Справа №760/2549/21 1-кп/760/827/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва

У складі: головуючого судді - ОСОБА_1

секретаря - ОСОБА_2

за участі: прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження,

що зареєстроване в ЄРДР від 21.08.2020 року за №0002656 за фактом вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2

ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження, що зареєстроване в ЄРДР від 21.08.2020 року за №0002656 за фактом вчинення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання заявив клопотання свого захисника про звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України та закрити кримінальне провадження.

Згідно обвинувального акту від 29.01.2021 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 1

ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України, а саме у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), а також у підбурюванні особи до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді начальника району електропостачання ст. Київ-Пасажирський ЕЧС-1 та відповідно до наказу виконувача обов`язків начальника Київської дистанції електропостачання регіональної філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» №129/ос від 19.11.2020 року, виконуючи обов`язки заступника начальника виробничого підрозділу Київської дистанції електропостачання регіональної філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», діючи з прямим умислом і корисливим мотивом на протиправне заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_6 , 21.08.2020 року, перебуваючи поблизу входу до Залізничного вокзалу «Центральний» за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 2, повідомив ОСОБА_7 про необхідність передачі йому коштів у сумі 100 000,00 гривень за сприяння у прискоренні проведення робіт за договором

№П3/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу.

Через декілька днів, а саме 04.09.2020 року близько 11 год. 15 хв., перебуваючи за адресою: м. Київ, поблизу станції метро «Видубичі», в салоні транспортного засобу Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , будучи впевненим у вигідності та надійності такої пропозиції, ОСОБА_8 виразив готовність передати частину своїх заощаджень відповідно до озвучених умов на що ОСОБА_5 погодився та отримав від нього першу частину коштів у сумі 25 000 гривень.

Після цього, ОСОБА_5 вийшов з транспортного засобу та пішов у невідомому напрямку,

а кошти ОСОБА_7 у сумі 25 000 гривень привласнив та розпорядився ними на власний розсуд.

Через деякий час, 25.11.2020 року, близько 10 год. 30 хв., ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на протиправне заволодіння шляхом обману коштами ОСОБА_6 , прибувши за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, сів до салону транспортного засобу Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_2 та одержав від останнього раніше обумовлені ними кошти у сумі 75 000 гривень відповідно до озвучених умов.

Після цього, ОСОБА_5 кошти ОСОБА_7 у сумі 75 000 гривень одержав та вийшов з транспортного засобу.

За таких обставин, ОСОБА_4 вчинив всі дії, які вважав необхідними для заволодіння грошовими коштами ОСОБА_6 шляхом обману, проте не було закінчено у зв`язку із викриттям його працівниками правоохоронних органів, тобто з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190 КК України.

Окрім того, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману вирішив схилити ОСОБА_8 до надання неправомірної вигоди службовим особам регіональної філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця», які приймають рішення про прискорення проведення робіт за договором №ПЗ/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу за наступних обставин.

ОСОБА_5 , дізнавшись про те, що ОСОБА_8 , який обіймає посаду голови правління садівницького товариства «Пролісок» Київського редукторного заводу бажає прискорити проведення робіт за договором №ПЗ/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу, розробивши план злочинних дій 21.08.2020 року, зателефонував ОСОБА_7 та повідомив про необхідність їхньої зустрічі у місті Києві на залізничному вокзалі для вирішення питання про прискорення проведення робіт за договором №ПЗ/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на підбурення ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди службовим особам регіональної філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та подальше заволодіння коштами, які будуть передані ОСОБА_9 , як неправомірна вигода, 21.08.2020 року ОСОБА_5 під час зустрічі з ОСОБА_10 , яка відбулась поблизу входу до Залізничного вокзалу «Центральний» за адресою: м. Київ, Вокзальна площа, 2, повідомив, що він має міцні зв`язки у регіональній філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» та що ці особи можуть прискорити проведення робіт за договором №ПЗ/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу за умови передачі коштів у сумі 100 000 гривень.

Бажаючи прискорення проведення робіт за договором №ПЗ/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу, а також вважаючи повідомлені ОСОБА_11 неправдиві відомості дійсними, ОСОБА_7 погодився передати останньому кошти та повідомив, що надасть неправомірну вигоду у сумі 100 000 гривень двома частинами на що ОСОБА_4 погодився.

