Справа №591/8227/25 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/878/26 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2026 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2026 року, якою продовжено ОСОБА_6 строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ),

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебуває кримінальне провадження за клопотанням прокурора про застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру за вчинення суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 186 КК України.

У рамках даного кримінального провадження прокурор ОСОБА_8 заявила клопотання про продовження застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги, що виключають його небезпечну поведінку, строк дії якого закінчується 05 березня 2026 року, мотивуючи його тим, що раніше заявлені ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують та не зменшилися і більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належну процесуальну поведінку останнього.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2026 року, продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» ДУ «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України», на строк 60 днів. Строк дії ухвали про продовження запобіжного заходу до 01 травня 2026 року включно.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, захисник особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2026 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

В обґрунтування своїх вимог, захисник вказує на те, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження існування ризиків заявлених в клопотанні. ОСОБА_6 не має на меті переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, зважаючи на те, що вказані особи допитані під час судового розгляду. Також стороною обвинувачення не доведено існування ризику вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення.

Особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали вимоги поданої апеляційної скарги та просили задовольнити їх у повному обсязі.

Прокурор у судовому засіданні заперечувала проти вимог апеляційної скарги, зазначила, що ухвала Зарічного районного суду м Суми від 03 березня 2026 рку є законною та обґрунтованою.

Заслухавши суддю - доповідача щодо змісту оскаржуваного рішення та доводи апеляційної скарги, особу, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , прокурора, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 508 КПК України, до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, може бути застосований судом, зокрема, такий запобіжний захід як поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку.

Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 508 КПК України, передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Розгляд питань, пов`язаних із застосуванням запобіжних заходів та їх продовження, регламентований главою 18 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК).

Згідно ст. 177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті, тобто: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу фактичних обставин суспільно небезпечних діянь та особи, її поведінки під час досудового розслідування вчинених діянь. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, при вирішенні питання про продовження застосованого до ОСОБА_6 запобіжного заходу, суд першої інстанції в повній мірі врахував, що відносно останнього вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру за вчинення ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ст. 126-1, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК, стадію розгляду кримінального провадження, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, а також особу, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, яка за своїм психічним станом може становити суспільну небезпеку.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 про те, що заявлені ризики є недоведеними, ОСОБА_6 не має на меті переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні або вчинити інше кримінальне правопорушення є безпідставними, оскільки не підтверджуються жодними доказами.

У ході розгляду клопотання прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення.

Крім того, судом було враховано, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №807 від 22 вересня 2024 року, ОСОБА_6 як на теперішній час, так і під час скоєння суспільно небезпечного діяння виявляв ознаки шизотипового розладу, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За свої психічним станом ОСОБА_6 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

Так, ризик переховування ОСОБА_6 від суду і наразі є актуальним, зважаючи на фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, а також те, що після вчинення суспільно небезпечних діянь ОСОБА_6 втікав. При цьому ризик втечі також має оцінюватись і у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками, а тому колегія суддів вважає, що ризик переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності дійсно має місце і реально існує.

Обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК, оскільки перебуваючи на свободі ОСОБА_6 матиме можливість впливати на потерпілу, яка є його матір?ю, з якою він проживає.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є цілком виправданим, беручи до уваги те, що ОСОБА_6 не має офіційного місця роботи та іншого законного джерела доходу, а тому може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення.

Саме за наявності вищезазначених обставин суд і визнав доведеними доводи прокурора щодо доцільності продовження ОСОБА_6 строку поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, та задовольнив подане клопотання.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується в повному обсязі та ставити під сумнів правильність такого висновку підстав не вбачає.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку, оскаржуване рішення ґрунтується на матеріалах кримінального провадження та забезпечує стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а посилання захисника на те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, само по собі не спростовує висновків суду першої інстанції щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу та не зменшують існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, зазначених в оскаржуваній ухвалі.

Інших беззаперечних доводів, які б вказували на недоцільність продовження ОСОБА_6 строку вказаного запобіжного заходу, та за яких у задоволенні клопотання прокурора слід було б відмовити, апелянтом в апеляційній скарзі не наведено і таких обставин під час апеляційного розгляду встановлено не було.

З огляду на викладене, всупереч доводів захисника, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було постановлено законне та обґрунтоване рішення, підстави для його скасування відсутні, у зв`язку з чим оскаржувану ухвалу слід залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 03 березня 2026 року, якою ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на цю ухвалу - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4