Справа № 752/8064/26
Провадження № 1-кс/752/3776/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2026 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000274 від 17.11.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

власника майна - ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна, яке вилучено в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 17.11.2025, ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

У межах кримінального провадження перевіряються можливі факти зловживання службовим становищем посадовими особами Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (далі - КП «Житлоінвестбуд-УКБ»), за попередньою змовою з іншими особами, що спричинило тяжкі наслідки.

Установлено, що у вересні 2023 року колишній начальник Херсонського обласного управління лісових ресурсів України ОСОБА_4 (на даний час оскаржує рішення про своє звільнення у судовому порядку), вступивши у попередню змову із заступником директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» ОСОБА_5 , з метою власного збагачення, вирішив облаштувати на території земельної ділянки за адресою: вул. Соломії Крушельницької (ж/м Осокорки-Північні, 11-й мікрорайон) у Дарницькому районі м. Києва (кадастровий номер - :90:291:0070) паркувальний майданчик для автомобілів.

Земельна ділянка за вказаною адресою, площею 5,0449 га, у 2013 році рішенням Київської міської ради була відведена КП «Житлоінвестбуд-УКБ» для будівництва житлових будинків та загальноосвітньої школи з басейном у користування.

Станом на теперішній час на зазначеній земельній ділянці побудовано та введено в експлуатацію 5 житлових будинків, інші будівлі, в тому числі школа, відсутні.

Власником вказаної земельної ділянки є Київська міська рада, користувачем - КП «Житлоінвестбуд-УКБ», цільове призначення - для будівництва житлових будинків, у тому числі доступного житла, та будівництва загальноосвітньої школи з басейном.

Реалізовуючи свій злочинний задум ОСОБА_4 у вересні 2023 року звернувся до ОСОБА_5 з проханням посприяти йому в отриманні вільної частини зазначеної земельної ділянки у користування начебто для її прибирання та благоустрою, повідомивши при цьому реальний намір облаштувати там стоянку для автомобілів.

Останній на вказану пропозицію погодився та порадив підготувати на адресу КП «Житлоінвестбуд-УКБ» офіційного листа щодо облаштування зазначеної території від ОСББ «Соломії Крушельницької», житлового будинку: м. Київ, вул. Соломії Крушельницької, 13.

За наявними даними, у період з січня 2024 року по теперішній час на згаданій земельній ділянці у місці, визначеному для будівництва школи, без будь-яких законодавчо визначених дозвільних документів функціонує стоянка для автомобілів у кількості близько 400 паркомісць, місячна вартість оренди одного з яких складає від 700 до 1200 гривень.

Кошти від такої діяльності перераховуються ОСОБА_4 на його особисті та членів його родини банківські рахунки, відкриті у АТ КБ «Приватбанк», АТ «Універсал Банк», АТ «Сенс Банк».

За час незаконної роботи такої стоянки ОСОБА_4 під приводом здійснення законної діяльності з надання послуг з паркування автотранспорту одержано грошових коштів на загальну суму близько 2 млн. грн.

На підставі встановлених слідством обставин, 30.04.2026 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_6 слідчим групи слідчих ОСОБА_7 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого виявлено майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: ноутбук марки НР Laptop, model 15-ef2024nr, s/n 5CD21874SQ; заява про вчинення неправомірних дій на 2 арк.; запит до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; відповідь на запит від ФОП ОСОБА_4 на 2 арк. з додатками на 9 арк.; договір №1/26 від 01.01.2026 на 3 арк.; припис №2026 00314 від 02.02.2026 на 1 арк.; припис №2026 00315 від 02.02.2026 на 1 арк.; припис №2026 00316 від 02.02.2026 на 1 арк.; договір №02/02.24 від 05.01.2024 на 3 арк.; заява про надання парко місця за адресою: C.Крушильницької, 13 на 1 арк.; запит до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; запит до департаменту на 1 арк.; припис №2025 06764 на 1 арк.; припис №2025 06766 на 1 арк.; припис №2025 06766 на 1 арк.; припис №2025 06767 на 1 арк.; припис №2025 06769 на 1 арк.; припис №2025 06763 на 1 арк.; припис №2025 06761 на 1 арк.; припис №2025 06768 на 1 арк.; припис №2025 06762 на 1 арк.; копія фото на 1 арк.; копія відповіді на запит на 1 арк.; копія листа від 26.03.2025 № 101/35-38; копія про вчинення неправомірних дій на 2 арк.; фотокопія на 1 арк.; лист №19/24 від 11.06.2024 на 1 арк., щодо ОСББ «Соломії Крушельницької» на 1 арк.; лист від ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; лист від ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; лист до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; акт фактичної перевірки від 26.06.2025 ДПС на 7 арк.; лист до ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ»; лист до голови ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 1 арк.; лист до голови ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 1 арк.; виписка з ЄДР юр.осіб та фіз.осібна ОСОБА_4 на 2 арк.; договір поставки №02/06 - 03/єр від 02.06.2025 на 10 арк.; копія скарги на 10 арк.; лист до Департаменту територіального контролю м.Києва на 2 арк.; лист від Фоп ОСОБА_4 до ТОВ «Євро - Реконструкція» на 1 арк.; лист до ТОВ «Євро - Реконструкція» на 1 арк.; акт №5/07-01 від 15.07.2025 на 1 арк.; копія ТТН на 2 арк.; договір №02/02.24 від 05.01.2024 на 3 арк.; копія гарантійного листа до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 2 арк.; копія листа до ОСББ «Соломії Крушильницької» на 2 арк.