У подальшому, ОСОБА_4 , з метою підбурювання ОСОБА_7 до надання неправомірної вигоди та подальшого протиправного заволодіння майном, попередньо по телефону домовившись про зустріч, 04.09.2020 року, близько 11 год. 15 хв. зустрівся з ОСОБА_10 за адресою: м. Київ, поблизу станції «Видубичі», сів до салону транспортного засобу Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 та одержав від останнього першу частину неправомірної вигоди у сумі 25 000 гривень, як неправомірну вигоду для службових осіб регіональної філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за прискорення проведення робіт за договором №ПЗ/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу.

Через деякий час, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на підбурювання ОСОБА_6 до надання неправомірної вигоди та подальшого протиправного заволодіння майном, попередньо по телефону домовившись про зустріч, 25.11.2020 року, близько 10 год. 30 хв., зустрівся з ОСОБА_7 за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, 32, сів до салону транспортного засобу Ford Fusion, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та одержав від останнього другу частину неправомірної вигоди у сумі 75 000 гривень, як неправомірну вигоду для службових осіб регіональної філії «Південна-західна залізниця» АТ «Укрзалізниця» за прискорення проведення робіт за договором №П3/0286-1 про стандартне приєднання до електричних мереж системи розподілу.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у підбурюванні особи до надання службовій особі неправомірної вигоди за вчинення в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує проти клопотання свого захисника, розгляду справи без свого захисника та повідомив, що розуміє суть висунутого обвинувачення та підставу і правові наслідки звільнення від кримінальної відповідальності і не заперечує проти вказаних процесуальних дій.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечує проти клопотання захисника.

Заслухавши думку прокурора та обвинуваченого, які вважають що кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до положень ст. 49 КК України, з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло 10 років.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 191 та ч. 1 ст. 369 КК України віднесено до нетяжких злочинів.

Крім того, ст. 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених КК України.

Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 49 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком сили минуло п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини.

Відповідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання та, у випадку встановлення передбачених у ст. 49 КК України підстав і відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи № 192/3301/16-к, наголосив на тому що, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності (ст. 49 КК України) може бути подано і стороною захисту (наприклад, адвокатом обвинуваченого), а не лише підозрюваним, обвинуваченим чи засудженим.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що події, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 мали місце в 25.11.2020 року.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила злочин певної тяжкості.

Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених частинами 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.

Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав обвинуваченого, що є неприпустимим.

Крім цього, у постанові Великої палати Верховного суду від 17 червня 2020 року (справа

№ 598/1781/17) вказано, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Отже системне тлумачення норм кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому таке клопотання подається стороною кримінального провадження, а не виключно підозрюваним, обвинуваченим або засудженим. Разом з тим кримінальний процесуальний кодекс вказує на обов`язковість згоди обвинуваченого на звільнення його саме від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а тому суд не вбачає підстав, які б унеможливлювали б закриття даного провадження.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 наслідки закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, передбачених ст. 49 КК України.

Окрім того, постановою ККС ВС від 1 лютого 2024 року у справі № 930/497/23, визначено, що закриття кримінального провадження стосовно особи з нереабілітуючих підстав і застосування до неї м`якшої форми закінчення кримінального провадження, ніж обвинувальний вирок, не звільняє її від сплати процесуальних витрат, пов`язаних із проведенням судових експертиз.

Керуючись ст. ст. 128, 284, 288, 314-316, 369-372 КПК України, ст. 49 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України на підставі ст. 49 КК України.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 1 ст. 369 КК України, внесеного до ЄРДР від 21.08.2020 року за №0002656 - закрити.

Скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 27.11.2020 року, якою було накладено арешт на майно, яке було вилучено за протоколом огляду місця події від 25.11.2020 року за адресою: м. Київ, вул. І.Федорова, 32 (а.п. 74-79 т. 2).

Скасувати ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 26.11.2020 року, якою визначено заставу у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 000 гривень 00 копійок (а.п. 86 т. 2).

Повернути заставу заставодавцю - ОСОБА_13 у розмірі 105 000 гривень 00 копійок, платіжна інструкція №ПН398 від 27.11.2020 року, на наступний рахунок: НОМЕР_4 , код платника: НОМЕР_5 .

Речові докази, а саме:

- мобільний телефон марки «XIAOMI», MODELM1910FMS, IMEI1: НОМЕР_6 , IMEI2: НОМЕР_7 - повернути ОСОБА_7 (а.п. 74-79 т. 2).

- кошти у загальній кількості 134 купюри номіналом по 500 гривень та 8 купюр номіналом по 1 000 гривень у розмірі 75 000 (сімдесят п`ять тисяч) гривень - звернути в дохід держави (а.п. 74-79 т. 2).

Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду через районний суд протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1