Справа № 167/1216/25 Провадження №11-кп/802/265/26 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 09 грудня 2026 року,

ВСТАНОВИВ:

Даним вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Топільне Рожищенського району Волинської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

засуджено за ч.4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покладено на ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ухвалено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази у справі: клітчасту рубашку біло-чорного кольорів, яка передана до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області - повернуто власнику ОСОБА_7 ; оптичні диск «DVD», які зберігається при матеріалах справи залишено при справі.

Стягнуто з ОСОБА_7 в дохід держави витрати пов`язані із залученням експертів для проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнано винним та засуджено за те, що він 08 вересня 2025 року близько 12 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного на території України на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, продовженого Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №478/2025 від 14 липня 2025 року, який затверджено Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 26 липня 2025 року, керуючись корисливим мотивом та діючи з метою таємного викрадення чужого майна, таємно, шляхом відчинення незамкнених дверей незаконно проник до гаражного приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав гайковерт акумуляторний марки «Einhell TP-CW 18Li B1-Solo» вартістю 5747,66 гривень, шуруповерт акумуляторний марки «Minumx M-820В1» із заводською акумуляторною батареєю вартістю 1083 гривень, гайковерт марки «HORM LTX» без акумуляторної батареї вартістю 1413,90 гривень, шуруповерт акумуляторний марки «GTM DS 12/13, 12В» вартістю 1539,30 гривень, електронний штангенциркуль марки «Miol» вартістю 665,98 гривень, кліщі затискні «Аврора» вартістю 169,54 гривень, рулетку довжиною 3 метри вартістю 62,72 гривні, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 майнову шкоду на загальну суму 10682,10 гривень.

Не погоджуючись із таким вироком суду, прокурор подав апеляційну скаргу та зміни і доповнення до неї, у яких, не оспорюючи фактичні обставини справи, оскаржує його через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок м`якості.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги та змін та доповнень до неї посилається на те, що у мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення місцевий суд відобразив всі фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Водночас, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, неправильно виклав зміст формулювання обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України.

Формулювання обвинувачення ОСОБА_7 яке визнано судом доведеним, в частині короткого викладу тексту диспозиції кримінально правової норми, передбаченої ч.4 ст. 185 КК України, не відповідає обвинуваченню, викладеному в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 .

Так, умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжки), в умовах воєнного стану, поєднаного з проникненням у сховище.

Разом з тим, суд першої інстанції, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, визнав доведеним вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за обставинами інкримінованими в обвинувальному акті. Проте, при формулюванні та визнанні доведеним юридичної формули вказаного кримінального правопорушення у вироку вказав про доведення вини ОСОБА_7 у таємному викрадені чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.

При цьому, у вироку не наведено будь-яких мотивів, з яких суд прийняв рішення про зміну обсягу обвинувачення та виключення кваліфікуючої ознаки «проникнення у сховище» з формулювання правової кваліфікацій дій ОСОБА_7 .

Водночас, звертає увагу, що місцевим судом не в повній мірі дотримано вимоги ст.ст. 118, 124 КПК України.

Зокрема, під час ухвалення вироку судом вирішено питання лише щодо стягнення з ОСОБА_7 витрат, пов`язаних із залученням експертів за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 3 565, 60 грн., та не вирішено питання, щодо стягнення витрат, пов`язаних із залученням експерта для проведення судової дактилоскопічної експертизи в сумі 2 674, 20 грн.

З гідно з висновком судової дактилоскопічної експертизи №СЕ-19/103-25/13688-Д від 17.10.2025 року, сліди пальців рук, вилучені 18.09.2025 року під час проведення огляду місця події у гаражному приміщенні по АДРЕСА_2 , непридатні для ідентифікації за ними особи, а інший слід одного пальця, вилучений під час цієї ж слідчої дії, залишений не пальцями рук обвинуваченого ОСОБА_7 .

Отже, вказана судова дактилоскопічна експертиза (висновок №СЕ-19/103-25/13688-Д від 17.10.2025 року), предметом дослідження якої були сліди пальців рук, вилучені 18.09.2025 року по АДРЕСА_2 , не використовувалась як доказ винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, за що його засуджено оскаржуваним вироком.

Таким чином на думку сторони обвинувачення процесуальні витрати на проведення дактилоскопічної експертизи в сумі 2674, 20 грн. підлягають компенсації за рахунок держави.

