Справа № 932/3003/26
Провадження № 1-кс/932/1617/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2026 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні суду в м. Дніпрі клопотання старшої слідчої СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000347 від 13.03.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Дніпра надійшло клопотання старшої слідчої СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000347 від 13.03.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України, в якому остання просить, накласти арешт на майно з позбавленням права на розпорядження та користування річчю, яка 14.03.2026 року, вилучена в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК, а саме спортивну кофту, яка належить ОСОБА_5 , чорного кольору з капюшоном зі слідами РБК, яку поміщено до спец. пакету PSP4121722.

Згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 24 березня 2026 року клопотання передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

В обґрунтування свого клопотання зазначає, що 13.03.2026 року до ЧЧ ВП Дніпровського РУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що група невстановлених озброєних осіб перебуваючи на території АЗС УКРНАФТА, яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул.Старокодацька,7, погрожуючи вогнепальною зброєю здійснили заходи фізичного впливу до співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 серед яких були: кулеметник взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старший солдат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдат ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 13.03.2026 року вказаний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000347 з кримінально-правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 345 України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.03.2026 до ЧЧ ВП Дніпровського РУП 1 ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що група невстановлених озброєних осіб перебуваючи на території АЗС УКРНАФТА, яка розташована за адресою: м.Дніпро, вул.Старокодацька,7, погрожуючи вогнепальною зброєю здійснили заходи фізичного впливу до співробітників ІНФОРМАЦІЯ_1 серед яких були: кулеметник взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 старший солдат ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , солдат ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Так, 13.03.2026 року вказаний факт внесений до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000348 з кримінально-правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 350 України.

Матеріали кримінального провадження № 0000347 та № 0000348, 13.03.2026 року об`єднано в одне провадження та присвоєно № 0000347 з кримінально-правовою кваліфікацією ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України.

В ході проведення досудового розслідування, 14.03.2026 року в порядку ст. 208 КПК, затримано особу, підозрювану у вчиненні вищевказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

В ході проведення затримання, в присутності двох понятих, здійснено обшук затриманого ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено:

-.спортивну кофту чорного кольору з капюшоном зі слідами РБК, яку поміщено до спец. пакету PSP4121722.

Того ж дня, 14.03.2026 року слідчим у кримінальному провадженні винесено постанову, про визнання, вилучених речей речовими доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Враховуючи викладене, під час проведення затримання, в присутності двох понятих, здійснено обшук затриманого ОСОБА_5 , під час якого виявлено та вилучено спортивну кофту чорного кольору з капюшоном зі слідами РБК, яку поміщено до спец. пакету PSP4121722.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна негативних наслідків для інших осіб не настане.

У судове засідання слідчий та прокурор не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялися належним чином, додавши заяви про розгляд клопотання без їх участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Поряд з цим, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Арешт майна, відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, є заходом забезпечення кримінального провадження і застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Метою арешту, відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000347, відомості про яке внесені до ЄРДР 13.03.2026 року за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України.

З наведених вище підстав, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що зазначене майно має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та без їх арешту та вилучення існує реальна загроза зміни слідової інформації, яка наявна на них на теперішній час, крім того необхідно провести ряд невідкладних слідчих (розшукових) та процесуальний дій, в тому числі експертних досліджень, для встановлення об`єктивної істини по кримінальному провадженню, у зв`язку з чим, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на майно, вказане у клопотанні.

Слідчий суддя враховує наявність правових підстав для накладання арешту, можливість використання вказаного речового доказу у кримінальному провадженні. Приймаючи до уваги, що вищевказані речі, можуть бути використані, як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди кримінального правопорушення, тому з метою збереження цього речового доказу та досягнення дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість клопотання, тому воно підлягає задоволенню.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Оскільки вилучене майно необхідно зберігати в тому вигляді, в якому вони були вилучені, а також для забезпечення дієвості повного та всебічного розслідування злочину та проведення ряду відповідних експертиз, вважаю, що існують підстави для заборони користування та розпорядження майном.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 131, 170-173, 309, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000347 від 13.03.2026 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 350 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно з позбавленням права на розпорядження та користування річчю, яка 14.03.2026 року, вилучена в ході особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , в порядку ст. 208 КПК, а саме спортивну кофту, яка належить ОСОБА_5 , чорного кольору з капюшоном зі слідами РБК, яку поміщено до спец. пакету PSP4121722.

Копію ухвали направити прокурору, слідчому та власнику майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1