Дані речі, які вилучені в ході проведення обшуку відповідно до постанови від 30.04.2026 визнано речовим доказом.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 30.04.2026, копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання було призначено на 06.05.2026 року.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання про накладення арешту на майно підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Щодо ноутбуку пояснив, що поверхневий огляд інформації, яка міститься на вилученому ноутбуці, не проводився, спеціаліст під час обшуку не залучався, а у подальшому планується проведення комп`ютерно-технічної експертизи. На запитання слідчого судді щодо строків проведення відповідної експертизи прокурор повідомив, що такі строки наразі невідомі.

Власник майна ОСОБА_4 у судовому засіданні надав пояснення щодо поданого клопотання, зазначивши, що вилучені під час обшуку документи стосуються користування земельною ділянкою, яка, зі слів останнього, була передана йому у тимчасове користування КП «Житлоінвестбуд-УКБ» до моменту відновлення будівництва школи. Також повідомив, що інших правовстановлюючих документів, окрім відповідного листа-дозволу, не існувало. Проти накладення арешту на вилучені документи не заперечував, однак заперечував проти накладення арешту на ноутбук марки «НР Laptop», зазначивши, що він використовується у його діяльності. При цьому підтвердив, що на вказаному ноутбуці містяться матеріали, пов`язані з функціонуванням автостоянки. Також пояснив, що отримані від діяльності стоянки кошти вкладались у її розвиток. За наявності таких обставин просив відмовити у задоволенні клопотання в частині накладення арешту на ноутбук.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві за процесуального керівництва Київської міської прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000274 від 17.11.2025, ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

30.04.2026 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_6 слідчим групи слідчих ОСОБА_7 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого виявлено майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: ноутбук марки НР Laptop, model 15-ef2024nr, s/n 5CD21874SQ; заява про вчинення неправомірних дій на 2 арк.; запит до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; відповідь на запит від ФОП ОСОБА_4 на 2 арк. з додатками на 9 арк.; договір №1/26 від 01.01.2026 на 3 арк.; припис №2026 00314 від 02.02.2026 на 1 арк.; припис №2026 00315 від 02.02.2026 на 1 арк.; припис №2026 00316 від 02.02.2026 на 1 арк.; договір №02/02.24 від 05.01.2024 на 3 арк.; заява про надання парко місця за адресою: C.Крушильницької, 13 на 1 арк.; запит до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; запит до департаменту на 1 арк.; припис №2025 06764 на 1 арк.; припис №2025 06766 на 1 арк.; припис №2025 06766 на 1 арк.; припис №2025 06767 на 1 арк.; припис №2025 06769 на 1 арк.; припис №2025 06763 на 1 арк.; припис №2025 06761 на 1 арк.; припис №2025 06768 на 1 арк.; припис №2025 06762 на 1 арк.; копія фото на 1 арк.; копія відповіді на запит на 1 арк.; копія листа від 26.03.2025 № 101/35-38; копія про вчинення неправомірних дій на 2 арк.; фотокопія на 1 арк.; лист №19/24 від 11.06.2024 на 1 арк., щодо ОСББ «Соломії Крушельницької» на 1 арк.; лист від ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; лист від ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; лист до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; акт фактичної перевірки від 26.06.2025 ДПС на 7 арк.; лист до ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ»; лист до голови ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 1 арк.; лист до голови ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 1 арк.; виписка з ЄДР юр.осіб та фіз.осібна ОСОБА_4 на 2 арк.; договір поставки №02/06 - 03/єр від 02.06.2025 на 10 арк.; копія скарги на 10 арк.; лист до Департаменту територіального контролю м.Києва на 2 арк.; лист від Фоп ОСОБА_4 до ТОВ «Євро - Реконструкція» на 1 арк.; лист до ТОВ «Євро - Реконструкція» на 1 арк.; акт №5/07-01 від 15.07.2025 на 1 арк.; копія ТТН на 2 арк.; договір №02/02.24 від 05.01.2024 на 3 арк.; копія гарантійного листа до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 2 арк.; копія листа до ОСББ «Соломії Крушильницької» на 2 арк.

