Номер провадження:1-кп/521/1232/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу стосовно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000863 від 19.09.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.187, ч.1 ст.121 КК України та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ч.2 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Хаджибейського районного суду м.Одесипепребуває зазначене кримінальне провадження, у якому судом призначено судовий розгляд.

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинувачених, посилаючись на тяжкість висунутого обвинувачення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які на цей час не зменшилися та продовжують існувати, оскільки строк тримання під вартою обвинувачених спливає. Клопотання підтримав в судовому засіданні.

Потерпілі заперечень не висловили.

Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти клопотання прокурора, зазначивши, що обвинувачений є військовослужбовцем, перебував у полоні, має намір продовжити військову службу, просили обрати інший більш м`який запобіжний захід, враховуючи, що потерпілі допитані, а тому ризик впливу на них відсутній.

Захисник ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_7 також заперечували проти клопотання прокурора, просили врахувати особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, має постійне місце проживання, просили відмовити в задоволенні клопотанні прокурора та застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та врахувати, що на цей час родичами обвинуваченого відшкодована шкода потерпілим.

Потерпілий просв вирішити питання на розсуд суду.

Вислухавши думки сторін, вивчивши клопотання, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Під час розгляду питання доцільності продовження дії запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених частиною 1 статті 177 КПК. Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, тому суд відхиляє посилання сторони захисту на недоведеність ризиків стороною обвинувачення, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 6 та ч.7 статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обвинувачуються, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 15 років із конфіскацією майна. ОСОБА_6 є громадянином України, є військовослужбовцем, не одружений, раніше не судимий, має постійне місце проживання. ОСОБА_7 є громадянином України, має постійне місце проживання, неодружений, працює не офіційно, раніше не судимий.

Наявність зазначених обставин у обвинувачених та їх позитивні характеристики не може виключити ризику їх ухилення, тобто існує реальна загроза, що останні можуть переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, можуть вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому суд відхиляє посилання сторони захисту на те, що потерпілі були допитані в судовому засіданні, як обставину відсутності впливу на них з боку обвинувачених, оскільки судовий розгляд триває та судом ще не закінчено дослідження усіх доказів.

З урахуванням наявності існування наведених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, виникла необхідність у вирішенні питання щодо продовження дії застосування запобіжного заходу стосовно обвинувачених.Тяжкість обвинувачення, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював і те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Виходячи з характеру та обставин інкримінованого злочину, беручи до уваги особи обвинувачених, наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, їх вік, можна дійти висновку про те, що лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надасть можливість запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити виконання обвинуваченим своїх обов`язків та зможе гарантувати належне виконання обвинуваченими покладених на них процесуальних обов`язків та перешкодити зазначеним ризикам, тому суд приходить до висновку, про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та необхідності продовження тримання під вартою обвинувачених. Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.4 ст.183 КПК України суд не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні, оскільки, злочини, у вчиненні яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , пов`язані із застосуванням насильства відносно потерпілого.

Керуючись ст.ст. 331, 176,177, 183, 193,194, 196 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 29 травня 2026 року включно кожному без визначення розміру застави.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1