ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженої ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 09 січня 2026 року стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у провадженні про умовно-дострокове звільнення від покарання відповідно до ст. 81 Кримінального кодексу України (далі - КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

засудженої (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Заводського районного суду міста Кам`янського від 09 січня 2026 року відмовлено в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК.

В обґрунтування прийнятого рішення, суд першої інстанції зазначив про відсутність переконливих доказів доведеності виправлення засудженої, а також те, що невідбутий строк покарання залишається значним, тому суд дійшов висновку, що мета покарання на даний час не досягнута, а підстав для застосування умовно-дострокового звільнення немає.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженої про її умовно-дострокове звільнення від покарання.

В обґрунтування апеляційних вимог посилається на відбуття ОСОБА_6 частини строку покарання та доведення факту її виправлення, що підтверджується зразковою поведінкою, старанною працею, відсутністю стягнень, а також дослідженими судом під час судового розгляду характеристики засудженої, медичних документів. Вказує, що засуджена не отримує адекватної медичної допомоги в установі, утримується в неналежних матеріально-побутових умовах, що і стало наслідком виникнення серйозних захворювань, які становлять реальну небезпеку для життя та здоров`я останньої. ОСОБА_8 має малолітню доньку, яка проживає з бабусею похилого віку, підтримує з ними соціально-корисні контакти, які є необхідними для її ресоціалізації. Засуджена під час відбуття покарання продемонструвала високу відповідальність, активну позицію при виконанні різних завдано, суспільно-корисної праці.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженої, остання отримання аж 74 бали з 65 необхідних для можливості застосування до умовно-дострокового звільнення, при цьому цей бал був знижений з 80 у зв`язку з тим, що вона не була залучена до трудової діяльності, проте судом не було враховано, що ОСОБА_6 не могла виконувати роботи під час офіційного перебування на лікарняному та проходження курсів хіміотерапії через виявлене в неї тяжке захворювання на плоско-клітинний інфільтративний рак, яке виникло під час відбування покарання. Крім того по факту ненадання належної медичної допомоги працівниками медичної частини установи були внесені відомості до ЄРДР за ч. 1 ст. 140 КК та станом на день постановлення оскарженої ухвали дане кримінальне провадження не закрито, проводяться слідчі дії, що свідчить про порушення органами влади статті 3 Конвенції. Захисник посилається на порушення судом положень Конвенції, не надавши можливості засудженій продовжити лікування після її умовно-дострокового звільнення, яке вона не може отримати належним чином в умовах ув`язнення.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні захисник та засуджена в режимі відеоконференції підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній просили її задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та звільнити засуджену умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на її безпідставність, ухвалу суду першої інстанції вважав законною та обґрунтованою, та просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. ч. 1-4 ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК призначене покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

За вимогами ч. 2 ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання виправлення засудженого.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд дійшов висновку про відсутність переконливих доказів доведеності виправлення засудженої та мета покарання на даний час не досягнута, тому підстав для застосування умовно-дострокового звільнення немає.

Проте з таким висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитися в повній мірі.

З матеріалів провадження, характеристики на засуджену та висновку щодо ступеня її виправлення, слідує, що ОСОБА_6 була засуджена вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року за ч. 2 ст. 27, ч. 2 ст. 110 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Початок строку відбуття покарання 10.03.2022, кінець строку 10.03.2027.

З 12.03.2022 перебувала в ДУ «Дніпровська установа виконання покарання (№4)», де характеризувалась задовільно, стягнень та заохочень не мала.

