Справа № 545/1079/26
Провадження № 1-в/545/98/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.03.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Полтавського районного суду Полтавської області в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого до засудження за адресою АДРЕСА_1 , засудженого вироком Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 06.06.2022 за ч. 2 ст. 109, ст.ст. 75,76 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, з іспитовим строком 1 рік, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2023 іспитовий строк скасовано та направлено для відбуття призначеного покарання у виді позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

в с т а н о в и в:

засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, обґрунтувавши його тим, що відбув 1/2 строку покарання у виді позбавлення волі, відсутністю непогашених дисциплінарних стягнень, належним виконанням обов`язків засудженого, що свідчить про стійку позитивну поведінку та те, що він став на шлях виправлення і заслуговує на умовно-дострокове звільнення.

ОСОБА_5 у судовому засіданні заяву підтримав, просив її задовольнити. Зазначив, що не працює в установі, оскільки у нього відсутній паспорт громадянина України. За час перебування в установі мав одне стягнення у виді поміщення до ДІЗО, яке погашене, заохочень не має. Крім того, вказав, що не згоден із вироком Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 06.06.2022, але погодився із призначеним покаранням. Вирок не оскаржував, оскільки не знав про таку можливість. Проте, подавав заяви про перегляд вироку як за нововиявленими так і за виключними обставинами. Судами першої та апеляційної інстанції заяви були залишені без задоволення. Вважає, що йому не вірно призначили покарання.

Представник установи при прийнятті рішення за заявою засудженого поклався на розсуд суду. Водночас зазначив, що комісія установи розглядала питання щодо можливого умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 , проте відмовила у внесенні подання до суду, враховуючи, що засуджений не довів своє виправлення.

Прокурор проти задоволення заяви засудженого заперечував, зазначивши, що ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, має право вирішувати певні питання, зокрема, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Згідно із ч.ч. 2, 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув 1/2 частини строку покарання призначеного судом, а саме, за нетяжкий злочин.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», надано роз`яснення, що при розгляді питання про умовно - дострокове звільнення судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, виправно-трудової установи, а також наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Красногвардійського районного суд м. Дніпропетровська від 06.06.2022 за ч. 2 ст. 109, ст.ст.75,76 КК України до 3 років позбавлення волі без конфіскації майна, з іспитовим строком 1 рік (а.о.с.6-9).

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.05.2023 скасовано ОСОБА_5 звільнення від покарання з випробуванням за вищевказаним вироком та направлено ОСОБА_5 для відбування покарання, визначеного судом в місця позбавлення волі (а.о.с.12-13).

Засуджений відбуває покарання в ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)», початок строку покарання 23.10.2023, кінець строку покарання 12.08.2026. На час звернення установи до суду та розгляду справи ОСОБА_5 відбув більше 1/2 строку покарання. Невідбутий строк покарання становить 4 місяці 6 днів.

Як зазначено у п.2 Постанови Пленуму «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи клопотання про умовно-дострокове звільнення суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 24.03.2026 начальником ДУ «Божковська виправна колонія (№16), ОСОБА_5 за період відбування покарання в установі має 1 стягнення (03.04.2024 за порушення режиму утримання рішенням дисциплінарної комісії установи поміщено в ДІЗО на 14 діб, погашено 17.10.2024), заохочення відсутні. Утримує в чистоті та порядку спальне місце і приліжкову тумбочку, завжди має охайний зовнішній вигляд, дотримується вимог санітарії та гігієни. Самостійно виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користувався при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До засудження працював офіційно, в установі не працевлаштований, з огляду на те, що посвідчення особи, яке зберігається в особовій справі не є паспортом громадянина України.

У довідці від 24.03.2026 №15/10-1/185 виданою ДУ «Божковська виправна колонія (№16) вказано, що засуджений ОСОБА_5 , який прибув до установи 16.11.2023 на оплачуваних роботах не працював, на особовому рахунку має 10,26 грн. отриманих від рідних.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вдруге наголошує що, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. При цьому, суд повинен враховувати поведінку засудженого, а саме за весь період відбування ним покарання.

Водночас, сама по собі позитивна характеристика в установі, на час звернення із заявою про умовно-дострокове звільнення, є підтвердженням нормальної поведінки засудженого, проте не є достатньою підставою для умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Суд звертає увагу на те, що засуджений не працевлаштований за весь час відбування покарання в установі, заохочення в нього відсутні, мав стягнення за порушення режиму утримання за зберігання модему (рішенням дисциплінарної комісії установи від 03.04.2024 поміщено в ДІЗО на 14 діб) (а.о.с.19), яке хоча і погашено 17.10.2024, водночас вказане у сукупності не свідчить про те, що засуджений став на шлях виправлення.

Крім того, як вбачається із характеристики від 05.03.2025, затвердженої начальником ДУ «Божковська виправна колонія (№16), засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, на підставі ст.81 КК України його не можливо звільнити умовно-достроково (а.о.с.212-213).

Вказане також підтверджується витягом із протоколу №8 від 05.03.2025 засідання комісії ДУ «Божковська виправна колонія (№16), згідно якого вбачається, що засудженому ОСОБА_5 відмовлено в представленні до суду матеріалів на умовно-дострокове звільнення як такому, що не довів свого виправлення (а.о.с.220).

Крім того, суд зауважує на суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину, щодо основ національної безпеки України, обставини його вчинення, те, що злочин було вчинено під час воєнного стану та збройного нападу держави-агресора рф на територію України, а також звертає увагу на те, що засуджений не визнав вину у скоєному злочині та не визнає, що вбачається з матеріалів особової справи.

Отже, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_5 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

ОСОБА_5 відбуваючи покарання у виді позбавлення волі, на переконання суду, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів виправлення, а тому не може бути умовно-достроково звільнений від подальшого відбування покарання.

З огляду на наведене, суд вважає, що цілі покарання, застосованого судом до ОСОБА_5 не досягнуті в більш короткий термін, ніж це визначено вироком суду, а тому його заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

у х в а л и в:

у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1