Провадження № 1-в/638/127/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, призначеного вироком відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

встановив:

До Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, призначеного вироком відносно ОСОБА_4 .

В обґрунтування подання зазначає, що 09.04.2024 року до Ізюмського РВ № 2 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області відносно громадянина ОСОБА_4 надійшов вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 21.02.2024 року, який набрав законної сили 25.03.2024 року.

На підставі ст. 76 КК України, на засудженого були покладені наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. 24.04.2024 року засудженій особі були роз`яснені покладені на неї судом обов`язки.

В період іспитового строку засуджена особа не вчинила нового правопорушення, що підтверджується вимогою УІАП ГУНП в Харківській області.

За місцем мешкання ОСОБА_4 характеризується посередньо. Виконував покладені судом обов`язки та заходи, передбачені індивідуальним планом роботи із засудженою особою. Мав порушення громадського порядку.

03 лютого 2025 року уповноваженим органом з питань пробації до Шевченківського районного суду м. Харкова було направлено подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання. 11 серпня 2025 року у задоволенні зазначеного подання було відмовлено.

Іспитовий строк, призначений засудженому, закінчився 21 лютого 2026 року.

З огляду на зазначене просить суд задовільнити подання та звільнити засудженого від відбування покарання по закінченню іспитового строку.

Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд клопотання проводити без її участі.

Прокурор в судове засідання не з`явився.

У судове засідання ОСОБА_4 не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, вивчивши подання уповноваженої особи органу з питань пробації і матеріали особової справи засудженого, приходить до висновку про необхідність відмови у його задоволенні, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 Кримінального кодексу України покарання має на меті не тільки кару, але й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Саме виправлення та ресоціалізації засуджених є одними з головних елементів мети виконання покарання.

Відповідно до ст. 6 Кримінально-виконавчого кодексу України виправлення засудженого визначається як процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Під ресоціалізацією слід розуміти свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Метою та ціллю виправлення є адаптація до життя в нормальному суспільстві особи, чиї помисли та інтереси спрямовані проти самого суспільства, незважаючи на всі застосовані до неї заходи виправлення.

Згідно з частиною 3 статті 75 Кримінального кодексу України у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 165 КВК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового злочину, за поданням органу з питань пробації за місцем проживання засудженого, звільняється судом від призначеного йому покарання, нагляд припиняється і засуджений знімається з обліку в зазначеному органі.

Пункт 9 ч. 1 ст. 537 КПК України передбачає, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку.

Відповідно до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК, має право вирішувати такі питання, зокрема, про звільнення від призначеного покарання з випробуванням після закінчення іспитового строку.

Згідно з ч. 5 ст. 534 КПК процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

При вирішенні питання про наявність чи відсутність підстав для звільнення засудженого від відбування призначеного покарання, у зв`язку із закінченням іспитового строку, суд повинен пересвідчитись чи виконав покладені на нього обов`язки засуджений в період іспитового строку, чи дотримувався він відповідної позитивної поведінки під час іспитового строку, а також чи не вчинив нового кримінального правопорушення.

Суд зазначає, що іспитовий строк є визначеним проміжком часу, протягом якого здійснюється контроль за засудженим. В разі закінчення такого строку орган пробації може звернутись до суду лише з поданням про звільнення від покарання засудженої особи, якщо буде встановлено, що протягом такого іспитового строку компетентним органом фактично не було доведено, що засуджена особа вчинила новий злочин, системно вчиняла адміністративні правопорушення або порушувала покладені на неї обов`язки.

Однак, згідно з матеріалами провадження не доведено, що засуджений ОСОБА_4 став на шлях виправлення, або з`явився до органу пробації в призначені йому дні явки, що є підставами для відмови в задоволені клопотання про звільнення від призначеного покарання після закінчення іспитового строку.

Підсумовуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні подання уповноваженої особи органу з питань пробації про звільнення від призначеного покарання після закінчення іспитового строку відносно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. 78 КК України, ст. 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Ізюмського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» Харківській області ОСОБА_3 про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням у зв`язку із закінченням іспитового строку, призначеного вироком відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1