___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 947/7828/26
провадження № 1-кс/947/2575/26
УХВАЛА

10.03.2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , в ході провадження у справі № 947/7828/26 (провадження № 1-кс/947/2575/26) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

20 лютого 2026 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з протоколом автоматизованого визначення слідчого судді, справі за скаргою ОСОБА_3 присвоєно єдиний унікальний номер 947/ 7828/26 (провадження № 1-кс/947/2575/26), слідчим суддею по розгляду справи визначено суддю ОСОБА_1 .

Враховуючи, що 21 та 22 лютого 2026 року припадали на вихідні дні - суботу та неділю відповідно, судове засідання по розгляду скарги ОСОБА_3 було призначено на 24.02.2026 року о 14 годині 30 хвилин, про що 20.02.2026 (тобто в день надходження скарги до слідчого судді) згідно з інформаційним листом, складеним секретарем судового засідання ОСОБА_2 , було сповіщено особу, дії якої оскаржуються (а.с. 5) та скаржника ОСОБА_3 (а.с. 6). Довідками про доставку електронних листів підтверджено доставляння «повісток про виклик до суду в кримінальному провадженні» на електрону адресу ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1 .) - 20.02.2026 о 15:14:31 та на електрону адресу ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області () - 20.02.2026 о 15:14:26 (а.с. 7-8).

В судове засідання 24.02.2026 ані скаржник, ані особа, дії якої оскаржуються не з`явилися.

До початку засідання, 23 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_3 від 22.02.2026 (вхід. № 4344 від 23.02.2026 р.) про проведення судового засідання, призначеного на 24.02.2026 («та всіх наступних») за його відсутності (а.с. 9-10). При цьому при зверненні до суду зі скаргою ОСОБА_3 просив розглядати справу за його участю (а.с. 2).

Зі сторони ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області будь-яких заяв по суті скарги чи з процесуальних питань не надходило. Про причини неявки слідчого суддю не повідомлено.

ОСОБА_3 у поданому ним 23 лютого 2026 року клопотанні від 22.02.2026 (вхід. № 4344 від 23.02.2026 р., а.с. 9-10) заявив про підтримання в повному обсязі скарги, при розгляді якої він просив врахувати письмові пояснення та докази, наявні в матеріалах справи.

Слідчим суддею встановлено, що звертаючись зі скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, єдиним додатком до скарги ОСОБА_3 була копія заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.02.2026, адресована на ім`я начальника ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області (а.с. 3), без будь-яких доказів направлення такої заяви адресатом та отримання заяви адресантом. Тобто умова, визначена статтею 214 КПК України, а саме - факт подання заяви, повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, жодними доказами підтверджена не була.

Станом на час проведення судового засідання 24.02.2026 року на запит слідчого судді до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області від 20.02.2026 року щодо факту внесення чи невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 16.02.2026 р. про скоєння кримінального правопорушення відповідь не надходила.

Вищевказані обставини, а саме, не надання скаржником доказів направлення ним заяви про вчинення кримінального правопорушення від 16.02.2026 до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області та відсутність доказів отримання посадовими особами ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 16.02.2026, призвели до неможливості розгляду скарги по суті в судовому засіданні 24.02.2026 року та до відкладення розгляду до 27.02.2026 на 16:30, про дату та час чого учасники процесу були повідомленні секретарем судового засідання (а.с. 13-17).

До визначеної дати проведення судового засідання, до суду, за підписом т.в.о. начальника ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , надійшло письмове повідомлення (вих. № 69449-2026; вхід. № 15490 від 25.07.2026 р.), яким було підтверджено факт надходження 17 лютого 2026 року до ОРУП № 1 матеріалів по заяві ОСОБА_3 щодо проведення службового розслідування відносно працівників поліції та реєстрація цієї заяви (а.с. 12).

Проте, слідчим суддею звертається увага, що скарга ОСОБА_3 , за якою здійснюється провадження у справі № 947/7828/26 (провадження № 1-кс/947/2575/26) стосується невнесення відомостей за заявою ОСОБА_3 щодо вчинення, як зазначає скаржник, «тяжких корупційних та службових злочинів державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Одесі ОСОБА_5 », і станом на цей час слідчому судді зі сторони скаржника не надано доказів направлення такої заяви до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, як і не надано посадовими особами ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області доказів на підтвердження факту отримання цієї заяви.

Як зазначалося вище у цій ухвалі, відсутність таких доказів перешкоджає проведенню розгляду скарги по суті і є підставою для повторного відкладення розгляду і витребування відповідної інформації від ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, й пропозиції скаржнику надати докази обставинам, про які він особисто зазначає у скарзі, з якою звернувся до слідчого судді, вказуючи, що «16 лютого 2026 року я звернувся до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області із Заявою про вчинення кримінального правопорушення (в порядку ст. 214 КПК України). У заяві я повідомив про вчинення тяжких корупційних та службових злочинів державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Одесі ОСОБА_5 ».

