ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/239/26 Справа № 203/8142/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000143 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 06 січня 2026 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 06 січня 2026 року було частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні №0000143 від 29.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 246 КК України.

Накладено арешт на майно, вилучене під час проведення обшуків 17.12.2025 року, на підставі ухвал слідчих суддів Центрального районного суду міста Дніпра, з метою збереження речових доказів, а саме на:

- грошові кошти у розмірі 40 000,00 грн, що передавались 12.12.2025 року ФОП ОСОБА_10 у якості неправомірної вигоди, чорнові записи щодо ФОП ОСОБА_10 , чорнові записи, мобільні телефони Nokia 6300, Redmi 7 (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання начальника Новомосковського надлісництва ОСОБА_11 : АДРЕСА_1 );

- договори, акти виконаних робіт, платіжні доручення, технічні карти, калькуляції, специфікації ФОП ОСОБА_10 , ТОВ «Крона-Ресурс», ТОВ «КремПром» за 2025 рік, посадові інструкції працівників лісництв, накази про їх призначення на посади (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою: місто Дніпро, вулиця Космічна, 35);

- 6 (шість) флеш-носіїв інформації, 216 аркушів документації ТОВ «Крона-Ресурс», ТОВ «КремПром» (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання громадянина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : АДРЕСА_2 );

- мобільні телефони Redmi 9, Samsung A12 (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою: АДРЕСА_3 );

- чорнові записи, грошові кошти в сумі 650 000,00 грн, мобільний телефон «Моторола», ПЕОМ «MacBook» (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : АДРЕСА_4 );

- журнал обліку та зберігання речових доказів (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою розташування Відділення поліції №2 Самарівського РВП ГУНП: м. Перещепине, мікрорайон Кільченський, 7);

- грошові кошти в сумі 53 680,00 грн, мобільні телефони Nokia TA-1566, Samsung Galaxy A02 (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання ОСОБА_13 : АДРЕСА_5 );

- транспортний засіб автомобіль ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , із забороною відчуження, розпорядження вказаним майном, повернувши його на відповідальне зберігання власнику (протокол обшуку від 17.12.2025 року автомобіля ГАЗ 3309, д.н.з. НОМЕР_1 );

- транспортний засіб автомобіль Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві власності належить ОСОБА_13 , із забороною відчуження, розпорядження вказаним майном, повернувши його на відповідальне зберігання власнику (протокол обшуку від 17.12.2025 року автомобіля Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_2 );

- ноутбук «Леново», мобільні телефони «Самсунг» та «ОРРО» (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за місцем мешкання ОСОБА_14 : АДРЕСА_6 );

- мобільний телефон Iphone 11 Pro Max, прилад нічного бачення Pulsar, грошові кошти в сумі 40000 грн, 3 (три) флеш-накопичувача MicroSD 32GB (протокол обшуку від 17.12.2025 року за адресою мешкання ОСОБА_15 : АДРЕСА_7 );

- облікові бирки для лісозаготівельних матеріалів (протокол обшуку від 17.12.2025 року автомобіля ОСОБА_15 Mitsubishi Outlender, д.н.з. НОМЕР_3 );

- мобільні телефони РОСО С40, Sigma, бензопила Stihl MS361 (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання лісничого ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_3 : АДРЕСА_8 );

- грошові кошти в сумі 54 000 грн, мобільний телефон Redmi 14C, бензопила Stihl 180 (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання ОСОБА_17 : АДРЕСА_9 );

- мобільний телефон Iphone 11, блокнот з чорновими записами, вантажні накладні на відвантаження деревини (10 штук) (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання ОСОБА_18 : АДРЕСА_10 ).

У задоволенні іншої частини вимог клопотання відмовлено.

Слідчий суддя зазначив, що у ході судового розгляду клопотання прокурора судом було встановлено, що матеріалами клопотання підтверджена наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, ухвалами слідчих суддів були надані дозволи на проведення обшуків у фігурантів кримінального провадження та вилучення майна, на яке вказує прокурор, та таке майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Водночас клопотання прокурора не підлягає задоволенню в частині вимог про заборону одночасно користуватися майном, розпоряджатися ним або відчужувати його щодо транспортних засобів. Оскільки нормативної вимоги щодо одночасної заборони і розпоряджатися (відчужувати), і користуватися арештованим майном, вказана норма КПК України не містить. Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Також прокурор не довів суду належними та допустимими доказами те, що наступне майно, належне, зокрема, ОСОБА_12 блокнот з чорновими записами; ОСОБА_8 та ОСОБА_9 техпаспорти на автомобілі «Урал», д.н.з. НОМЕР_4 , «ЗИЛ», д.н.з. НОМЕР_5 , «Урал», д.н.з. НОМЕР_6 ; ОСОБА_9 чорнові записи, платіжні квитанції, договори оренди ТЗ, печатку ФОП ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 33000 грн, 4 (чотири) бензопили Kaltman, Husqvarma 365 2 шт, Stihl MS361, було вилучено в ході проведення обшуків на підставі ухвал слідчих суддів. Оскільки матеріали клопотання не містять таких ухвал слідчих суддів, як і протоколів обшуків, складених в ході їх проведення із фіксацією виявленого та вилученого майна у вказаній частині клопотання.

