Справа №760/7774/26
УХВАЛА

СЛІДЧОГО СУДДІ

Про обрання запобіжного заходу

(повний текст)

19 березня 2026 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області майора юстиції ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у межах кримінального провадження № 0000854, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Часів Яр, Артемівської міськради, Донецької обл., громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Виходячи із змісту поданого клопотання, слідчим управлінням Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000854, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.08.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Часів Яр Донецької області, громадянки України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у тому, що вона, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 04.07.2025, перебуваючи у невстановленому місці, використовуючи власний мобільний телефон марки «Samsung Galaxy» моделі А24 із сім-картою мобільного оператора зв`язку, за допомогою месенджера «Telegram», використовуючи власний обліковий запис з назвою « ОСОБА_7 » id: НОМЕР_1 , до якого прив`язаний номер телефону НОМЕР_2 , вступила у попередню злочинну змову з представником іноземної держави - Російської Федерації, а саме зі старшим оперуповноваженим так званого «Управление «С» ФСБ РФ» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовує обліковий запис у месенджері «Telegram» під нік-неймом « ОСОБА_9 » (Username: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », id: НОМЕР_4), до якого прив`язаний мобільний номер телефону НОМЕР_3 .

Так, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, ОСОБА_5 надала добровільну згоду ОСОБА_8 на збирання та передачу розвідувальної інформації щодо розміщення фортифікаційних споруд, військових об`єктів та місць розміщення ЗС України у м. Ізюм Харківської області та у м. Фастів Київської області для нанесення збройними силами рф вогневого ураження. На виконання цього умислу 08.07.2025 о 11 год. 53 хв. вона, використовуючи вказаний обліковий запис у месенджері «Telegram», направила ОСОБА_8 геопозицію з місцем знаходження військового об`єкта - ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_3 . 09.07.2025 о 08 год. 07 хв. з метою уточнення місця знаходження цього ж військового об`єкта за вказівкою ОСОБА_8 вона надіслала останньому повідомлення з координатами ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: ІНФОРМАЦІЯ_5, а того ж дня о 10 год. 29 хв. повідомила про наявність камер відеоспостереження на будівлі цього об`єкта, а також про відсутність військової техніки, розташованої поблизу нього.

Надалі, 10.07.2025 ОСОБА_5 , діючи умисно, прибула до вул. Садової у м. Фастові та, використовуючи власний обліковий запис у месенджері «Telegram», відправила ОСОБА_8 фото- та відеозображення військового об`єкта - ІНФОРМАЦІЯ_4 за вказаною адресою. Продовжуючи доведення свого злочинного умислу до кінця, 14.07.2025 о 10 год. 02 хв., перебуваючи в районі АДРЕСА_3 , вона надіслала ОСОБА_8 текстові повідомлення з інформацією про сам об`єкт, а саме щодо його функціонування, наявності та кількості осіб, цивільних і військових, а також наявності військової та іншої техніки поблизу військового об`єкта. 28.07.2025 у період часу з 08 год. 50 хв. по 14 год. 59 хв. ОСОБА_5 на виконання завдання представника іноземної держави надіслала останньому текстові повідомлення, у яких зазначила серії та номери автомобілів, розташованих на паркувальному майданчику поблизу ІНФОРМАЦІЯ_4 . 31.07.2025 о 14 год. 43 хв. вона надіслала ОСОБА_8 текстове повідомлення з інформацією про фортифікаційні споруди та замасковану техніку Сил опору України.

Далі, у період з 31.07.2025 о 11 год. 04 хв. по 14 год. 43 хв. та 01.08.2025 з 00 год. 11 хв. по 13 год. 34 хв. ОСОБА_5 на виконання завдання представника іноземної держави прибула до м. Ізюм Харківської області та здійснила відеофіксацію фортифікаційних споруд Сил опору України, після чого, використовуючи власний обліковий запис у месенджері «Telegram», направила ОСОБА_8 відеофайли, геопозицію та власноруч виконані карти-схеми розташування фортифікаційних споруд поблизу населеного пункту ІНФОРМАЦІЯ_6 м. Ізюм Харківської області. Крім того, 04.09.2025 о 13 год. 07 хв. ОСОБА_5 використовуючи той самий обліковий запис у месенджері «Telegram», направила представнику іноземної держави текстове повідомлення із зазначенням даних про розташування ешелону ІНФОРМАЦІЯ_7, а в подальшому, 04.09.2025 у період з 13 год. 07 хв. по 19 год. 18 хв. та 05.09.2025 у період з 07 год. 33 хв. по 07 год. 38 хв., перебуваючи в районі станції «Караваєві дачі», надіслала ОСОБА_8 текстові повідомлення з інформацією про місцезнаходження ешелону військової техніки ЗСУ.

