переховування від суду як на території України, так і за її межами;

-дійсно частина родини ОСОБА_6 проживає закордоном, водночас в Україні проживають двоє його рідних дітей, онуки та інші близькі родичі;

-посилання суду на можливе набуття ОСОБА_6 широкого кола знайомств та авторитет посади, яку він займав має виключно гіпотетичний характер і не підтверджується жодними фактичними даними;

-наявність інших кримінальних проваджень щодо ОСОБА_6 не може свідчити про існування ризику його переховування від суду; у жодному з кримінальних проваджень наразі не ухвалено вироку, який набрав би законної сили;

-суд дійшов взаємовиключного висновку щодо наявності інших кримінальних проваджень, але водночас зазначив, що внесення застави за ОСОБА_6 не є підставою для зміни розміру застави в цьому кримінальному провадженні, оскільки інше кримінальне провадження не має відношення до цього кримінального провадження;

-доводи щодо існування ризику незаконного впливу на свідків фактично ґрунтуються на припущеннях, пов`язаних з процесуальною стадією кримінального провадження;

-з моменту відмови судом у покладенні на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, останній жодного разу не порушував свої процесуальні обов`язки, передбачені ч. 7 ст. 42 КПК України;

-у ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей.

Крім цього, захисник зазначила, що на майно ОСОБА_6 та членів його сім`ї накладено арешти, які на даний час не скасовані. Ця обставина створює стримуючий фактор для ОСОБА_6 , стимулює його до належного виконання процесуальних обов`язків, та створює мотив для активного захисту, оскільки ОСОБА_6 зацікавлений у доведенні своєї невинуватості та відновленні репутації.

Разом з цим, у кримінальному провадженні № 0000013 за ОСОБА_6 внесена застава в розмірі 44 420 760 грн, що у сукупності із заставою у цьому кримінальному провадженні становить більше 80 000 000 грн.

Тому захисник вважала, що наявні всі підстави для зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 шляхом зменшення розміру застави відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України або заміни на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Щодо заперечень прокурора

Прокурор надав суду письмові заперечення.

У запереченнях зазначив, що ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати та зберігати свою актуальність, оскільки:

- ОСОБА_6 обвинувачується в організації легалізації майна на загальну суму 142 927 001 грн, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Означене кримінальне правопорушення є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Крім цього, у разі ухвалення обвинувального вироку за цей злочин неможливо застосувати інститут звільнення від відбування покарання з випробуванням;

- ОСОБА_6 є обвинуваченим ще у декількох кримінальних проваджень різного ступеня складності, зокрема № 0000003 (№ 0000030) та № 0000013, у яких на сьогоднішній день завершено досудове розслідування та скеровано до суду обвинувальні акти;

-за твердженням обвинуваченого, його сім`я у зв`язку із вторгненням рф на територію України виїхала та проживає за межами України, клопотання захисника не містить відомостей про зміну вказаних обставин, тому у ОСОБА_6 відсутні стійкі соціальні зв`язки на території України;

-захисник у клопотанні не навела жодних відомостей щодо зменшення ризику використання обвинуваченим авторитету посади, які обіймав ОСОБА_6 ;

-накладення арештів на майно обвинуваченого та його сім`ї не є достатнім доказом відсутності у обвинуваченого фінансових можливостей для перебування в умовах розшуку;

-ризик впливу на свідків залишається актуальним, оскільки обумовлений встановленою КПК України процедурою отримання показань, стадією судового процесу та авторитет посади, яку займав обвинувачений.

Крім цього, прокурор зазначив, що клопотання захисника не містить відомостей про обтяжливість вказаного запобіжного заходу для заставодавця, необхідності та доцільності його зменшення зі сторони обвинуваченого.

Також, захисник ОСОБА_9 не надала підтверджень щодо повноважень клопотати від імені заставодавця та відсутня думка самого заставодавця ОСОБА_10 .

Додатково прокурор зазначив, що під час судового розгляду сторона обвинувачення надала письмові докази на підтвердження його винуватості.

З огляду на це прокурор вважав, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, тому просив відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 .