Також в ході провадження по справі № 947/7828/26 (провадження № 1-кс/947/2575/26) встановлено, що 26.02.2026 року ОСОБА_3 було подано заяву про відвід судді ОСОБА_1 від розгляду цієї справи. І по причині заявлення відводу судове засідання, призначене на 27.02.2026 року не відбулося й було відкладено до вирішення відводу слідчим суддею, визначеним системою автоматизованого розподілу.

Слідчим суддею ОСОБА_6 , на якого було розподілено заяву про відвід, за наслідками розгляду цієї заяви у заявленому відводі було відмовлено, про що 05.03.2026 року постановлено відповідну ухвалу.

Після вирішення питання щодо відводу слідчим суддею ОСОБА_6 , слідчим суддею ОСОБА_1 продовжено провадження по справі № 947/7828/26 (провадження № 1-кс/947/2575/26). Наступне судове засідання призначено на 10.03.2026 о 15:00.

До початку судового засідання до суду надійшла заява ОСОБА_3 «про категоричну недовіру складу суду, невизнання юридично нікчемною ухвали судді ОСОБА_6 та ПОВТОРНИЙ ВІДВІД СУДДІ ОСОБА_7 (в порядку ст. 75, 80, 81 КПК України)» (вхід. № ЕП-2572 від 09.03.2026 р.) та «термінова» заява ОСОБА_3 «про ПОВТОРНИЙ ВІДВІД СУДДІ та категоричну вимогу розгляду без участі заявника» (вхід. № ЕП -2692 від 10.03.2026 р.).

Зі змісту прохальних частин вбачається, що заявник наполягає прийняти повторний відвід судді ОСОБА_8 та передати справу на авторозподіл незалежному судді; забезпечити розподіл заяви про відвід на суддю, який «НЕ Є ОСОБА_6 або ОСОБА_9 (оскільки вони є співучасниками)»; зупинити будь-який розгляд справи по суті до вирішення питання про відвід; проводити засідання 10.03.2026 та всі подальші дії у справі без його «фізичної» участі, посилаючись на загрозу його життю, зокрема, «в приміщенні Київського районного суду м. Одеси, який перетворився на філію поліцейського відділку»; утриматися від винесення завідомо незаконних ухвал.

Проаналізувавши всі подані ОСОБА_3 заяви про відвід, слідчий суддя зазначає, що загальними обґрунтуваннями відводів заявник вказує сумніви у неупередженості слідчого судді ОСОБА_1 , пов`язуючи їх, зокрема: з процесуальними питаннями щодо порядку провадження по справі; з поспіхом, на його думку, спрямованим на ухвалення швидкого та заздалегідь узгодженого рішення проти нього; наявністю корупційних домовленостей зі стороною обвинувачення/позивача; сприяння в організації «спецоперації-пастки» по незаконному затриманню ОСОБА_3 поліцією чи ТЦК та викраденню його з приміщення суду; невизнанням законною і нікчемною ухвали слідчого судді ОСОБА_6 від 05.03.2026 про відмову у відводі судді ОСОБА_1 ; захопленням суддею ОСОБА_1 влади та винесення завідомо неправосудних рішень; відсутність у Київському районному суді м. Одеси правосуддя щодо ОСОБА_3 і діяльність у суді у змові з прокуратурою та поліцією стійкої організованої групи суддів з метою заволодіння майном ОСОБА_3 (квартирою, автомобілем); нез`явлення суддями ОСОБА_6 та ОСОБА_1 самовідводів при наявності конфлікту інтересів, що б «не йти з справи»; ігнорування сфабрикованих поліцією проти ОСОБА_3 справ «по ножах» по «насиллю» та погрози вбивством; нараження суддею ОСОБА_1 ОСОБА_3 на смертельну небезпеку через виклики до суду; втрата суддею ОСОБА_1 легітимності та права на розгляд справи за скаргою ОСОБА_3 ; вчинення цільоспрямованого саботажу захисту ОСОБА_3 шляхом блокування цифрового підпису «Дія.Підпис» при спробі подати останнім документи до Київського районного суду м. Одеси; вчинення процесуальних маніпуляцій та ручне втручання в систему розподілу справ з метою призначення «потрібного» судді-ката та ін.

Як встановлено вище у цій ухвалі, у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 (заява від 26.02.2026 р. за вхід. № ЕП-16126) слідчим суддею ОСОБА_10 було відмовлено. А щодо наступних заяв про відводи слідчої судді ОСОБА_1 (вхід. № ЕП-2570 від 09.03.2026 р.; вхід. № ЕП-2572 від 09.03.2026 р. та вхід. № ЕП -2692 від 10.03.2026 р.) слідчий суддя доходить висновку про залишення цих заяв без розгляду, виходячи за наступного.

Так, в тексті заяви заявник ОСОБА_3 допускає образливий тон та припускається до відвертих ображень суддів, обзиваючи їх «катами».

Слідчий суддя наголошує, що повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) судочинства.

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Перелік дій, що суперечать завданню судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, виходять з відповідної оцінки.

Загальними правилами судочинства, застосування яких допускається за аналогією, зокрема, визначається, що якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.

