Справа № 344/7767/26
Провадження № 11-сс/4808/218/26
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2026 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 ,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2026 року задоволено клопотання слідчого про продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 22 травня 2026 року включно.

Своє рішення суд мотивував тим, що відносно ОСОБА_7 до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ч.2 ст.255, ч.4 ст.28 ч.4 ст.189, ч.4 ст.28 ч.3 ст.146, ч.2 ст.28 ч.1 ст.162, ч.2 ст.28 ч.1 ст.182 КК України. Підготовче засідання у кримінальному провадженні не призначено. Діючий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 . Строк дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу спливає. Ризики не зникли та не зменшилися. Інший, більш м`який запобіжний захід, не буде дієвим для запобігання ризикам зазначеним у ст.177 КПК України та не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_8 не погодився з ухвалою слідчого судді та подав апеляційну скаргу, в якій оскаржує її законність і обґрунтованість. Серед доводів зазначає:

- слідчий суддя не здійснив об`єктивного та всебічного дослідження матеріалів справи та без належної перевірки фактичних даних повністю прийняв позицію сторони обвинувачення;

- доказів наявності ризиків передбачених ст.177 КПК України справа не містить;

- поза увагою слідчого судді залишилися обставини, що характеризують особу ОСОБА_7 , зокрема: наявність міцних соціальних зв`язків; відсутність судимостей; він не притягався до адміністративної відповідальності; є офіційно працевлаштованим; одружений та має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання; характеризується виключно з позитивної сторони; активно допомагає Збройним Силам України;

- слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 не знайомий з потерпілими, свідки та інші обвинувачені вже були допитані під час досудового розслідування, що спростовує ризик здійснення на них незаконного впливу;

- висновки слідчого судді переважно базуються на тяжкості інкримінованих злочинів, що прямо суперечать усталеній практиці ЄСПЛ та вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод;

- слідчий суддя належним чином не дослідив можливість застосування альтернативних, більш м`яких запобіжних заходів

- сторона обвинувачення не довела перед слідчим суддею, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові обставини, які б виправдовували подальше перебування обвинуваченого під вартою.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням волі, а саме цілодобовий домашній арешт.

В судовому засіданні апеляційного суду захисник та підозрюваний підтримали апеляційні вимоги.

Прокурор заперечив проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення та промови учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали клопотання, перевіривши апеляційні доводи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як встановлено ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, слідчий суддя врахував вимоги наведених норм права та дійшов обґрунтованих висновків, з якими погоджується і апеляційний суд

Слідчий суддя врахував, що досудове розслідування закінчено та обвинувальний акт передано до суду.

Зазначені обставини підтверджують обґрунтованість підозри та достатність сукупності зібраних доказів для завершення досудового слідства у вигляді звернення до суду з обвинувальним актом.

Також, слідчий суддя дійшов обґрунтованих висновків, що ризики зазначені в клопотанні та передбачені ст.177 КПК України не зникли та не зменшилися.

Зокрема, усвідомлення обвинуваченим достатності доказів для направлення обвинувального акту до суду, не сприяє зменшенню ризику переховування від суду з метою уникнути відповідальності.

Також, не встановлено обставин, що вказували б на зникнення ризику незаконного впливу на потерпілих, свідків чи інших співучасників у даному кримінальному провадженні, показання яких суд буде оцінювати після безпосереднього дослідження.

Доводи апелянта про те, що слідчий суддя формально погодився з позицією сторони обвинувачення та не здійснив належної оцінки обставин справи, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки зі змісту оскаржуваної ухвали вбачається, що слідчим суддею були досліджені як матеріали подані стороною обвинувачення, так і доводи сторони захисту, у тому числі відомості щодо особи ОСОБА_7 , його сімейного стану, наявності дітей, позитивних характеристик, відсутності судимостей та здійснення благодійної діяльності. Водночас наведені обставини самі по собі не спростовують встановлених ризиків та не свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_7 від суду. При оцінці такого ризику обґрунтовано враховано не лише наявність соціальних зв`язків чи позитивну характеристику особи, а й тяжкість інкримінованих злочинів, спосіб їх вчинення, роль обвинуваченого у співучасті з іншими обвинуваченими, обсяг можливого покарання та усвідомлення особою невідворотності кримінальної відповідальності у разі доведення вини. З огляду на це, ризик його переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності є реальним та високим. Наявність у обвинуваченого паспорта громадянина України для виїзду за кордон також правомірно врахована слідчим суддею при оцінці вказаного ризику.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризику незаконного впливу на свідків, потерпілих та інших обвинувачених не спростовують висновків слідчого судді. Із матеріалів провадження вбачається, що інкриміновані кримінальні правопорушення, за версією сторони обвинувачення, були вчинені у складі злочинної організації за попередньою змовою групою осіб із чітким розподілом ролей між її учасниками. За таких обставин ризик незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження не є формальним. Та обставина, що окремі свідки та потерпілі були допитані під час досудового розслідування, не виключає можливості здійснення на них впливу до моменту безпосереднього дослідження доказів судом під час судового розгляду, оскільки суд оцінює показання, надані безпосередньо у судовому засіданні.

Обґрунтованими є і висновки слідчого судді щодо наявності ризику вчинення ОСОБА_7 іншого кримінального правопорушення. Характер інкримінованих дій, які, за версією сторони обвинувачення, були пов`язані із системним вимаганням грошових коштів, застосуванням психологічного тиску та насильства щодо потерпілих у складі злочинної організації, свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки інкримінованої поведінки та дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може продовжити протиправну діяльність або здійснювати вплив на потерпілих з метою зміни їх показань.

Слідчий суддя навів належні та достатні мотиви для продовження строку тримання під вартою, перевірив наявність обґрунтованого обвинувачення та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також оцінив можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів. Сам по собі факт незгоди сторони захисту з оцінкою цих обставин не свідчить про порушення вимог Конвенції чи практики ЄСПЛ.

Доводи апеляційної скарги про можливість застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Проаналізувавши обставини встановлені слідчим суддею та вимоги наведених норм діючого кримінального процесуального законодавства, апеляційний суд вважає оскаржуване рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.

Враховуючи наведене вище, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23 квітня 2026 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4