З огляду на вищевикладене просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік та покласти на нього обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У мотивувальній частині вироку при викладенні юридичної формули обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України вказати про визнання доведеною вини ОСОБА_7 у таємному викрадені чужого майна (крадіжці), в умовах воєнного стану, поєднаному з проникненням у сховище.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів за проведення у провадженні судової товарознавчої експертизи (висновок №СЕ-19/103-25/12728-ТВ від 13.10.2025) у сумі 3565 грн. 60 коп.

Процесуальні витрати на залучення експертів за проведення у провадженні судової дактилоскопічної експертизи (№СЕ-19/103-25/13688-Д від 17.10.2025 року) в сумі 2 674 грн. 20 коп. віднести на рахунок держави.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги із змінами та доповненнями до неї, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу із змінами та доповненнями до неї з викладених у них підстав, обвинуваченого та його захисника, а також потерпілої, які кожен зокрема апеляційну скаргу із змінами та доповненнями до неї заперечили, оскільки вважають оскаржуване судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України (п.13 ч.1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ст. 374 КПК України та роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.15 постанови №5 від 29 червня 1990 року «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку», мотивувальна частина обвинувального вироку має містити насамперед формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, з обов`язковим зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми вини і його мотивів.

Фабула обвинувачення згідно практики Верховного Суду, зокрема, викладеній у постанові №343/1489/20 від 02.04.2024 року є фактичною моделлю вчиненого кримінального правопорушення, а юридичне формулювання це правова модель кримінального правопорушення, вказівка на кримінально правову норму, порушення якої інкриміновано обвинуваченому. Тому наведені у вироку фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливості зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Доводи прокурора, що оскаржений вирок суду не відповідає вказаним вимогам кримінального процесуального закону, є слушними.

З матеріалів провадження вбачається, що обвинувальний акт із формулюванням обвинувачення ОСОБА_7 оголошений в судовому засіданні прокурором і не змінювався в ході судового розгляду.

У мотивувальній частині вироку суд першої інстанції відобразив всі фактичні обставини вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Водночас, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, місцевий суд визнав доведеним обвинувачення ОСОБА_7 за ч.4 ст. 185 КК України за обставинами, інкримінованими в обвинувальному акті, однак неправильно виклав зміст формулювання обвинувачення за ч.4 ст. 185 КК України, не вказав усі кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення.

Формулювання обвинувачення ОСОБА_7 яке визнано судом доведеним, в частині короткого викладу тексту диспозиції кримінально правової норми, передбаченої ч.4 ст. 185 КК України, не відповідає обвинуваченню, викладеному в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 .

Так, умисні дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчиненого в умовах воєнного стану.

Разом з тим, місцевий суд, дослідивши докази та матеріали кримінального провадження, визнав доведеним вину ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України за обставинами інкримінованими в обвинувальному акті. Пороте, при формулюванні та визнанні доведеним юридичної формули вказаного кримінального правопорушення у вироку вказав про доведення вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжки), вчиненого в умовах воєнного стану.

При цьому, у вироку не наведено будь-яких мотивів, з яких суд прийняв рішення про зміну обсягу обвинувачення та виключення кваліфікуючої ознаки «проникнення у сховище» з формулювання правової кваліфікацій дій ОСОБА_7 , що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Відповідно до ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу.

Враховуючи, що чинним КПК з одного боку, чітко визначені повноваження апеляційного суду, до яких не входить дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження та доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції, що покладено кримінальним процесуальним законом на суд першої інстанції, який цих вимог не дотримався, з другого боку, в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК не входять зазначені порушення вимог чинного законодавства, однак, виходячи з вимог ст. 7 КПК, суд апеляційної інстанції в даному випадку позбавлений можливості винести остаточне рішення у кримінальному провадженні, а тому вирок суду підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Водночас, у зв`язку з допущеними істотними порушеннями судом першої інстанції, апеляційний суд позбавлений можливості прийняти судове рішення по суті. Ураховуючи встановлені при апеляційному розгляді обставини, згадані вище доводи апеляційної скарги підлягають ретельній перевірці та з`ясуванню під час нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду, суду першої інстанції, неухильно дотримуючись вимог КПК України, необхідно звернути увагу на встановлені під час апеляційного розгляду та зазначені в ухвалі суду факти порушення вимог кримінального процесуального закону, провести судове провадження у відповідності до вимог КПК та прийняти за його результатами законне і обґрунтоване рішення, яке буде відповідати вимогам закону, та забезпечить неухильне виконання положень ст.ст. 2, 7 КПК.

Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 412, 415 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити частково.

Вирок Рожищенського районного суду Волинської області від 09 грудня 2026 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді