№522/2411/26, 1-кп/522/2482/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

27.02.2026 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001387 від 7.11.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, непрацюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.1 ст.286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4 ,

неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_5 ,

законного представника

неповнолітнього

потерпілого ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 , суд

ВСТАНОВИВ:

Так, 06.11.2025 року приблизно о 17 годині 18 хвилин водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби рухався по сухій, та чистій проїзній частині вулиці Пироговської, із сторони 2-го Куликовського провулку, у напрямку вулиці Канатної, у місті Одесі.

У цей же час пішохід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухався по нерегульованому пішохідному переходу, з боку Куликовського поля, у напрямку будинку N?25, по вулиці Пироговській, тобто зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «Chevrolet Nubira», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Водій ОСОБА_3 , рухаючись у вказаному напрямку, та здійснюючи проїзд нерегульованого пішохідного переходу, грубо порушив вимоги пунктів 2.3 «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N?1306 від 10 жовтня 2001 року (із наступними змінами), а саме: проявив неуважність, та недбалість, не забезпечив належний контроль за дорожньою обстановкою та її змінами, хоча був зобов`язаний і мав реальну можливість це зробити, не надав дорогу пішоходу, який переходив проїзну частину дороги. Унаслідок цього водій здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_5 , який рухався в межах дії дорожньої розмітки 1.14.1 ПДР України та дорожніх знаків 5.38.1 і 5.38.2 ПДР України, зліва направо відносно напрямку руху водія.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди пішоходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у формі струсу головного мозку, закритий перелом хірургічної шийки правої плечової кістки зі зміщенням уламків, закритий перелом латеральної кісточки правої гомілки із задовільним стоянням уламків, глибокі садна поперекової ділянки тулуба та кінцівок, які за своїм характером відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров?я.

Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм ОСОБА_3 вимог пунктів 2.3 «б» та 18.1 Правил дорожнього руху України, які перебувають у прямому причинному зв?язку з наслідками, що настали.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 були правильно кваліфіковані за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 звернувся до суду із письмовим, та усним клопотанням, у якому просив звільнити його від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_5 , та закрити кримінальне провадження за №0001387 від 7.11.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У судовому засіданні неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 пояснив, що він примирився із вище указаним обвинуваченим, та заподіяну шкоду зазначеним обвинуваченим йому відшкодовано у повному обсязі, матеріальних чи моральних претензій, він до нього немає, та просив закрити вище указане кримінальне провадження, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, у зв`язку із примиренням, відповідно до вимог ст.46 КК України.

У судовому засіданні законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 просила закрити кримінальне провадження, та звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, у зв`язку із примиренням цього обвинуваченого із потерпілим ОСОБА_5 , та відшкодуванням йому у повному обсязі матеріальних збитків.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 вважав необхідним звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.46 КК України, та закрити кримінальне провадження, та просив стягнути із указаного обвинуваченого судові витрати за усі проведені експертизи у цьому кримінальному провадженні.

Суд, розглянувши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників судового провадження, приходить до наступного.

Згідно до п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Відповідно до ст.46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Так як ОСОБА_3 вперше вчинив необережний нетяжкий злочин, допустив порушення правил безпеки дорожнього руху не перебуваючи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (висновок КНП «ООМЦПЗ» ООР за №002511 від 11.11.2025 року), примирився із потерпілим ОСОБА_5 , та відшкодував йому завдані ним збитки, тому це є підставою для його звільнення від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.284 КПК України, та є законні підстави для закриття цього кримінального провадження.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України процесуальні витрати складаються із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Згідно до вимог ч.1 ст.126 КПК України, суд вважає необхідним стягнути із обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави України документально підтверджені витрати на залучення експерта, а саме за проведення судової експертизи за №СЕ-19/116-25/28922-ІТ від 14.11.2025 року у розмірі 8914 грн., за проведення судової експертизи за №СЕ-19/116-25/28008 від 10.11.2025 року у розмірі 5348 грн. 40 коп., за проведення судової експертизи за №5579-34-25 від 16.12.2025 року у розмірі 4240 грн. 80 коп., а всього на загальну суму у розмірі 18 503 грн. 20 коп.

Необхідність стягнення процесуальних витрат при винесенні ухвали про звільнення від кримінальної відповідальності узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду, згідно до постанови від 01 лютого 2024 року (справа № 930/497/23, провадження №51-4798км23).

Суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту, який був накладений, згідно до ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2025 року на речовий доказ, так як у подальшому застосуванні такого арешту відпала потреба, на підставі ст.174 КПК України, та вважає необхідним повернути транспортний засіб власнику за належністю.

Питання про долю речових доказів суд вирішує, відповідно до вимог ч.2 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.46 КК України, ст.100, 118, 126, 174, 284, 286, 288, 376, 381, 382, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності, у зв`язку із примиренням винного із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 , за участю законного представника цього неповнолітнього потерпілого - ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0001387 від 7.11.2025 року за ч.1 ст.286 КК України задовольнити.

На підставі ст.46 КК України, п.1 ч.2 ст.284 КПК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, та закрити кримінальне провадження за №0001387 від 7.11.2025 року (справу №522/2411/26, 1-кп/522/2482/26) за ч.1 ст.286 КК України.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 17.12.2025 року, із забороною розпорядження та користування, а саме на: - автомобіль «Chevrolet Nubira», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 07.10.2023 року ТСЦ № 5152, належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: м. Одеса, Хаджибейський р-н., вул. Радіальна, буд. 15Б.

Речовий доказ автомобіль «Chevrolet Nubira», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого 07.10.2023 року ТСЦ № 5152, належить ОСОБА_7 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 вважати повернутим власнику ОСОБА_7 за належністю.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведення експертиз у загальному розмірі 18 503 грн. 20 коп. на користь держави України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

27.02.2026