Справа №463/7493/25
Провадження №1-кс/463/1475/26
УХВАЛА

слідчого судді

20 лютого 2026 року місто Львів

Слідча суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001249 від 25 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,

встановила:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2025 року в межах кримінального провадження №0001249 від 25.06.2025, а саме на:

- мобільний термінал марки Iphone моделі 15 Prо, сірого кольору із сім-картою, який знаходиться у чохлі чорного кольору;

- флеш-карту пам`яті (мікро-сім) марки «Transcend» сірого кольору, об`ємом 128 Gb, серійний номер: Н47687 5793.

В обґрунтування клопотання покликався на те, що ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 13 серпня 2025 року було задоволено клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова, та накладено арешт на зазначене майно, яке було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

ОСОБА_3 зазначив, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, власник майна має право заявити клопотання про скасування арешту, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба. Вважає, що в даному випадку наявні підстави для скасування арешту, оскільки з моменту вилучення майна пройшов значний проміжок часу, протягом якого жодній особі не було повідомлено про підозру. Так в межах даного кримінального провадження, органом досудового розслідування не доведено, що вилучений в ході обшуку мобільний телефон, містить в собі інформацію про будь-яку незаконну діяльність, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому вважає, що відпали підстави для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_3 в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив таке задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні проти поданого клопотання заперечила, просила у задоволенні такого відмовити, посилаючись на те, що скасування арешту з майна є передчасним, оскільки на даний час триває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001249. Крім того, зазначила, що в ході досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих дій.

Слідча суддя, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши клопотання про скасування арешту майна та дослідивши долучені до нього документи, приходить до такого висновку.

Згідно з ч.1 ст. 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно із ст.1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Встановлено, що слідчими слідчого відділення Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001249 від 25.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що невідомі особи, всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», здійснюють оптовий збут наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин на території м. Львова та Львівської області.

08.08.2025 року, в ході проведення обшуку транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , яким користується гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було виявлено та вилучено: мобільний термінал марки Iphone моделі 15 Prо, сірого кольору із сім-картою, який знаходиться у чохлі чорного кольору - поміщено до сейфпакету Національної поліції України PSP1260807; флеш-карту пам`яті (мікро-сім) марки «Transcend» сірого кольору, об`ємом 128 Gb, серійний номер: Н47687 5793 - поміщено до сейфпакету Національної поліції України PSP1260808.

Постановою слідчого ВРЗЗС СВ Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 про визнання предметів речовими доказами та прилучення їх до матеріалів кримінального провадження від 08.08.2025 вказані речі визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0001249 від 25.06.2025.

11 серпня 2025 року слідчий відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Львівського районного управління поліції №1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Галицької окружної прокуратури м.Львова, у якому просив накласти арешт на майно, а саме: мобільний термінал марки Iphone моделі 15 Prо, сірого кольору із сім-картою, який знаходиться у чохлі чорного кольору; флеш-карту пам`яті (мікро-сім) марки «Transcend» сірого кольору, об`ємом 128 Gb, серійний номер: Н47687.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13.08.2025 року (справа №463/7493/25, провадження №1-кс/463/7217/25) накладено арешт (із забороною відчужувати, розпоряджатись та користуватись) на майно, яке було вилучено 08.08.2025 в ході проведення санкціонованого обшуку транспортного засобу марки Volkswagen д.н.з. НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 , яким користується гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: мобільний термінал марки Iphone моделі 15 Prо, сірого кольору із сім-картою, який знаходиться у чохлі чорного кольору; флеш-карту пам`яті (мікро-сім) марки «Transcend» сірого кольору, об`ємом 128 Gb, серійний номер: Н47687 5793.

Зокрема, при розгляді клопотання слідчим суддею встановлено, що арешт ініціювався з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому накладення арешту в даному випадку надасть можливість використати вказане майно як доказ у кримінальному провадженні, вилучене майно саме по собі або в сукупності з іншими речами та документами має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, забезпечить проведення необхідних експертиз.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального проваження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Під час судового розгляду встановлено, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001249 від 25.06.2025 триває, зазначені в ухвалі про арешт майна предмети та документи визнанні речовими доказами в розумінні ст.84 КПК України. Під час розгляду справи слідчою суддею встановлено, що в межах даного кримінального провадження, органом досудового розслідування доведено, що вилучені в ході обшуку мобільний телефон, містить в собі інформацію про будь яку незаконну діяльність, зберегли на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Викладені обставини свідчать, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту вказаного майна, яке належать ОСОБА_3 відповідно до поданого клопотання на час розгляду клопотання про скасування арешту майна не відпали.

Враховуючи вищевикладене, слідча суддя приходить до висновку, що в застосуванні цього заходу потреба не відпала.

За таких обставин у клопотанні слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки слідчої судді про відсутність підстав для задоволення клопотання не впливають.

Керуючись ст. 16, 100, 170-174 КПК України, слідча суддя

постановила:

у задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0001249 від 25 червня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 12 год. 00 хв. 23 лютого 2026 року.

Слідча суддя ОСОБА_6