За таких обставин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у державній зраді, тобто у діянні, умисно вчиненому громадянкою України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України шляхом надання представнику іноземної держави допомоги у проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України. 19.03.2026 її затримано, і того ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри на даній стадії кримінального провадження підтверджується сукупністю наявних у матеріалах провадження даних, зокрема даними протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, даними протоколів оглядів, даними допиту свідка та іншими даними у їх сукупності, які на цьому етапі розслідування об`єктивно пов`язують підозрювану з інкримінованим їй діянням та є достатніми для висновку про наявність обґрунтованої підозри, у розумінні практики Європейського суду з прав людини та вимог ч. 2 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя виходить з того, що на цій стадії кримінального провадження не вирішується питання доведеності вини особи у вчиненні кримінального правопорушення та не надається остаточна оцінка всім доказам з точки зору їх достатності для постановлення обвинувального вироку. Предметом судового контролю у межах розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу є перевірка того, чи існує обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також чи доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і чи здатен більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам. При цьому обґрунтована підозра, як стандарт доказування для цілей застосування запобіжного заходу, не вимагає наявності такого обсягу доказів, який є необхідним для ухвалення вироку, але потребує наявності фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити інкриміноване їй діяння. Саме такий обсяг даних у даному кримінальному провадженні наявний.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, слідчий суддя враховує характер і тяжкість інкримінованого ОСОБА_5 злочину, який віднесений законом до особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, а санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічного позбавлення волі з конфіскацією майна. Усвідомлення невідворотності суворого покарання саме по собі суттєво підвищує вірогідність ухилення особи від правосуддя. Такий висновок узгоджується і з усталеними підходами практики ЄСПЛ, відповідно до яких тяжкість покарання є релевантною обставиною при оцінці ризику втечі. При цьому в даному провадженні ризик переховування обумовлюється не лише суворістю можливого покарання, а й характером інкримінованих дій, які, за версією сторони обвинувачення, були свідомими, тривалими у часі, послідовними та вчинялися у конспіративний спосіб з використанням засобів електронного зв`язку та передачі геолокаційних даних. Така поведінка свідчить про сформовану готовність діяти приховано, з урахуванням інтересів представника іноземної держави, що істотно підсилює ймовірність того, що, перебуваючи на волі, підозрювана може вдатися до ухилення від слідства та суду.

Також слідчий суддя вбачає доведеним ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Як убачається з характеру підозрюваних дій, ключове значення для встановлення усіх обставин провадження мають цифрові носії інформації, мобільний телефон, листування у месенджері «Telegram», електронні файли, геолокаційні дані, фото- та відеоматеріали, інші відомості, що можуть зберігатися як на мобільних пристроях, так і на віддалених облікових записах або резервних носіях. З матеріалів убачається, що засіб зв`язку, який використовувався для комунікації з представником іноземної держави, має істотне доказове значення, а обсяг відшуканих та вилучених носіїв інформації на даній стадії розслідування не дає підстав вважати, що всі такі об`єкти вже встановлені та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. Перебуваючи на волі, підозрювана матиме реальну можливість видалити переписку, знищити або приховати мобільні пристрої, записники, схеми, чернетки, змінити налаштування акаунтів, заблокувати доступ до них або спотворити інформацію, що зберігається на електронних носіях, чим істотно ускладнить або зробить неможливим встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення.

Крім того, доведеним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик незаконного впливу на свідків та інших осіб у цьому кримінальному провадженні. На час розгляду клопотання досудове розслідування триває, не всі особи, яким можуть бути відомі обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені та допитані, а отже коло свідків остаточно не сформоване. Спосіб вчинення інкримінованого діяння вказує на можливу обізнаність підозрюваної з іншими особами, які могли мати відношення до пересування, спостереження за військовими об`єктами, створення чи передачі інформації, а також до контактів із представником іноземної держави. Сам по собі факт тривалого, неодноразового та предметного зв`язку з представником іноземної держави з використанням засобів конспіративної комунікації свідчить про наявність у підозрюваної певного кола контактів та навичок координації дій. З огляду на це, перебуваючи на волі, вона може схиляти свідків до зміни показань, відмови від їх надання, узгодження позицій, приховування істотних обставин, а також впливати на інших причетних осіб з метою уникнення кримінальної відповідальності. При цьому слідчий суддя враховує, що ризик незаконного впливу на свідків існує не лише на початковому етапі досудового розслідування, а й до моменту безпосереднього отримання судом показань таких осіб, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд не вправі обґрунтовувати свої висновки показаннями, наданими слідчому чи прокурору, якщо вони не були безпосередньо досліджені судом або отримані в порядку, передбаченому КПК України.

