ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/2607/23 Провадження№ 1-кс/636/542/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2026 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про передачу транспортного засобу для забезпечення потреб оборони держави у кримінальному провадженні № 0000201 від 12 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

встановив:

У провадженні органу досудового розслідування перебувало кримінальне провадження № 0000201 від 12 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України в межах якого 12.06.2023 постановою дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , транспортний засіб Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , було визнано речовим доказом та 19.06.2023 року Чугуївським міським судом Харківської області справа №636/2607/23, провадження 1-кс/636/493/23 накладено арешт на вилучене майно: автомобіль Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження переднього бамперу, передньої правої фари, пошкодження правого переднього крила, розбитого лобового скла та відсутністю державного номеру спереду, який поміщено до штраф майданчику Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з підписами учасників слідчої дії. 15.04.2026 старшим дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000201 від 12.06.2023 за ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

15 квітня 2026 року прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, про застосування спеціальної конфіскації майна передачу транспортного засобу для забезпечення потреб оборони держави у кримінальному провадженні № 0000201 від 12 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Обгрунтовуючи своє клопотання наступним. 11.06.2023 у період часу з 11 год. 12 хв. по 11 год. 20 хв. було проведено огляд місця події за адресою: Харківська область, Чугуївський район, автошлях Київ-Харків-Довжанський, 546 км. блок-пост «Джерело», за координатами локації 49.7909170, 36.7700869 та було виявлено автомобіль марки Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , біля якого знаходився гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України. Крім цього встановлено, що даний автомобіль має пошкодження переднього бамперу, передньої правої фари, пошкодження правого переднього крила, розбитого лобового скла та відсутністю державного номеру спереду. Після чого вище вказаний автомобіль було вилучено та поміщено на авто майданчик до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області, що знаходиться за адресою: Харківська область, м. Чугуїв, вул. Гвардійська, 31.

12.06.2023 постановою дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , транспортний засіб Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , було визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0000201 від 12.06.2023 за ч. 4 ст. 358 КК України.

19.06.2023 року Чугуївським міським судом Харківської області справа №636/2607/23, провадження 1-кс/636/493/23 накладено арешт на вилучене майно: автомобіль Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження переднього бамперу, передньої правої фари, пошкодження правого переднього крила, розбитого лобового скла та відсутністю державного номеру спереду, який поміщено до штраф майданчику Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з підписами учасників слідчої дії.

За даними Регіонального сервісного центру ГСЦ РСЦ МВС в Харківській, Полтавській та Сумській областях (від 26.12.2024 №31/32/13-14695-2024) відповідно до наявної у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів станом на 26.12.2024 транспортний засіб Seat Ibiza номер кузова НОМЕР_4 не реєструвався.

Крім цього за даними Державної митної служби України (Держмитслужба) (від 06.01.2025 №19-02/19-02-02/8.5/61 відповідно до наявної інформації з інформаційних ресурсів митних органів станом на 05.01.2025 відомостей щодо митного оформлення транспортного засобу марки «Seat» моделі «Ibiza» з номером VIN-коду: НОМЕР_4 не виявлено.

Відповідно до висновку експерта №225063 від 25.01.2024 встановлено, що ідентифікаційний номер кузова (VIN) « НОМЕР_2 » наданого для дослідження автомобіля «Seat ibiza» д.н.з. НОМЕР_1 нанесений заводським способом та будь-яким змінам не піддавався.

За даними ТСЦ №6341 від 15.06.2023 №31/70/11-1310, встановлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 значиться за гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на автомобіль Seat ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , та зареєстровано VIN-код кузова: НОМЕР_6 . Крім цього згідно Єдиного державного реєстру транспортних засобів, транспортний засіб Seat Ibiza з номером кузова НОМЕР_2 серед зареєстрованих не значиться.

15.04.2026 старшим дізнавачем СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000201 від 12.06.2023 за ч. 4 ст. 358 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

03.03.2026 до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшов лист від військової частини НОМЕР_7 про прохання надання їм благодійної допомоги у вигляді вказаного транспортного засобу, для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави. Крім цього військова частина НОМЕР_7 виконує бойові завдання на сході України і для їх належного виконання критично важливим є забезпечення підрозділів технікою для перевезення особового складу, військового майна, боєприпасів, тощо.

У зв`язку з вищевикладеним виникла необхідність конфіскувати в дохід держави (застосувати спеціальну конфіскацію) та передати військовій частині НОМЕР_7 вище вказаний автомобіль.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, у разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього кодексу.

Згідно п. 5 ч.9 ст.100 КПК України передбачено, що гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, частинами третьою та четвертою статті 174 КПК України врегульовано порядок вирішення питання про скасування арешту майна у двох випадках: судом - за наслідками розгляду кримінальної справи та прокурором - одночасно з винесенням ним постанови про закриття кримінального провадження.

За приписами частини 4 ст. 132 КПК України, ухвала слідчого судді або суду про застосування заходів забезпечення кримінального провадження припиняє свою дію після закінчення строку її дії, скасування запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом. Після закриття кримінального провадження втручання у сферу приватних інтересів (арешт майна) фактично набуває свавільного характеру, з огляду на що приписи ч. 4 ст. 132 КПК є дієвим засобом реалізації положень ст. 3 Конституції України, ст. 13 Конвенції задля усунення порушення прав власника або володільця майна.

Приписи ч. 4 ст. 132 КПК України є нормою, за якою в кримінальному процесуальному законі встановлено порядок припинення арешту майна після закриття кримінального провадження, застосування якої у взаємозв`язку із положеннями ч. 1 ст. 170 цього Кодексу скасовує обмеження, застосовані під час досудового розслідування.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК України вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого/дізнавача або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном.

Така думка узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 15.04.2024 року у справі №554/2506/22.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу. При цьому: гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю), а якщо його не встановлено - переходять у власність держави в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно, зокрема, були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Відповідно до ч. 3 ст. 96-1 КК України у випадках, коли об`єктом спеціальної конфіскації є майно, вилучене з цивільного обороту, вона може бути застосована на підставі: ухвали суду про закриття кримінального провадження з інших підстав, аніж звільнення особи від кримінальної відповідальності; ухвали суду, постановленої в порядку частини дев`ятої статті 100 КПК України, за клопотанням слідчого чи прокурора, якщо кримінальне провадження закривається ними.

Згідно зі ст. 37 Закону України «Про дорожній рух» забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах, знищені чи підроблені.

Враховуючи те, що 03.03.2026 до Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області надійшов лист від військової частини НОМЕР_7 про прохання надання їм благодійної допомоги у вигляді вказаного транспортного засобу, його необхідно конфіскувати у власність держави (застосувати спеціальну конфіскацію) та передати військовій частині НОМЕР_7 .

Як убачається з матеріалів клопотання, арешт було накладено з метою забезпечення збереження речового доказу та недопущення відчуження транспортного засобу.

Прокурор у поданому клопотанні зазначає, що на даний час необхідність у подальшому застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження фактично відпала, оскільки: усі необхідні слідчі (розшукові) та процесуальні дії із транспортним засобом проведено; транспортний засіб детально оглянуто, зафіксовано його технічний стан; проведено фото-, відеофіксацію; відомості про автомобіль внесені до матеріалів кримінального провадження; відсутня необхідність у подальшому фізичному утриманні транспортного засобу на спеціальному майданчику.

Окрім цього, прокурор посилається на наявність офіційного звернення військової частини, відповідно до якого вказаний транспортний засіб є необхідним для виконання бойових та спеціальних завдань, пов`язаних із забезпеченням оборони держави, перевезенням особового складу, евакуаційними заходами, логістичним забезпеченням та виконанням завдань в районах проведення бойових дій.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надавши заяву, в якій клопотання підтримав в повному обсязі, просив його задоволнити.

Дослідивши матеріали клопотання, додані документи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном.

За змістом ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю або частково у разі, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд звертає увагу, що арешт майна не є самостійною формою покарання чи прихованою санкцією, а виступає виключно тимчасовим процесуальним інструментом, застосування якого допускається лише за наявності актуальної правової мети та за умови дотримання принципу пропорційності втручання у право власності.

У постановах Верховного Суду неодноразово наголошувалося, що продовження арешту майна без існування реальної процесуальної необхідності суперечить положенням ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та є надмірним втручанням у право мирного володіння майном.

Так, у постанові Верховного Суду від 15.05.2024 у справі № 761/13854/23 зазначено, що при вирішенні питання щодо подальшого існування арешту майна слідчий суддя зобов`язаний перевіряти не лише формальне існування кримінального провадження, а й актуальність процесуальної мети такого обмеження права власності.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі № 991/8012/23, від 11.01.2024 у справі № 757/18456/23-к та від 07.11.2023 у справі № 760/17214/22, в яких суд касаційної інстанції наголосив, що арешт майна не може існувати формально та безстроково лише з підстав самого факту розслідування.

Європейський суд з прав людини у справах «Смирнов проти Росії», «Іатрідіс проти Греції», «East/West Alliance Limited проти України» наголошував, що будь-яке втручання держави у право власності повинно забезпечувати справедливий баланс між суспільним інтересом та правами особи, а обмеження права власності не може бути свавільним або непропорційним.

З матеріалів клопотання вбачається, що транспортний засіб фактично більше не потребує утримання на арештмайданчику, оскільки всі необхідні слідчі дії вже проведені, а доказова інформація належним чином зафіксована у матеріалах кримінального провадження.

Суд також враховує правовий режим воєнного стану та обставини широкомасштабної збройної агресії проти України.

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету та територіальної цілісності України є найважливішою функцією держави та справою всього Українського народу.

Згідно із Законом України «Про правовий режим воєнного стану» державні органи зобов`язані вживати заходів для забезпечення обороноздатності держави та потреб Збройних Сил України.

Суд враховує, що передача транспортних засобів для забезпечення потреб військових формувань у період дії воєнного стану відповідає публічному інтересу надзвичайно високого ступеня важливості.

При цьому суд звертає увагу, що фактичне тривале перебування транспортного засобу на спеціальному майданчику призводить до його поступового фізичного зношення, втрати експлуатаційних характеристик та економічної цінності, тоді як використання такого майна для забезпечення потреб оборони держави узгоджується із завданнями кримінального провадження та принципом розумності.

Оцінюючи співмірність втручання у право власності, слідчий суддя також бере до уваги, що: транспортний засіб не є предметом, вилученим з цивільного обігу; відсутні дані про необхідність проведення додаткових експертиз; прокурором не доведено необхідності подальшого збереження арешту; існує реальна та підтверджена потреба військової частини у транспортному засобі; подальше перебування автомобіля на майданчику не відповідає ані інтересам кримінального провадження, ані інтересам держави.

Суд окремо зазначає, що в умовах воєнного стану судова влада повинна забезпечувати не лише формальне дотримання процесуальних норм, а й ефективний баланс між інтересами кримінального судочинства та об`єктивними потребами сектору безпеки й оборони.

Подібний підхід узгоджується із сучасною практикою місцевих та апеляційних судів, в яких наголошено на допустимості скасування арешту майна у випадку відсутності подальшої процесуальної потреби та наявності підтверджених потреб оборони держави.

Таким чином, слідчий суддя доходить висновку, що подальше застосування арешту щодо зазначеного транспортного засобу є непропорційним, таким, що не відповідає завданням кримінального провадження, а тому арешт підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 16, 22, 26, 98, 100, 131, 132, 170, 174, 309 КПК України, ст. 17 Конституції України, Законом України «Про правовий режим воєнного стану», суд,

постановив:

Клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про застосування спеціальної конфіскації майна передачу транспортного засобу для забезпечення потреб оборони держави у кримінальному провадженні № 0000201 від 12 червня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Застосувати спеціальну конфіскацію на транспортний засіб марки Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , реєстраційний номер кузова: НОМЕР_2 зеленого кольору, який має пошкодження переднього бамперу, передньої правої фари, пошкодження правого переднього крила, розбитого лобового скла та відсутністю державного номеру спереду, та на ключ від автомобіля по кримінальному провадженню №0000201 від 12.06.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Речовий доказ у кримінальному провадженні №0000201 від 12.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України а саме: автомобіль Seat Ibiza (ідентифікаційний номер кузова: НОМЕР_2 ) конфіскувати у дохід держави (застосувати спеціальну конфіскацію) та передати військовій частині НОМЕР_7 , для забезпечення потреб військової частини із правом його подальшого використання для виконання завдань із забезпечення оборони держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 19 червня 2023 року у кримінальному провадженні № 636/2607/23, провадження 1-кс/636/493/23, на автомобіль Seat Ibiza д.н.з. НОМЕР_1 , який має пошкодження переднього бамперу, передньої правої фари, пошкодження правого переднього крила, розбитого лобового скла та відсутністю державного номеру спереду, який поміщено до штраф майданчику Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області з підписами учасників слідчої дії.

Зобов`язати орган досудового розслідування та відповідальну особу спеціального майданчика невідкладно забезпечити фактичну передачу транспортного засобу уповноваженим представникам військової частини НОМЕР_7 ЗСУ за актом приймання-передачі.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1