СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/2077/26

ун. № 759/6067/26

16 березня 2026 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання власника майна ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2022 року по справі №759/10464/22 в рамках кримінального провадження № 0000129 внесеного до ЄРДР 05.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 12.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання власника майна ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2022 року по справі №759/10464/22 в рамках кримінального провадження № 0000129 внесеного до ЄРДР 05.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання заявником зазначено, що 01 вересня 2022 року слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України виніс ухвалу №759/10464/22, якою клопотання прокурора задовольнив та наклав арешт на нерухоме майно - земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :75:670:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом тимчасової заборони використання, розпорядження будь-яким чином таким майном та вчинення відповідних реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна (надалі «Земельна ділянка»).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2022 було виправлено описку допущену в резолютивній частині ухвали суду від 01.09.2022 року постановлену за клопотанням прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, виклавши абзац другий резолютивної частини ухвали у наступній редакції: «Накласти арешт на нерухоме майно земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :75:670:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом тимчасової заборони використання, розпорядження будь яким чином таким майном та вчинення відповідних реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна».

Клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту було обґрунтовано наступним: «Підрозділом дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи підробили договір купівлі продажу земельної ділянки. Рішенням Святошинського районного суду м Києва від 25.04.2014 року у справі №759/10589/13-ц задоволено позов прокурора Святошинського району м. Києва про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку. Постановою Київського апеляційного суду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. скасовано. Водночас, ухвалою Верховного суду відкрито касаційне провадження у справі №759/10589/13-ц. 21.04.2022 р. Верховний суд частково задовольнив касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури, скасував постанову суду апеляційної інстанції та направив справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Згідно з ухвали Київського апеляційного суду від 11.08.2022 р. провадження у справі закрито. Таким чином, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. у справі №759/10589/13-ц є чинним . А відтак, земельна ділянка має належати територіальній громаді в особі Київської міської ради . Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 20.12.2021 р., у Департаменті відсутня інформація щодо реєстрації у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради договору купівлі-продажу від 19.01.2012 р., зареєстрованого в реєстрі за №7. Таким чином, право власності на земельну ділянку не набуто у передбаченому законом порядку. 29.08.2022 р. прокурором в рамках кримінального провадження винесено постанову про визнання земельної ділянки речовим доказом».

Проте, вже після накладення арешту, у справі № 759/10589/13-ц було прийнято нове рішення, а саме Постановою Київського апеляційного суду 25 червня 2025 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасоване рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року . Постанова набула законної сили, у Верховному суді не оскаржувалася.

Суд зробив висновок про законність передачі зазначеної земельної ділянки із власності територіальної громади міста на користь ОСОБА_7 у порядку приватизації. Оскільки, всі аргументи клопотання слідства та ухвали слідчого судді засновувалися на тому, що «рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. у справі №759/10589/13-ц є чинним». Отже, наразі в такому арешті вже немає потреби.

Апеляційним судом у постанові від 25.06.2025 у справі № 759/10589/13-ц також встановлено, що відповідачка ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , а єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є її мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже вона є, особою правонаступником до якої переходять всі права, які належали ОСОБА_7 , якій передавалася земельна ділянка у приватну власність.

Для реалізації заявницею всіх своїх законних прав та інтересів щодо земельної ділянки необхідно скасувати накладений арешт, адже, існування таких обмежень є неправомірним втручанням у право власності.

У судове засідання власник майна та її адвокат не з`явились та подали до суду заяву про розгляд клопотання без їх участі.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином, про причини неприбуття суд не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Враховуючи, що клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя не пізніше трьох днів після його надходження до суду, а неявка учасників судового процесу в силу положень ч. 2 ст. 174 КПК України не є перешкодою для розгляду клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов висновку про можливість проведення розгляду справи без участі сторін.