ІІІ. Позиції учасників

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 підтримав клопотання захисника ОСОБА_9 , просив його задовольнити. Зазначив, що ризики у кримінальному провадженні з часом зменшуються, умови застави не переглядалися тривалий час.

Просив урахувати належну поведінку ОСОБА_6 . Вважав, що суттєве зменшення розміру застави або застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання буде достатнім для належного виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Захисник ОСОБА_8 підтримав клопотання захисника ОСОБА_9 та позицію захисника ОСОБА_7 . Вважав, що процесуальна поведінка обвинуваченого належна, порушень жодного разу не було.

Також повідомив, що щомісячний дохід обвинуваченого становить 40 000 грн. Окрім цього у нього виникли певні цивільно-правові відносини із заставодавцем. Тому такий надмірний розмір застави є тягарем для ОСОБА_6 .

Додатково зазначив, що в іншому кримінальному провадженні суд відмовив у зміні запобіжного та залишив заставу і ряд обов`язків, серед яких і носіння засобу електронного контролю.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав своїх захисників.

Прокурор у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання. Вважав, що ризики зберігають свою актуальність та є реальними, а належна процесуальна поведінка обвинуваченого обумовлена саме розміром застави. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

IV. Встановлені обставини

Ухвалою від 25.11.2024 у справі № 757/55422/24-к слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва продовжив ОСОБА_6 строк тримання під вартою до 23.01.2025 та визначений альтернативний захід у вигляді застави у розмірі 39 364 000 гривень.

Відповідно до довідки ТУ ДСА в м. Києві від 25.12.2024 № 902-з/24 застава у визначеному розмірі внесена ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30.01.2025 у справі № 757/4200/25-к на ОСОБА_6 у строк до 15.03.2025 покладено виконання ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

07.07.2025 Вищий антикорупційний суд відмовив у задоволенні клопотання прокурора про покладення на ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Цією ж ухвалою суд зменшив розмір застави, застосованої до ОСОБА_6 з 39 364 000 гривень до 36 364 000 гривень.

Ухвалою від 15.10.2025 Вищий антикорупційний суд відмовив у зміні застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави на особисте зобов`язання.

Також ухвалою від 08.12.2025 Вищий антикорупційний суд відмовив у зміні запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_6 , шляхом зменшення розміру застави відповідно до п. 3 с. 5 ст. 182 КПК України.

V. Мотиви та висновки суду

За змістом ч. 1 ст. 210 КПК України обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до суду, який розглядає відповідне кримінальне провадження клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання (ч. 1 ст. 210 КПК України).

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Клопотання про зміну запобіжного заходу, скасування, покладення чи зміну додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, або зміну способу їх виконання розглядаються згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Загальні підстави і порядок застосування запобіжного заходу визначені у ст. 194 КПК України. Означеною нормою, передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд має дослідити та встановити: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тому відповідно до ст. 194 КПК України суду необхідно оцінити:

- обґрунтованість пред`явленого обвинувачення;

- актуальність існування ризиків, якими обумовлено застосування запобіжного заходу;

- наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Враховуючи стадію судового провадження, з огляду на мету судового розгляду та вимоги щодо стандартів доказування, суд не здійснює оцінку наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Щодо існування ризиків

У своїх ухвалах від 07.07.2025, 15.10.2025 та 08.12.2025 суд встановлював наявність у цьому кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування обвинуваченого від суду та ризику незаконного впливу обвинуваченим на свідків.

На переконання суду означені ризики продовжують існувати та зберігати свою актуальність. Такого висновку суд дійшов з огляду на сукупність таких обставин, як:

-характер та тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення.

ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні пред`явлено обвинувачення в організації набуття, володіння, використання та розпорядження майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, на загальну суму 142 927 001 грн, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 209 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 6 ст. 12 КК України означене кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжких.

Оскільки це правопорушення класифікується як особливо тяжке, у разі ухвалення обвинувального вироку засуджена особа не може бути звільнена від реального відбування покарання під випробувальний термін, що випливає з обмежень, встановлених загальною частиною КК України;

-наявність інших кримінальних проваджень. Так ОСОБА_6 є обвинуваченим ще у декількох кримінальних проваджень різного ступеня складності, зокрема у кримінальних провадженнях № 0000003 (№ 0000030) та № 0000013;

-можливу наявність зв`язків серед військовослужбовців, представників правоохоронних органів, а також службових осіб державних органів з огляду на посаду, яку обіймав ОСОБА_6 ;

- перебування сім`ї обвинуваченого закордоном.