Також підтвердженим є ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Досудове розслідування у провадженні триває, остаточно не встановлено всіх осіб, які могли бути причетні до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, їх роль, характер зв`язків з підозрюваною, а також усі епізоди протиправної діяльності. За таких обставин, у разі перебування на волі, підозрювана зможе повідомити невстановлених співучасників або інших зацікавлених осіб про виявлення їх можливої діяльності, передати їм відомості про хід досудового розслідування, зміст проведених слідчих дій, коло осіб, яких перевіряє слідство, чим створить перешкоди для встановлення істини у кримінальному провадженні та притягнення до відповідальності всіх причетних осіб. Характер вчинення діяння, яке полягало у послідовному зборі, фіксації та передачі відомостей представнику іноземної держави, дає підстави вважати, що підозрювана здатна діяти цілеспрямовано, приховано і з урахуванням наслідків своїх дій для інтересів слідства.

Слідчий суддя вважає наявним і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження того кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється. Із викладених у підозрі обставин убачається, що інкриміновані дії не були одноразовими чи спонтанними, а, навпаки, мали повторюваний і системний характер, охоплювали декілька населених пунктів, низку самостійних епізодів, різні форми передачі інформації - геолокації, текстові повідомлення, фото, відео, карти-схеми - та були об`єднані спільною метою надання допомоги представнику іноземної держави у проведенні підривної діяльності проти України. Саме така тривалість, інтенсивність і послідовність дій свідчать про реальну вірогідність того, що, перебуваючи на волі, підозрювана може відновити відповідні контакти та продовжити аналогічну діяльність, у тому числі шляхом передачі нових даних про об`єкти, що мають значення для обороноздатності та безпеки держави.

При вирішенні питання про вид запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу підозрюваної, її вік, відсутність судимостей, наявність зареєстрованого та фактичного місця проживання, однак зазначені обставини самі по собі не нівелюють встановлені ризики. Навпаки, у сукупності з характером та суспільною небезпечністю інкримінованого діяння вони не створюють достатніх гарантій належної процесуальної поведінки. Встановлені ризики є не припущеннями загального характеру, а логічно випливають зі способу, тривалості та спрямованості інкримінованих дій, а також із незавершеності досудового розслідування.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя виходить із того, що особисте зобов`язання та особиста порука за своїм змістом ґрунтуються передусім на добровільному виконанні підозрюваною покладених на неї обов`язків та моральному авторитеті поручителів, однак за наявності викладених вище ризиків, з урахуванням тяжкості інкримінованого злочину, конспіративного способу його вчинення, використання електронних засобів зв`язку і передачі інформації, такі заходи не здатні забезпечити належний контроль за поведінкою підозрюваної та не виключають можливості як ухилення, так і впливу на хід розслідування. Домашній арешт також не може бути визнаний достатнім запобіжником, оскільки, перебуваючи за місцем проживання, підозрювана фактично зберігатиме можливість використовувати електронні засоби зв`язку, контактувати з невстановленими особами, впливати на свідків, узгоджувати позиції, передавати відомості та знищувати або приховувати інформацію, що має доказове значення. Контроль за дотриманням умов домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю, не усуває цих ризиків, оскільки не унеможливлює комунікацію та інші форми позапроцесуального впливу. Застава як альтернативний запобіжний захід у цій справі також не може бути визнана достатньою гарантією належної процесуальної поведінки, оскільки її сутність полягає у майновому стимулюванні особи до виконання процесуальних обов`язків, тоді як встановлені у даному провадженні ризики пов`язані не лише з можливою неявкою, а передусім з реальною загрозою продовження протиправної діяльності, незаконного впливу на учасників провадження, знищення чи приховування доказів та іншим перешкоджанням кримінальному провадженню, що не усувається самим фактом внесення грошових коштів.

Отже, з урахуванням вимог ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатний забезпечити досягнення мети запобіжного заходу, а саме належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігання встановленим ризикам, у зв`язку з чим виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою є необхідним, співмірним та таким, що відповідає як тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, так і обставинам конкретного кримінального провадження.

Що стосується питання визначення розміру застави, слідчий суддя виходить із того, що відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, ст. 109-114-2 КК України. Водночас положення ч. 3 ст. 183 КПК України та ч. 3 ст. 182 КПК України підлягають застосуванню з урахуванням конкретних обставин провадження, характеру підозри, даних про особу підозрюваної та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. У цьому випадку інкриміноване ОСОБА_5 діяння відноситься до злочинів проти основ національної безпеки України, має особливо високий ступінь суспільної небезпечності, а встановлені ризики є значними, реальними та такими, що не можуть бути нейтралізовані майновим забезпеченням. За встановлених обставин внесення застави не усуне ризиків переховування, знищення чи приховування доказів, незаконного впливу на свідків та інших осіб, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином і ризику продовження кримінального правопорушення. Саме тому слідчий суддя доходить висновку, що підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні немає.

Виходячи із зазначеного, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 17 травня 2026 р. включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Виконання ухвали доручити Головному управлінню СБ України у м. Києві та Київській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту оголошення.

Повний текст ухвали оголошений 25 березня 2026 р. о 16.45.

Слідчий суддя ОСОБА_1