ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №639/7192/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/461/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.402 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

- головуючого ОСОБА_2 ,

- суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

- при секретарі ОСОБА_5 ,

- за участю прокурора ОСОБА_6 ,

- захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на вирок Новобаварського районного суду м.Харкова від 24 жовтня 2025 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Голубівка Луганської області, громадянина України, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, маючого військове звання «солдат», який перебував на посаді номера обслуги 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГУ, одруженого, маючого на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

засуджено за ч.4 ст.402 КК України на 5 років позбавлення волі.

Кримінальне провадженні розглянуто в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Як установив суд, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 31.01.2025 № 34 солдата ОСОБА_8 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення з 30 січня 2025 року.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 08.04.2025 № 49 о/с солдата ОСОБА_8 призначено на посаду гранатометника 3-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 1-ої роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1-го батальйону оперативного призначення (ВОС-103061П).

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 04.08.2025 № 226 солдата ОСОБА_8 призначено на посаду номера обслуги 3-го протитанкового відділення протитанкового взводу роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб, дію якого продовжено, зокрема, Указом Президента України № 235/2025 з 05 год. 30 хв. 09.05.2025 по 07.08.2025.

Відповідно до вимог ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, солдат ОСОБА_8 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Однак, солдат ОСОБА_8 під час проходження військової служби у складі військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника за наступних обставин.

Так, 21.08.2025 приблизно о 15:30, перебуваючи в пункті тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України за адресою: АДРЕСА_2 , командиром роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення капітаном ОСОБА_9 було доведено бойове розпорядження т.в.о. командира НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення 3 бригади оперативного призначення НГУ №08/613 від 20.08.2025 капітана ОСОБА_10 , а саме: з 18.00 22.08.2025 здійснити заміну особового складу на ВП 40 мм гранатомета RDS-40 «КУПОЛ» (37U CP ХХХХХ ХХХХХ) півд. схід. окол. Молодецьке Донецької області з метою відбиття наступу противника, знищення живої сили та техніки противника, забезпечення вогневої підтримки підрозділів І ешелону, бути в готовності здійснити переміщення вогневих позицій з метою збереження радіусу вогневого ураження по противнику.

Однак, солдат ОСОБА_8 , будучи невдоволеним цим наказом, який полягав у здійсненні заміни особового складу на ВП 40 мм гранатомета RDS-40 «КУПОЛ» (37U CP ХХХХХ ХХХХХ) півд. схід. окол. Молодецьке Донецької області з метою відбиття наступу противника, знищення живої сили та техніки противника, забезпечення вогневої підтримки підрозділів І ешелону, бути в готовності здійснити переміщення вогневих позицій з метою збереження радіусу вогневого ураження по противнику, перебуваючи у пункті тимчасової дислокації підрозділу за адресою: АДРЕСА_2 , 21.08.2025 орієнтовно о 15:30 хв., діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , не оспорюючи обґрунтованості засудження та правильності кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 , просить пом`якшити призначене йому покарання, посилаючись на те, що він як під час досудового слідства, так і в суді відверто визнав свою вину та щиро розкаявся, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань, був поранений, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , має постійне місце проживання та реєстрацію. Просить на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду захисник ОСОБА_7 підтримала свою апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника, думку прокурора, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Фактичні обставини кримінального правопорушення і кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.4 ст.402 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються, тому згідно положень ч.1 ст.404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо цих обставин в апеляційному порядку не перевірялися.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, враховуючи його ступінь тяжкості, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження злочинів.

Згідно до положень ст.75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_8 призначено необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів, згідно з вимогами ст.65 КК України.

При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має ряд хронічних захворювань, не пов`язаних з проходженням військової служби, одружений, має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 НГУ, де характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання.

Суд також врахував наявність пом`якшуючої покарання обставини щире каяття та відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Враховуючи викладене, суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства з призначенням покарання у виді позбавлення волі на мінімальний строк у межах санкції ч.4 ст.402 КК України, яке колегія суддів вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів, без застосування ст.75 КК України.

Що стосується посилання сторони захисту на перебування на утриманні обвинуваченого ОСОБА_8 дружити та чотирьох неповнолітніх дітей, то це саме по собі, за наявності вищевказаних обставин, не є підставою для призначення обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

З цих же підстав колегія судді не бере до уваги посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого хронічних захворювань.

Доказів на підтвердження неможливості відбування ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі у зв`язку із захворюванням стороною захисту не надано.

З огляду на наведене, підстави для зміни вироку - відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Новобаварського районного суду м.Харкова від 24 жовтня 2025 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Головуючий:

Судді: