Справа № 201/2911/26
Провадження № 1-кс/201/779/2026
УХВАЛА

05 березня 2026 року Слідчий суддя Соборного районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , розглянувши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру від 18 грудня 2025 року у кримінальному проваджені №0000599 від 30.04.2025 року,

установив:

У провадження Соборного районного суду міста Дніпра надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру від 18 грудня 2025 року у кримінальному проваджені №0000599 від 30.04.2025 року, якою адвокат просить суд скасувати повідомлення про підозру від 18 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000599 від 30.04.2025 року.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, прийшов до такого висновку.

Статтею 2 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, одним з яких є захист особи, суспільства від кримінальних правопорушень. Реалізація вказаного завдання здійснюється, з поміж іншого, шляхом забезпечення кожному громадянину права на звернення до уповноважених органів чи осіб з заявою про вчинене кримінальне правопорушення.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 Кримінального процесуального кодексу України.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд повертає скаргу в разі, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Згідно ст. 50 КПК України, повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: 1) свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; 2) ордером, договором або дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 648/3629/17 (провадження № 51- 9792 кмо 18) у ч. 1 ст. 50 КПК законодавець закріпив дві групи документів, наявність яких підтверджує повноваження адвоката на участь у конкретному кримінальному провадженні та які обов`язково надаються суду: документ, що підтверджує право особи на заняття адвокатською діяльністю (оскільки захисником може бути тільки адвокат) та документи, що підтверджують право цієї особи бути захисником (здійснювати захист у конкретному кримінальному провадженні). При цьому законодавець у ч. 1 ст. 50 КПК імперативно закріпив надання адвокатом свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю (п. 1 ч. 1 ст. 50 КПК) та документа з передбаченого в п. 2 ч. 1 цієї статті альтернативного переліку документів. Тобто зобов`язав адвоката надати суду свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та надав право альтернативного вибору щодо документів, передбачених у п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК, якими може бути підтверджено повноваження захисника у кримінальному провадженні.

При цьому таке, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю має бути належним чином оформлене (див. ухвалу ККС ВС від 03.04.2020 у справі № 487/2256/17), а саме засвідчено, як копія.

З матеріалів скарги вбачається, що скаргу підписано ОСОБА_2 як адвокатом. На підтвердження своїх повноважень ОСОБА_2 надав ордер про надання правничої допомоги ОСОБА_3 , однак одночасно не долучив копії свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

За викладеного вбачається, що підписант не підтвердив свої повноваження, згідно з ст. 50 КПК України, оскільки до матеріалів скарги, відповідно до статті 50 вказаного Кодексу, не додано свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Як передбачено п.1 ч. 2 ст. 304 КПК України, скарга повертається, якщо скаргу подала особа, яка не має права подавати скаргу.

Тому, вивчивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку, що скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру від 18 грудня 2025 року у кримінальному проваджені №0000599 від 30.04.2025 року, слід повернути особі, яка її подала.

За змістом положень ч. 7 ст. 304 КПК України повернення скарги не позбавляє особу на звернення до слідчого судді в порядку, передбаченого ст.ст. 303-304 КПК України, із відповідною скаргою.

Керуючись ст.ст.1, 9, 50, 303, 304, 309 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , на повідомлення про підозру від 18 грудня 2025 року у кримінальному проваджені №0000599 від 30.04.2025 року - повернути особі, яка її подала.

Відповідно до ч.7 ст.304 КПК України, повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, встановленому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Слідчий суддя ОСОБА_1