Суд вважає за необхідне зазначити, що жодна з наведених обставин окремо не є безумовним доказом ризику переховування, проте у своїй сукупності та взаємозв`язку вони свідчать про наявність реальної загрози ухилення обвинуваченого від суду. З огляду на тяжкість можливого покарання, суд вбачає наявність обґрунтованого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як уже зазначав суд у попередніх ухвалах, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні у першу чергу обумовлений процедурою отримання їх показань судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Тобто, вказаний ризик насправді продовжує існувати до моменту допиту свідка у суді.

Окрім цього, ризик незаконного впливу на свідків також обумовлений авторитетом посади, яку обіймав ОСОБА_6 .

За змістом обвинувального акту ОСОБА_6 обіймав посаду начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи характер даної посади, ОСОБА_6 міг набути певних зв`язків серед військовослужбовців, представників правоохоронних органів, інших службових осіб державних органів осіб, зокрема, з огляду на службову взаємодію з такими посадовими та службовими особами, та може використати набутий авторитет для вжиття заходів із здійснення незаконного впливу на свідків.

За змістом обвинувального акту та доданих до нього документів відсутня можливість встановити особи свідків у цьому кримінальному провадженні, тому суд не має можливості констатувати чи є заявлені свідки колишніми підлеглими ОСОБА_6 .

Питання про виклик осіб в якості свідків і їх допиту на даний час судом не вирішувалося. Тому ризик незаконного впливу на свідків може зберігати свою актуальність до моменту безпосереднього отримання судом показань та їх дослідження.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу

При вирішенні питання про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який суд має врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Суд враховує:

- тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим;

- наявність інших кримінальних проваджень, у яких ОСОБА_6 також має процесуальний статус обвинуваченого;

- характери існуючих ризиків;

- стадію судового процесу, а саме судовий розгляд справи, який перебуває на етапі дослідження значного об`єму письмових доказів,

та вважає, що у кримінальному провадженні № 0000803 від 18.09.2023 не зменшилися ризики, якими обумовлено застосування запобіжного заходу.

Водночас суд враховує:

-строк застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні понад 1 рік, оскільки застава почала свою дію з 25.12.2024, з моменту її внесення заставодавцем;

-сплив тривалого строку з моменту останнього перегляду судом умов запобіжного заходу;

-належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, відсутність порушень з його боку;

-тривалість судового розгляду кримінального провадження, яка не залежить від обвинуваченого, а обумовлена значним обсягом письмових доказів сторони обвинувачення та завантаженістю суду

та вважає за можливе зменшити розмір застави, застосованої до обвинуваченого ОСОБА_6 .

З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку про зменшення визначеної суми застави до 30 000 000 гривень.

На переконання суду, такий розмір застави здатний забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти зазначеним судом ризикам у цьому кримінальному провадженні.

Частину застави у сумі 6 364 000 гривень, яка становить різницю між попереднім розміром застави та розміром, визначеним цією ухвалою, належить повернути заставодавцю. Згідно з довідкою ТУ ДСА в м. Києві від 25.12.2024 № 902-з/24 ним є ОСОБА_10 .

За таких обставин суд дійшов висновку, що клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 176-178, 194, 315, 369, 372, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу.

2. Зменшити розмір застави, застосованої до обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва № 757/55422/24 від 25.11.2024 (зі змінами, внесеними ухвалою Вищого антикорупційного суду від 07.07.2025 у справі № 757/10179/25-к) в розмірі 36 364 000 (тридцять шість мільйонів триста шістдесят чотири тисячі) гривень до 30 000 000 (тридцяти мільйонів ) гривень.

3. Повернути заставодавцю ОСОБА_10 6 364 000 (шість мільйонів триста шістдесят чотири тисячі) гривень, що становить різницю між попереднім розміром застави та розміром, визначеним цією ухвалою.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_12

Судді

ОСОБА_13