В апеляції:

- адвокат ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора в частині накладення арешту на чорнові записи, грошові кошти в сумі 650 000 гривень, мобільний телефон «Моторола», ПЕОМ «MacBook» (протокол обшуку від 17.12.2025 року, проведений за адресою мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що ухвала є незаконною та необгрунтованою, оскільки при її прийнятті слідчий суддя неповно та однобічно дослідив надані докази.

Зазначає, що слідчим суддею було проігноровано всі обставини справи.

Вказує, що жодна з речей і документів вилучених під час обшуку за адресою проживання ОСОБА_8 не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки не має слідів вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача, адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та наполягала на їх задоволенні, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката, посилаючись на її безпідставність, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Зважаючи на те, що ухвала слідчого судді оскаржується лише в частині накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за адресою мешкання ОСОБА_8 , колегія суддів з урахуванням положень ч. 1 ст. 404 КПК України, згідно з якими суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, висновки слідчого судді в іншій частині не перевіряє.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність має ґрунтуватися на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог кримінального процесуального закону.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема, арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За приписами ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна відповідно до приписів ч. 2 ст. 171 КПК України повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ накладення арешту на майно має бути законним, переслідувати легітимну мету та пропорційним меті, яка переслідується, а не бути надмірним обтяженням для особи.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження серед іншого є те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Як вбачається з матеріалів, які надані апеляційному суду, прокурор відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, вилученого 17.12.2025 року під час проведення обшуків, за місцем мешкання ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження №0000143 від 29.04.2025 року, станом на 19.12.2025 року, до ЄРДР було внесено 5 записів та зареєстровано осіб, яким повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за попередньою правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 246 КК України (запис №1) за ч. 4 ст. 246 КК України, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (запис №4) за ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до постанови прокурора від 17.09.2025 року про об`єднання кримінальних проваджень, було постановлено об`єднати кримінальні провадження №0000143 від 29.04.2025 року та №0000317 від 20.08.2025 року в одне провадження під №0000143 від 29.04.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20.11.2025 року, справа №203/8142/25, провадження №1-кс/0203/5113/2025, (слідчий суддя ОСОБА_21 ), було задоволено клопотання прокурора та надано слідчим Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, які входять до складу слідчої групи та прокурорам, що входять до групи прокурорів у кримінальному провадженні №0000143, дозвіл на проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_4 , розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером: :02:013:0049, яка належить останньому на праві власності, з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення приладдя для порубки лісу, техніки для транспортування деревини, автомобілів, що використовувались при вчиненні кримінального правопорушення, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, карт пам`яті, флеш накопичувачів, банківських карток; банківських чеків, особистих зошитів та блокнотів, чернеток, грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

Відповідно до протоколу обшуку від 17.12.2025 року, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 20.11.2025 року, справа №203/8142/25, провадження №1-кс/0203/5113/2025, за місцем проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 , ОСОБА_8 добровільно видав мобільний телефон марки Моторола, зеленого відтінку. На першому поверсі будинку в шафі коридору був виявлений пакет чорного кольору з грошовими коштами в національній валюті на загальну суму 650000,00 грн, з яких 400 купюр номіналом по 1000 грн, 500 купюр номіналом по 500 грн. В спальній кімнаті, розташованій на другому поверсі виявлено: протокол перевірки технічного стану транспортного засобу №00777-03396-23, ВХ №514041; зошит в лінійку з чорновими рукописними записами; три окремих аркуші з чорновими записами; MacBook Pro, сірого кольору; технічний паспорт НОМЕР_7 , на автомобіль ЗІЛ, д.н.з. НОМЕР_5 ; технічний паспорт НОМЕР_8 , на автомобіль «Урал», д.н.з. НОМЕР_4 . Вказаною кімнатою користується ОСОБА_8 . В гаражі виявлено: технічний паспорт НОМЕР_9 , на автомобіль «Урал», д.н.з. НОМЕР_6 ; два номерні знаки державного зразка НОМЕР_6 .

Вищевказане майно, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, в порядку ст. 98 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, органом досудового розслідування вирішується питання щодо накладення арешту на вищевказане вилучене майно - речові докази, адже грошові кошти можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в мобільних телефонах та інших вилучених документах, можуть міститись відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення.

Власником зазначеного майна є ОСОБА_8 .

З метою збереження речових доказів є необхідність накладення арешту на вилучене майно, тому прокурор звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням.