Дослідивши матеріали клопотання, наявні докази, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Як вбачається із матеріалів справи 01 вересня 2022 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_5 , накладено арешт на нерухоме майно - земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :75:670:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом тимчасової заборони використання, розпорядження будь-яким чином таким майном та вчинення відповідних реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна (надалі «Земельна ділянка»).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.11.2022 було виправлено описку допущену в резолютивній частині ухвали суду від 01.09.2022 року постановлену за клопотанням прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, виклавши абзац другий резолютивної частини ухвали у наступній редакції: «Накласти арешт на нерухоме майно земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :75:670:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом тимчасової заборони використання, розпорядження будь яким чином таким майном та вчинення відповідних реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна».

Накладення арешту було обґрунтовано наступним: «Підрозділом дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000129, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.11.2021 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що невстановлені особи підробили договір купівлі продажу земельної ділянки. Рішенням Святошинського районного суду м Києва від 25.04.2014 року у справі №759/10589/13-ц задоволено позов прокурора Святошинського району м. Києва про визнання незаконним та скасування рішення, визнання недійсним державного акту та відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку. Постановою Київського апеляційного суду рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. скасовано. Водночас, ухвалою Верховного суду відкрито касаційне провадження у справі №759/10589/13-ц. 21.04.2022 р. Верховний суд частково задовольнив касаційну скаргу першого заступника керівника Київської міської прокуратури, скасував постанову суду апеляційної інстанції та направив справу на новий судовий розгляд до суду апеляційної інстанції. Згідно з ухвали Київського апеляційного суду від 11.08.2022 р. провадження у справі закрито. Таким чином, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. у справі №759/10589/13-ц є чинним . А відтак, земельна ділянка має належати територіальній громаді в особі Київської міської ради . Відповідно до листа Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради від 20.12.2021 р., у Департаменті відсутня інформація щодо реєстрації у Головному управлінні земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради договору купівлі-продажу від 19.01.2012 р., зареєстрованого в реєстрі за №7. Таким чином, право власності на земельну ділянку не набуто у передбаченому законом порядку. 29.08.2022 р. прокурором в рамках кримінального провадження винесено постанову про визнання земельної ділянки речовим доказом».

Проте, вже після накладення арешту, у справі № 759/10589/13-ц було прийнято нове рішення, а саме Постановою Київського апеляційного суду 25 червня 2025 року було задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 та скасоване рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25 квітня 2014 року . Постанова набула законної сили, у Верховному суді не оскаржувалася.

Суд зробив висновок про законність передачі зазначеної земельної ділянки із власності територіальної громади міста на користь ОСОБА_7 у порядку приватизації. Оскільки, всі аргументи клопотання слідства та ухвали слідчого судді засновувалися на тому, що «рішення Святошинського районного суду м. Києва від 25.04.2014 р. у справі №759/10589/13-ц є чинним». Отже, наразі в такому арешті вже немає потреби.

Апеляційним судом у постанові від 25.06.2025 у справі № 759/10589/13-ц також встановлено, що відповідачка ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , а єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_7 є її мати - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отже вона є, особою правонаступником до якої переходять всі права, які належали ОСОБА_7 , якій передавалася земельна ділянка у приватну власність.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України передбачено такий види заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені клопотання. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Приписами ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Приписами ст. ст. 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини 1948 року та Європейська конвенція про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, учасником яких є Україна.

Приписами ст. 1 Першого протоколу до Конвенції визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальним принципам міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Вгопіо/Узкі) проти Польщі» від 22.06.2004).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, органом досудового розслідування не надано.

У відповідності з практикою Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчими органами, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання власника майна та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідчий суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшов до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Приймаючи до уваги вищенаведене, керуючись ст.ст. 3, 7, 131, 132, 170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання власника майна ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокат ОСОБА_4 , про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.09.2022 року по справі №759/10464/22 в рамках кримінального провадження № 0000129 внесеного до ЄРДР 05.11.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України - задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва у справі № 759/10464/22 (із урахуванням внесення змін ухвалою слідчим суддею Святошинського районного суду м. Києва № 759/10464/22 від 18.11.2022) від 01 вересня 2022 року на земельну ділянку по АДРЕСА_1 з кадастровим номером :75:670:0272 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), шляхом тимчасової заборони використання, розпорядження будь-яким чином таким майном та вчинення відповідних реєстраційних дій щодо об`єкта нерухомого майна.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1