30.04.2026 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Частиною 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У клопотанні, що розглядається, прокурор посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, а тому слідчим суддею мають бути враховані п.п. 1-2, 5-6 наведеної вище статті.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000274 від 17.11.2025 вбачається, що органом досудового розслідування встановлюються обставини вчинення кримінального правопорушення, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а саме: зловживання службовим становищем посадовими особами КП «Житлоінвестбуд-УКБ», вчиненого за попередньою змовою з іншими особами, що спричинило тяжкі наслідки, які полягають у тому, що у вересні 2023 року колишній начальник Херсонського обласного управління лісових ресурсів України ОСОБА_4 , вступивши у попередню змову із заступником директора КП «Житлоінвестбуд-УКБ» ОСОБА_5 , з метою власного збагачення незаконно облаштував (починаючи з січня 2024 року) на території земельної ділянки за адресою: вул. Соломії Крушельницької (ж/м Осокорки-Північні, 11-й мікрорайон) у Дарницькому районі м. Києва, яка перебуває у користуванні комунального підприємства, паркувальний майданчик для стоянки автомобілів, без оформлення документів щодо користування такою земельною ділянкою та внаслідок зловживання допущеного посадовими особами комунального підприємства своїм службовим становищем, де почав здійснювати незаконну господарську діяльність.

Протоколом обшуку від 30.04.2026 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене під час проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ. Такий висновок ґрунтується на змісті фабули досудового розслідування, викладеній у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на сукупності обставин, які підлягають перевірці органом досудового розслідування. Зазначені обставини відображені у протоколах, складених за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій. З аналізу вказаних матеріалів убачається наявність можливого зв`язку як вилученого ноутбуку, так і відповідної документації з обставинами, що перевіряються у межах здійснення досудового розслідування, що об`єктивно зумовлює необхідність їх збереження з метою забезпечення повноти, всебічності та неупередженості кримінального провадження.

Враховуючи характер та обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на майно, вилучене під час проведення обшуку, перелік якого зводиться до ноутбуку марки «НР Laptop», model 15-ef2024nr, s/n 5CD21874SQ, а також документи, зміст яких зводиться до листування, договорів, приписів, запитів, заяв, актів перевірок, копій листів, скарг, гарантійних листів та інших документів, пов`язаних із функціонуванням автостоянки за адресою: вул. Соломії Крушельницької, 13 у м. Києві, взаємовідносинами ФОП ОСОБА_4 із КП «Житлоінвестбуд-УКБ», ОСББ «Соломії Крушельницької», Департаментом територіального контролю м. Києва, ТОВ «Євро-Реконструкція», а також документів щодо здійснення господарської діяльності та перевірок контролюючими органами..

Щодо ноутбуку марки «НР Laptop», який належить ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що вказаний технічний пристрій може містити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема мультимедійні файли, електронне листування, документи, відомості щодо організації та функціонування автостоянки, руху грошових коштів, взаємовідносин із КП «Житлоінвестбуд-УКБ», ОСББ та іншими особами, а також інші цифрові дані, які можуть підтверджувати або спростовувати факти можливого вчинення протиправних дій у сфері використання земельної ділянки комунальної форми власності та здійснення господарської діяльності без належних дозвільних документів.

Слідчий суддя також враховує, що сам власник майна у судовому засіданні не заперечував факт наявності у ноутбуці матеріалів, пов`язаних із діяльністю автостоянки. За таких обставин доводи власника майна щодо необґрунтованого обмеження його права власності слідчий суддя вважає передчасними, оскільки на даному етапі кримінального провадження інтереси досудового розслідування, спрямовані на забезпечення збереження потенційних доказів та недопущення їх зміни, знищення чи приховування, переважають над правом особи на безперешкодне володіння та користування вказаним майном.