З 19.05.2023 засуджена відбуває покарання в ДУ «Кам`янська виправна колонія (№34)», де характеризується позитивно, має 2 заохочення у виді подяки: 16.08.2024 рішенням дисциплінарної комісії установи оголошено подяку за сумлінне ставлення до праці, надає позитивний приклад для інших працівників з числа засуджених, 15.05.2025 за сумлінне ставлення до праці, надання позитивного прикладу іншим працівникам з числа засуджених, особисту ініціативу в роботі, допомогу новоприбулим в опануванні технологічних процесів пошиваємих виробів. Стягнень не має. Норм, що визначають порядок і умови відбування покарання дотримується свідомо, з представниками адміністрації дотримується правомірних відносин, при зверненні ввічлива та тактовна. Проявляє соціальну корисну ініціативу у відділенні, приймала участь у заходах, що проходили в установі, залучена до програм диференційованого виховного впливу за напрямками «Підготовка до звільнення» та «Творчість». У 2024 році засуджена закінчила КНЦ №34 при установі за спеціальністю «Кухар». Володіє достатнім рівнем професійних навичок для працевлаштування після звільнення. З рідними підтримує соціально-корисний зв`язок, має неповнолітню доньку та матір, має негативне ставлення до ПАР та наркотичних речовин, не вживала. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. За психологічними критеріями має позитивну характеристику, зокрема високу комунікабельність, неконфліктна, низький рівень агресивності, просоціальну спрямованість, позитивну мотивацію до змін.

По прибуттю до установи була працевлаштована на швацьке виробництво швачкою в бригаду № 30, з 12.09.2025 засуджена не залучається до суспільно-корисної праці за станом здоров`я.

Згідно з висновком комісії щодо ступеня виправлення засуджена довела своє виправлення та може бути представлена до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 81 КК, набравши 74 бали з 65 необхідних.

Водночас, згідно з вказаним висновком засуджена хоча і набрала необхідну кількість балів, але враховуючи, що з 12.09.2025 вона не залучається до суспільно-корисної праці в установі за станом здоров`я, тому згідно зі ст. 81 КК умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Проте суд залишив поза увагою, що засуджена не залучається до суспільно-корисної праці в установі з 12.09.2025 у зв`язку з виявленням в неї тяжкого захворювання на плоско-клітинний інфільтративний рак, проходження лікування та курсів хіміотерапії, що унеможливлює залучення її до праці.

Апеляційний суд також зважає на надані пояснення засудженої щодо своє критичної оцінки про скоєний злочин та висловлення жалю про вчинене, наявність позитивних планів на майбутнє з донькою.

Таким чином, з матеріалів провадження видно, що ОСОБА_6 відбула більше 2/3 строку призначеного покарання, має 2 заохочення, стягнень не має, характеризується позитивно, по прибуттю до установи була працевлаштована, до праці ставиться сумлінно, надавала позитивний приклад іншим працівникам з числа засуджених, особисту ініціативу в роботі, проявляє соціальну корисну ініціативу у відділенні, приймала участь у заходах в установі, залучена до програм диференційованого виховного впливу, однак з 12.09.2025 не залучається до суспільно-корисної праці за станом здоров`я через тяжке захворювання.

Аналізуючи наведені обставини, на переконання апеляційного суду, засуджена прагне до виправлення своєї поведінки, критично ставиться до скоєного, протягом усього часу відбування покарання в установі була працевлаштована до виявлення тяжкого захворювання та до праці ставилася сумлінно, за що отримала заохочення та установою характеризується позитивно. Однак зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не надав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

Апеляційний суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, при цьому колегія суддів також враховує й те, що засуджена вчинила злочин вперше та раніше не судима.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджена під час відбування покарання довела своє виправлення, тому до неї може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно зі ст. 81 КК. Також, враховуючи строк покарання, який вже остання відбула, колегія суддів вважає, що досягнуті цілі покарання, в тому числі кара засудженої та її виправлення.

З огляду на викладене, доводи сторони захисту про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженої, колегія суддів вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись статтями 81, 404, 405, 407 КПК, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Заводського районного суду міста Кам`янського від 09 січня 2026 року про відмову в задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відповідно до ст. 81 КК України скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання засудженої ОСОБА_6 про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити.

Звільнити засуджену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , умовно-достроково від відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року на невідбутий строк покарання.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_____________________ ______________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3