Справа № 136/144/26
провадження № 1-кс/136/55/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Липовець

Слідчий суддя Липовецького районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні, у режимі відеоконференції, клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 20.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 5 ст. 407 КК України, про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення відділу поліції № 4 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням, яке погоджене прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Дане клопотання подане одночасно із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (провадження № 1-кс/136/56/26).

Клопотання мотивоване тим, що 20.11.2025 до ч/ч відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУ Національної поліції у Вінницькій області надійшла письмова заява від ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , про те, що 18.11.2025 близько 21:30 год., перебуваючи в будинку, що розташований по АДРЕСА_3 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв, в ході раптово виниклого конфлікту ОСОБА_4 наніс тілесні ушкодження ОСОБА_6 .

Крім того, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000119 від 20.11.2025, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України встановлено, що солдат ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , проходячи службу на посаді старшого стрільця-оператора 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 та який знаходиться в оперативному підпорядкуванні 2 штурмової роти безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 , 24.06.2025 самовільно залишив тимчасове місце розташування 2 штурмової роти безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_4 та наразі перебуває за місцем проживання.

За даним фактом 18.12.2025 розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - нез`явленні вчасно на службу без поважних причин тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

26.12.2025 вказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження та присвоєно єдиний номер досудового розслідування № 0000119.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.06.2025 № 163 солдата військової служби за контрактом ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця-оператора 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , яка знаходиться в оперативному підпорядкуванні 2 штурмової роти безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за добровільної згоди (контрактом) в умовах воєнного стану, у військовому званні - «солдат».

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян прийнятих на військову службу за контрактом вважається день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно вимог п.п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України в Україні введено воєнний стан із 05:30 24.02.2022, строк дії якого продовжено по теперішній час.

Крім того, цього ж дня Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» № 65/2022 у зв`язку з військовою агресією проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової й мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань на території України оголошено проведення загальної мобілізації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11,12,14,16, 127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Згідно ст.ст. 1, 2, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України солдат військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 24.06.2025, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 15:00 год., солдат ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від виконання обов`язків військової служби, в тому числі від виконання поставлених завдань, в рамках здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, без дозволу командування та начальників, яким підпорядкований за службою, без поважних причин, в умовах воєнного стану та з метою тимчасового ухилення від подальшого проходження військової служби, самовільно залишив місце служби - місце тимчасового розташування 2 штурмової роти безпілотних систем військової частини НОМЕР_1 в районі населеного пункту АДРЕСА_4 , де проходив військову службу, після чого проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, тривалістю понад три доби за невідомим місцем знаходження, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до моменту встановлення його місцезнаходження працівниками поліції за місцем проживання, що по АДРЕСА_1 .

Таким чином, за час відсутності за місцем несення служби в оперативному підпорядкуванні військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами указаної військової частини, правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також учинене ним самовільне залишення місця служби без дозволу командира та без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

Крім того, встановлено, що солдат ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.

Так, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, виконувати розпорядок дня військової частини, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), у разі потреби відлучитись питати дозволу у командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Відповідно до ст.ст. 3 та 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до ст.ст. 3 та 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю. Держава зобов`язана забезпечувати охорону життя та здоров`я людини, а кожен має право на їх захист від протиправних посягань.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Однак, солдат ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно- правових актів вчинив нове умисне кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 18.11.2025 близько 21:00 год. ОСОБА_4 перебував у будинку за адресою: АДРЕСА_5 , спільно з ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 , де вживали спільно алкогольні напої.

Перебуваючи на веранді вказаного будинку, між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_4 , виник умисел, спрямований на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на умисне нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та небезпечних наслідків у виді тілесних ушкоджень, ОСОБА_8 , взяв дерев`яний табурет та наніс ОСОБА_6 один удар у ділянку голови, від чого останній впав на підлогу.

Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 продовжуючи вчиняти кримінальне правопорушення, наніс ще декілька (не менше трьох) ударів табуретом у ділянку голови ОСОБА_6 .

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_9 , потерпілому ОСОБА_6 спричинено легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я, а саме: тупа травма правого ока з синцем та субкон`юнктивальним крововиливом, зниженням зору, а також два синці на лобній ділянці та два садна на ділянці лівої брови, що підтверджується висновком судово-медичної експертизи.

За даним фактом 29.12.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану та ч. 2 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 добровільно звернувся до прокурора з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності з підстав, визначених ч. 5 ст. 401 КК України та висловив намір повернутися до іншої військової частини для продовження проходження військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Разом з тим, на адресу прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони від командира військової частини ОСОБА_10 надійшла письмова згода на продовження проходження ОСОБА_4 військової служби.

Однак 18.01.2026 підозрюваний ОСОБА_4 повторно самовільно залишив тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованої на території наметового містечка в АДРЕСА_6 .

У ході проведення першочергових слідчих (розшукових) заходів встановити місцезнаходження підозрюваного не виявилося можливим. Станом на теперішній час ОСОБА_4 ухиляється від органів досудового розслідування, його фактичне місцеперебування не встановлено.

За таких обставин подальше проведення досудового розслідування є неможливим до моменту встановлення місцезнаходження підозрюваного, у зв`язку з чим виникла необхідність у зупиненні досудового розслідування до встановлення місця перебування ОСОБА_4 .

