Провадження 11-кп/824/3313/2026 Доповідач в суді ІІ інстанції ? ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

05 березня 2026 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі суддів:

ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження № 0000110 від 27.03.2022за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2023 року,-

в с т а н о в и л а :

У провадженні Київського апеляційного суду у складі колегії суддів ОСОБА_2 (головуючий), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 перебуває на розгляді апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 04 грудня 2023 року про обвинувачення ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.111, ч.5 ст.407 КК України.

У ході апеляційного розгляду даного провадження прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 було подано клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_9 . Обґрунтовувалось клопотання тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 закінчується, а ризики, що стали підставою для обрання запобіжного заходу, не припинили свого існування.

Вислухавши пояснення:

прокурора, який подане клопотання підтримав, підтвердив його доводи та просив його задовольнити;

обвинуваченого та його захисників, які заперечували щодо задоволення клопотання прокурора та просили визначити інший більш м`який запобіжний захід або визначити розмір застави;

вивчивши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи клопотання, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Відповідно до положень ч.6 ст. 176 КПК України та ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які обвинувачуються, зокрема, у вчиненні злочину, передбаченого статтею 407 КК України, та до осіб, які обвинувачуються, зокрема, у вчиненні злочину, передбаченого ст.111 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою. При цьому, за правилами ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Абзацом 8 ч. 4 ст.183 КПК України установлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109 - 114-?, 258 - 258-?, 260, 261, 402 - 405, 407, 408, 429, 437 - 442 КК України.

Тобто, зміст положень ч.6 і ч.8 ст.176, ч.3 та абз. 8 ч. 4 ст.183 КПК України дає підстави для висновку про те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 111, 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою із можливістю визначення розміру застави, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, а також обставини зазначені у ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, наявність постійного місця роботи або навчання, його репутацію, наявність судимостей та інше.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою обрано постановою Верховного Суду від 24 листопада 2025 року. Відповідно до мотивувальної частини Постанови, висновок касаційного суду щодо необхідності застосування до ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою був обумовлений ступенем тяжкості кримінального правопорушення, в якому обвинувачується останній та наявність ризиків, які передбачено ст.177 КПК України, зокрема, можливого переховування від суду. При цьому, метою застосування запобіжного заходу слугувало забезпечення виконання процесуальних рішень.

У ході продовження застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу апеляційним судом визнавалося те, що констатовані касаційним судом ризики не припинили свого існування.

Колегія суддів враховує, що єдиною метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, що обумовлює підстави застосування запобіжного заходу.

Наразі, у поданому клопотанні про продовження строку дії застосованого до ОСОБА_9 запобіжного заходу прокурор заявив про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 та п.4 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів констатує наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема передбаченого п.1 - переховування від суду. Цей ризик обумовлений як ухваленим щодо обвинуваченого вироку, так і оголошеним в Україні воєнним станом, викликаним збройною агресією ворога. Вказані висновки обумовлюються тим, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинах у тому числі проти основ національної безпеки України та наразі щодо нього ухвалено обвинувальний вирок із реальним строком остаточного покарання у виді 15 років позбавлення волі, який переглядається в апеляційному порядку. У контексті наявності констатованого ризику колегією суддів враховуються і дані про особу ОСОБА_9 , який будучи обізнаним із методами оперативно-розшукової діяльності може переховуватися від суду та правоохоронних органів, а також покинути територію України у незаконний спосіб. Наведене указує на доведеність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, що дає підстави для висновку про необхідність продовження дії запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , із урахуванням положень ч.6 і ч.8 ст. 176 КПК України, - у виді тримання під вартою.

Поряд із цим, колегія суддів враховує і те, що тримання особи під вартою у порядку застосування запобіжного заходу не ставить на меті покарання особи, а застосовується виключно із метою попередити існуючі ризики, перелік яких визначений ч.1 ст. 177 КПК України.

На переконання колегії суддів, подальше застосування до обвинуваченого ОСОБА_9 безальтернативного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не можливо визнати виправданим. Ступінь констатованого ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, із урахуванням даних про особу ОСОБА_9 , сутності пред`явленого йому обвинувачення, а також висновків колегії суддів, викладених у мотивувальній частині постанови Верховного Суду від 24.11.2025, формують у колегії суддів переконання про можливість встановлення альтернативного запобіжного заходу у виді застави, що указує на наявність підстав для висновку про можливість, за правилами ч.3 ст.183 КПК України визначити альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Такою, яка буде здатною запобігти існуючому ризику та забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_9 , покладених на нього обов`язків, на переконання колегії суддів буде розмір застави, передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, який визначений законодавцем для категорії злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_9 , при цьому у максимальному розмірі встановленої межі - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На думку колегії суддів, такий розмір застави здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігти існуючому ризику.

У зв`язку із викладеним, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб із покладенням обов`язків, у разі внесення застави, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, що буде необхідними для забезпечення дієвості застосованого щодо нього запобіжного заходу.

Керуючись ст. ст. 331, 405, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Клопотання прокурора - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_9 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» на 60 днів до 03 травня 2026 року включно.

До запобіжного заходу у виді тримання ОСОБА_9 під вартою, застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 998 400 (дев`ятсот дев`яносто вісім тисяч чотириста) гривень.

У разі внесення застави, ОСОБА_9 з під-варти звільнити негайно та зобов`язати останнього прибувати до суду за першою вимогою у рамках цього кримінального провадження та у відповідності до положень ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- прибувати до суду із встановленою періодичністю;

- не відлучатися за межі Чернігівської та Київської області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати при наявності на зберігання документи, які надають право на виїзд із України і в`їзд в Україну.

На підставі ч.7 ст.194 КПК України строк дії обов`язків визначених судом встановити у 2 (два) місяці із моменту звільнення ОСОБА_9 із-під варти у зв`язку із внесенням застави.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ

____________________ _________________________ ________________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4