Разом з тим, з огляду на пояснення прокурора, надані у судовому засіданні, відповідно до яких вилучений ноутбук фактично не оглядався, спеціаліст під час проведення обшуку не залучався, а у подальшому планується проведення комп`ютерно-технічної експертизи, слідчий суддя вважає, що строку тривалістю один місяць з моменту накладення арешту є достатньо для проведення комплексного огляду технічного пристрою, копіювання та фіксування інформації, яка у ньому міститься.

При цьому власник майна не позбавлений можливості звернутись до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку, передбаченому КПК України, у разі відсутності подальшої потреби у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вилучення майна спрямоване не на обмеження прав власника, а на забезпечення збереження інформації, яка може мати доказове значення для досудового розслідування. Оскільки проведення повного технічного огляду на місці без участі спеціаліста є неможливим, слідчий правомірно прийняв рішення про тимчасове вилучення техніки для подальшого дослідження її вмісту у встановленому КПК України порядку.

Таким чином, дії органу досудового розслідування щодо вилучення ноутбуку відповідають меті проведення обшуку та спрямовані на отримання і збереження відомостей, які можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні. Підстав вважати такі дії необґрунтованими або такими, що суперечать вимогам КПК України, не вбачається.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

На даній стадії кримінального провадження підлягає з`ясуванню питання про наявність правових підстав для арешту майна, зокрема чи відповідає вилучене майно ознакам речових доказів та чи може воно містити відомості, що мають значення для досудового розслідування. Відповідні міркування з цього приводу наведені слідчим суддею вище за текстом ухвали з урахуванням можливості використання зазначеного майна для встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб.

Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

На даному етапі судового розгляду негативні наслідки накладення арешту на майно для третіх осіб не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку з арештом, а завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, переважають над інтересом у вільному користуванні цим майном.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучено під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: ноутбук марки НР Laptop, model 15-ef2024nr, s/n 5CD21874SQ; заява про вчинення неправомірних дій на 2 арк.; запит до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; відповідь на запит від ФОП ОСОБА_4 на 2 арк. з додатками на 9 арк.; договір №1/26 від 01.01.2026 на 3 арк.; припис №2026 00314 від 02.02.2026 на 1 арк.; припис №2026 00315 від 02.02.2026 на 1 арк.; припис №2026 00316 від 02.02.2026 на 1 арк.; договір №02/02.24 від 05.01.2024 на 3 арк.; заява про надання парко місця за адресою: C.Крушильницької, 13 на 1 арк.; запит до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; запит до департаменту на 1 арк.; припис №2025 06764 на 1 арк.; припис №2025 06766 на 1 арк.; припис №2025 06766 на 1 арк.; припис №2025 06767 на 1 арк.; припис №2025 06769 на 1 арк.; припис №2025 06763 на 1 арк.; припис №2025 06761 на 1 арк.; припис №2025 06768 на 1 арк.; припис №2025 06762 на 1 арк.; копія фото на 1 арк.; копія відповіді на запит на 1 арк.; копія листа від 26.03.2025 № 101/35-38; копія про вчинення неправомірних дій на 2 арк.; фотокопія на 1 арк.; лист №19/24 від 11.06.2024 на 1 арк., щодо ОСББ «Соломії Крушельницької» на 1 арк.; лист від ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; лист від ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; лист до ФОП ОСОБА_4 на 1 арк.; акт фактичної перевірки від 26.06.2025 ДПС на 7 арк.; лист до ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ»; лист до голови ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 1 арк.; лист до голови ОСББ «Соломії Крушильницької» на 1 арк.; лист до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 1 арк.; виписка з ЄДР юр.осіб та фіз.осібна ОСОБА_4 на 2 арк.; договір поставки №02/06 - 03/єр від 02.06.2025 на 10 арк.; копія скарги на 10 арк.; лист до Департаменту територіального контролю м.Києва на 2 арк.; лист від Фоп ОСОБА_4 до ТОВ «Євро - Реконструкція» на 1 арк.; лист до ТОВ «Євро - Реконструкція» на 1 арк.; акт №5/07-01 від 15.07.2025 на 1 арк.; копія ТТН на 2 арк.; договір №02/02.24 від 05.01.2024 на 3 арк.; копія гарантійного листа до КП «Житлоінвестбуд - УКБ» на 2 арк.; копія листа до ОСББ «Соломії Крушильницької» на 2 арк.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1