КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року,-

В с т а н о в и л а:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , погодженого прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- грошові кошти в сумі 20 000 доларів США,

- грошові кошти в сумі 2 400 доларів США, які вилучені під час проведення обшуку житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та іншим особам, у володінні (користуванні) яких перебуває вказане майно, відчужувати та розпоряджатися ним.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання про арешт майна.

Мотивуючи вимоги своєї апеляційної скарги, зазначає про те, що оскаржувана ухвала є незаконною, необґрунтованою, невмотивованою, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2025 та ухвалою апеляційного суду від 25.06.2025 арешт майна (грошових коштів) скасовано з підстав того, що воно належить третій особі - ОСОБА_6 , а не підозрюваному, а тому не підлягає конфіскації як виду покарання.

ОСОБА_6 проживала в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , разом із родиною своєї доньки - ОСОБА_10 .

Так, місце проживання ОСОБА_11 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відміткою в паспорті.

Факт родинних відносин між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 підтверджується свідоцтвом про народження.

Вилучені грошові кошти зберігались ОСОБА_6 за місцем її фактичного проживання та є конвертованою частиною готівкових грошових коштів, отриманих внаслідок продажу 31.01.2024 належної їй на праві приватної власності квартири вартістю 2 642 700 грн.

Зазначені обставини підтверджуються копією договору купівлі-продажу квартири від 31.01.2024.

Таким чином, вилучені грошові кошти є власністю ОСОБА_6 , мають легальне джерело походження та зберігались у неї на законних підставах, а тому не могли бути арештовані з підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК, та до них не може бути застосована конфіскація як вид покарання.

Водночас, незважаючи на існування двох судових рішень, якими встановлено, що власником майна є третя особа, орган досудового розслідування повторно звертається до суду з клопотанням, зазначаючи, що кошти, які підлягають арешту, належать підозрюваному, а не третій особі.

Враховуючи, що копія оскаржуваної ухвали отримана лише 11.08.2025 строк на апеляційне оскарження не є пропущеним, з огляду на вимоги визначені ч. 3 ст. 395 КПК України.

В судове засідання учасники провадження не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, на думку колегії суддів, наявні підстави для здійснення апеляційного розгляду за відсутності не з`явившихся учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апелянтом не було пропущено строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року з огляду на положення абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, а також його апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, слідчими Головного слідчого управляння Державного бюро розслідувань за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001043 від 21.11.2024, за підозрою ОСОБА_9 та ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 5 ст. 190 КК України.

25.12.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України.

05.05.2025 ОСОБА_9 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає додаткове обов`язкове покарання у виді конфіскації майна.

24.12.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 (належить на праві приватної власності ОСОБА_11 ), серед іншого, виявлено та вилучено грошові кошти у загальній сумі 23 000 доларів США (20 000 доларів США, 2 400 доларів США, 600 доларів США), які належать підозрюваному ОСОБА_9 .

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2025 накладено арешт на вказані грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08.04.2025 задоволено клопотання адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_6 , частково скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого суддею Печерського районного суду м. Києва від 19.02.2025 на грошові кошти у сумі 20 000 доларів США та 2 400 доларів США.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2025 повторно накладено арешт на вказані грошові кошти з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Крім того, рішенням колегії суддів Київського апеляційного суду від 25.06.2025 скасовано ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2025 та відмовлено в задоволенні клопотання про арешт зазначених вище грошових коштів.

03.07.2025 старший слідчий другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про арешт майна, вилученого під час проведення обшуку житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та іншим особам, у володінні (користуванні) яких перебуває вказане майно, відчужувати та розпоряджатися ним.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року клопотання прокурора задоволено.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя та сторона обвинувачення дотримались.

Так, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку та правильно зазначив в оскаржуваній ухвалі про наявність правових підстав для задоволення внесеного на розгляд клопотання слідчого про арешт майна та арешту цього майна.

Крім того, на думку колегії суддів, надані матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт на майно, діяв у спосіб та у межах законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності.

Щодо доводів апеляційної скарги про належні вилучених під час проведення обшуку грошових коштів ОСОБА_6 слід зазначити наступне.