Колегія суддів зауважує, що приписами до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 10 ст. 172 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Дніпра від 20.11.2025р. задоволено клопотання прокурора про проведення обшуку.

Надано дозвіл на проведення обшуку житла за місцем мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , з метою фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, виявлення та вилучення приладдя для порубки лісу, техніки для транспортування деревини, автомобілів, що використовувались при вчиненні кримінального правопорушення, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, сім-карток мобільних операторів, карт пам`яті, флеш накопичувачів, банківських карток, банківських чеків, особистих зошитів чи блокнотів, чернеток, грошових коштів здобутих злочинним шляхом.

17.12.2025 року проведено обшуки за місцем мешкання ОСОБА_8 в ході проведення яких виявлено та вилучено вище вказане майно, що належить ОСОБА_8 .

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що прокурором у клопотанні не наведено жодних належних та допустимих доказів того, що грошові кошти, мобільний телефон, комп`ютерна техніка та інше вилучене майно, яке належить ОСОБА_8 , було набуте злочинним шляхом або є предметом чи знаряддям кримінального правопорушення.

Матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, додані до клопотання, не містять відомостей, які б свідчили про одержання ОСОБА_8 грошових коштів або іншого майна внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Перевіривши матеріали, які надані апеляційному суду, колегія суддів зауважує, що на час розгляду клопотання прокурора про арешт майна в суді першої інстанції ОСОБА_8 , або ОСОБА_9 не повідомлено про підозру у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому колегія суддів зазначає, що наявність підозри сама по собі не є автоматичною підставою для арешту майна, та не звільняє сторону обвинувачення від обов`язку довести зв`язок майна з кримінальним правопорушенням.

Прокурор у клопотанні не навів жодних обставин, які б свідчили, що ОСОБА_8 , або ОСОБА_9 брали участь у вчиненні кримінального правопорушення, знали або могли знати про можливе злочинне походження майна, набули належне їм майно внаслідок кримінально-протиправних дій.

Адвокатом ОСОБА_7 надано докази на підтвердження факту законності походження вилученого майна.

За таких обставин накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_8 , є необґрунтованим та таким, що грубо порушує принцип недоторканості права приватної власності.

Відтак, доводи представника власників майна про те, що вилучені грошові кошти, мобільні телефони, комп`ютерна техніка є власністю ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та не мають жодного відношення до зазначеного кримінального провадження, органом досудового розслідування не спростовано, а також не доведено, що вказане майно було набуте злочинним шляхом.

Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що вилучені грошові кошти та інше майно постановою прокурора від 18.12.2025р. були визнані речовими доказами, в той же час, наявність самої лише постанови про визнання майна речовим доказом не є безумовною підставою для накладення арешту та для висновку про їх відповідність критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя, задовольняючи клопотання прокурора, фактично обмежився формальним посиланням на постанову про визнання майна речовими доказами, не перевіривши достатність та належність доказів, що підтверджують відповідність вилученого майна критеріям ст. 98 КПК України, чим порушив вимоги ст. 94 КПК України щодо оцінки доказів.

Прокурор, обґрунтовуючи необхідність арешту майна, послався на п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів.

Водночас у клопотанні не зазначено яким саме чином кожен із предметів відповідає критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України, які сліди кримінального правопорушення могли зберегтися на транспортних засобах, грошових коштах або іншому майні, які конкретні слідчі (процесуальні) дії планується провести з цим майном та яким чином вони можуть вплинути на доведення обставин кримінального провадження.

Фактично твердження сторони обвинувачення мають припущений характер і не підкріплені жодними об`єктивними даними.

Прокурором не доведено наявності реальних ризиків приховування чи відчуження майна, а також неможливості досягнення цілей кримінального провадження менш обтяжливими заходами, що свідчить про непропорційність обмеження права власності.

Таким чином, з огляду на викладені обставини, апеляційний суд не вбачає підстав для подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, оскільки накладення арешту на майно належного ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи власників майна потребам досудового розслідування і при вказаних обставинах явно порушує справедливий баланс між інтересами власника майна, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.

Відповідно до п. 2) ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно з п. 2 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

В свою чергу, п. 1) ч. 1 ст. 411 КПК України встановлює, що судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Отже, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 , подана в інтересах власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді від 06.01.2026 року скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора щодо накладення арешту на вилучене майно та повернення цього майна його власникам.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532, 615 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , яка діє в інтересах ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Дніпра від 06 січня 2026 року про часткове задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на майно, - скасувати.

Постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000143 від 29.04.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 365, ч. 4 ст. 246 КК України, в частині накладення арешту на майно вилучене в ході обшуку проведеного 17.12.2025 року за адресою мешкання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_4 - чорнові записи, грошові кошти в сумі 650 000,00 гривень, мобільний телефон «Моторола», ПЕОМ «MacBook», - відмовити та зобов`язати слідчого повернути власнику вилучене зазначене майно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4