28.01.2026 постановою слідчого СВ відділу поліції № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 2 ст. 125, ч. 5 ст. 407 КК України оголошено в розшук.

У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та житель АДРЕСА_1 , громадянин України.

Підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України обґрунтовується наступними доказами:

- показами потерпілого ОСОБА_6 від 20.11.2025;

- показами свідка ОСОБА_7 від 21.11.2025;

- висновком судово-медичної експертизи № 83 від 27.11.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Підозра ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України обґрунтовується наступними доказами:

- матеріалами службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини 24.06.2025 ОСОБА_4 , старшим стрільцем-оператором 3 штурмового спеціалізованого відділення 1 штурмового спеціалізованого взводу штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 ;

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

На даний час в органу досудового розслідування наявні підстави у застосуванні стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки встановлені ризики, визначені ст. 177 КПК України, які вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності, шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду та впливати на свідків у кримінальному провадженні.

При оцінці обставин, передбачених ст. 178 КПК України, досудове слідство приймає до уваги, що:

- наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_4 тяжкого кримінального правопорушення, є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку;

- у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 загрожує покарання за тяжкий злочин вчинений в умовах воєнного стану у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє застосування до нього запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі та свободи пересування;

Оцінюючи особу підозрюваного, з врахуванням статті 178 КПК України, слідство приходить до висновку, що ОСОБА_4 тяжкими захворюваннями, які би перешкоджали застосуванню до нього даного запобіжного заходу, не хворіє.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи, покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Серед іншого, ризик переховування повинен оцінюватись в світлі обставин цього кримінального провадження, особистості підозрюваного, його майнового стану, а також соціальних зв`язків.

Так, підозрюваному інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, що відповідно до вимог закону належить до тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а також ч. 2 ст. 125 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду а також в тому числі втекти на непідконтрольну Україні територію. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке вчинене в умовах воєнного стану, а тому з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване правопорушення останній може впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні з метою зміни ним показань, шляхом їх вмовляння, залякування чи підкупу з метою подальшого спонукання до перекручування або спотворення обставин, також ОСОБА_4 може схиляти свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі алібі щодо його непричетності до вчинення інкримінованому йому правопорушення, тим самим перешкоджаючи кримінальному провадженню, які їм відомі, зміни показань у суді, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків та потерпілого, слід врахувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1,2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків та потерпілого існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при збиранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків і дослідження їх судом.

При цьому, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що свідки та потерпілий у цьому кримінальному провадженні в суді ще не допитувалися, а тому наявність вказаного ризику є обґрунтованою.

Усвідомивши невідворотність покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, підозрюваний ОСОБА_4 , без застосування запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від слідчого, прокурора та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, сторона обвинувачення звертає увагу на те, що ОСОБА_4 є військовослужбовцем який двічі самовільно залишив військову частину, що також підтверджує можливість останнього переховуватись від слідчого, прокурора та суду.

Відтак, з метою безперешкодного завершення досудового розслідування у кримінальному провадженні, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, є необхідність застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.

Без застосування вказаного запобіжного заходу запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливо. При цьому, більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти настанню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, вислухавши прокурора, яка просила клопотання задовольнити з підстав, що у ньому наведені, дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що слідчим доведено, що ОСОБА_4 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке є тяжкими злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України яке є нетяжкими злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до одного року, або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Окрім того, слідчим суддею враховуються положення ч. 8 ст. 176 КПК України відповідно до яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Згідно із вимогами ч. 4 ст. 189 КПК України, суд відмовляє у наданні дозволу на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, якщо прокурор не доведе, що зазначені у клопотанні про застосування запобіжного заходу обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а також є достатні підстави вважати, що: 1) підозрюваний, обвинувачений переховується від органів досудового розслідування чи суду; 2) одержавши відомості про звернення слідчого, прокурора до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу, підозрюваний, обвинувачений до початку розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу вчинить дії, які є підставою для застосування запобіжного заходу і зазначені у статті 177 цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, переховується від органів досудового слідства, а одержавши відомості про звернення слідчого за погодженням із прокурором до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу до початку розгляду клопотання в суді може не прибути до суду за судовим викликом.

Враховуючи викладене, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особу підозрюваного, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не спроможне забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, визначеним КПК України та запобігання ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зауважує, що зібрані та долучені до клопотання докази підтверджують, наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та обставини за яких до особи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважає, що наявні підстави, згідно з ч. 4 ст. 189 КПК України, для надання дозволу на затримання підозрюваного з метою приводу для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 188, 189, 190, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119 від 20.11.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125, ч. 5 ст. 407 КК України, про надання дозволу на затримання підозрюваного з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 - задовольнити.

Надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Затримана на підставі ухвали слідчого судді особа не пізніше тридцяти шести годин з моменту затримання повинна бути звільнена або доставлена до слідчого судді, який постановив ухвалу про дозвіл на затримання з метою приводу.

Службова особа, яка на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання затримала особу, зобов`язана негайно вручити їй копію зазначеної ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СВ ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_11 та прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 .

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту:

- приводу підозрюваного до суду;

- закінчення шести місяців із дати постановлення ухвали у якій не зазначено строку її дії;

- добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді;

- відкликання ухвали прокурором.

Ухвала набирає законної сили та підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 06.03.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_12