24.12.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ванній кімнаті виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 20 000 доларів США. Під час вилучення вказаних грошових коштів підозрюваний ОСОБА_9 повідомив присутнім учасникам слідчої дії, що виявлені грошові кошти у сумі 20 000 доларів США є його особистою власністю. Крім того, вказані грошові кошти у сумі 20 000 доларів США на момент виявлення перебували у намоченому стані.

Враховуючи те, що інші грошові кошти у сумі 15 000 доларів США, які є предметом кримінального правопорушення, якими до проведення обшуку протиправно заволодів ОСОБА_9 , відшукані під час обшуку житлового будинку у приміщенні туалетної кімнати в унітазі, та як пояснив сам ОСОБА_9 намагався їх знищити коли побачив працівників правоохоронних органів, які намагаються потрапити на територію домоволодіння, то стан відшуканих грошових коштів у сумі 20 000 доларів США, а саме намочені грошові купюри, свідчить про те, що вказані кошти ОСОБА_9 також намагався знищити, побачивши працівників правоохоронних органів на території свого домоволодіння.

Вказаний факт свідчить про можливий протиправний спосіб отримання ОСОБА_9 у власність вказаних грошових коштів.

Крім того, під час обшуку, серед іншого, у спальній кімнаті будинку, де мешкають ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 2 400 доларів США. Вказані грошові кошти також належать підозрюваному ОСОБА_9 , про що останній повідомив під час обшуку.

Вказані відомості прямо вказують на те, що вилучені під час обшуку грошові кошти у сумах 20 000 доларів США та 2 400 доларів США належать безпосередньо підозрюваному ОСОБА_9 .

З урахуванням вказаних обставин, вилучені під час обшуку грошові кошти у зазначених сумах вже самі по собі не можуть належати ОСОБА_6 .

Крім того, відповідно договору купівлі-продажу від 31.01.2024 ОСОБА_6 продано квартиру АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_13 за 2 642 700, 00 гривень. Відповідно до умов вказаного договору розрахунок за купівлю квартири здійснювався у гривневому еквіваленті.

В свою чергу, відсутні будь-які відомості щодо конвертування частини грошових коштів в іноземну валюту (зокрема долари США), що унеможливлює ідентифікувати вилучені грошові кошти у загальній сумі 22 400 доларів США, як такі, що можуть належати ОСОБА_6 .

Також, згідно вищевказаної ухвали, відсутні відомості щодо проходження процедури фінансового моніторингу під час нібито здійснення громадянкою ОСОБА_6 операції з конвертації валюти на вказану суму грошових коштів.

Поряд із цим, проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , жодним чином не підтверджено, що виключає можливість перебування будь-якого майна останньої за вказаною адресою.

Таким чином, належність ОСОБА_6 грошових коштів у сумах 20 000 доларів США та 2 400 доларів США, вилучених під час обшуку за місцем мешкання підозрюваного ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 , стороною захисту не підтверджено.

Отже, відомості щодо продажу 31.01.2024 громадянкою ОСОБА_6 квартири ОСОБА_13 за 2 642 700, 00 гривень, а також факт родинних зв`язків ОСОБА_6 з дружиною підозрюваного ОСОБА_11 , не може бути належним підтвердженням тієї обставини, що саме вказані грошові кошти у подальшому були конвертовані у 22 400 доларів США, які зберігались за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , та були виявлені та вилучені в ході обшуку 24.12.2024.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, яке ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені достатніми даними, дослідженими судом, а тому апеляційна скарга з урахуванням викладених в ній доводів, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 08 липня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого другого відділу Управління з досудового розслідування військових правопорушень, а також порушень проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, вчинених внаслідок ведення російською федерацією, із залученням представників інших держав, агресивної війни проти України, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_7 , погодженого прокурором другого відділу другого управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про арешт майна та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , громадянина України, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, а саме на:

- грошові кошти в сумі 20 000 доларів США,

- грошові кошти в сумі 2 400 доларів США, які вилучені під час проведення обшуку житлового будинку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та іншим особам, у володінні (користуванні) яких перебуває вказане майно, відчужувати та розпоряджатися ним,- залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 , - без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/393/2026 Категорія ст. 170 КПК України

Унікальний № 757/31553/25-к

Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_14

Доповідач: ОСОБА_1