Отже, на осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників процесу, заборона зловживати наданими правами.

Зловживання процесуальними правами як особливий різновид процесуального правопорушення полягає в тому, що при зловживанні процесуальними правами відбувається порушення умов реалізації суб`єктивних процесуальних прав. Це положення відповідає загальнотеоретичним розробкам конструкції зловживання правом, в яких воно нерідко визначається як поведінка, що перевищує (або порушує) межі здійснення суб`єктивних прав. Суб`єкт судочинства свої процесуальні права має здійснювати відповідно до їх призначення, яке або прямо визначено змістом того чи іншого суб`єктивного права, або вочевидь випливає з логіки існування того чи іншого суб`єктивного права.

Звертається увага, що саме з метою виконання завдання судочинства учасник процесу має користуватися процесуальними правами, сприяючи тим самим суду у здійсненні правосуддя. Отож, якщо особа здійснює певну процесуальну дію не з цією метою, а для досягнення інших цілей (зокрема, образити, принизити учасників судового процесу, їхніх представників, суд, виявити до них і до їхніх дій власні негативні емоції), така особа виходить за межі дійсного змісту відповідного процесуального права, тобто зловживає ним. Правова система має бути спроможною ефективно захистити себе від цих дій. І саме на такий захист спрямовані заходи, які суд застосовує через зловживання учасником судового процесу процесуальними правами.

Конституційний Суд України наголосив, що людську гідність необхідно трактувати як право, гарантоване статтею 28 Конституції України, і як конституційну цінність, яка наповнює сенсом людське буття, є фундаментом для усіх інших конституційних прав, мірилом визначення їх сутності та критерієм допустимості можливих обмежень таких прав. Наведене опосередковано підтверджується унікальним значенням людської гідності в Конституції України, за якою, зокрема, людина її життя і здоров`я, честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3); усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах (стаття 21); кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей (частина перша статті 68).

Частиною першою статті 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Дії учасників судового процесу та їхніх представників мають не лише за формою, але й за змістом відповідати завданню судочинства. Зміст права на справедливий суд несумісний зі свідомим виявом учасником судового процесу чи його представником неповаги до честі, гідності, репутації іншого учасника, представника, суду тощо. Тому суди не повинні розглядати справи, в яких особа, яка ініціювала судовий процес, використовує її процесуальні права на шкоду іншим учасникам судового процесу й інтересам правосуддя.

У процесуальних відносинах, намагаючись донести певну думку до суду, учасники судового процесу, їхні представники, інші особи мають ретельно підбирати слова, а також з обережністю виявляти емоції щодо інших учасників, їхніх представників, суду, осіб, які не беруть участь у судовому процесі. Суд не повинен толерувати використання нецензурної лексики, образливих і лайливих слів чи символів, зокрема для надання характеристик учасникам справи, іншим учасникам судового процесу, їх представникам і суду (суддям). Такі слова та символи не можна використовувати ні у заявах по суті справи, заявах з процесуальних питань, інших процесуальних документах, ні у виступах учасників судового процесу та їхніх представників.

Такі висновки суду, зокрема, узгоджуються з висновками Великої Палати Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (пункт 22), від 14 березня 2019 року у справі № 9901/34/19, від 7 листопада 2019 року у справі № 9901/324/19).

Аналогічно Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), застосовуючи підпункт «а» пункту 3 статті 35 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголосив неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, подану згідно зі статтею 34, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на її подання.

Для прикладу, ЄСПЛ констатує зловживання правом на подання заяви, коли заявник під час спілкування з ЄСПЛ вживає образливі, погрозливі або провокативні висловлювання проти уряду-відповідача, його представника, органів влади держави-відповідача, проти ЄСПЛ, його суддів, Секретаріату ЄСПЛ або його працівників (див. mutatis mutandis ухвали щодо прийнятності у справах «Ржегак проти Чеської Республіки» від 14 травня 2004 року (Rehak v. the Czech Republic, заява № 67208/01), «Дюрінже та Грандж проти Франції» від 4 лютого 2003 року (Duringer and Grunge v. France, заяви № 61164/00 і № 18589/02)).

Слідчий суддя вважає, що вжитті заявником ОСОБА_3 висловлювання, образи та безпідставні звинувачення не є такими, що спрямовані на ефективний захист його прав, свобод та інтересів, тому не можуть сприйматися судом такими, що мають на меті врегулювання певних відносин, а отже суперечать завданню судочинства та є зловживанням процесуальними правами, що визначенні нормами міжнародного права.

Крім того, щодо численних заяв про відвід, зазначається, що, учасники судового провадження наділені правом заявити слідчому судді відвід за наявності підстав, передбачених статтями 75 - 79 цього Кодексу (ст. 80 КПК України).

Як вище вказано, з матеріалів справи (справа № 947/7828/26, провадження № 1-кс/947/2890/26) вбачається, що ухвалою слідчого судді ОСОБА_6 від 05.03.2026 року було відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , в провадженні якої перебуває скарга заявника ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Отже, в межах скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, яка перебуває у провадженні слідчого судді ОСОБА_1 , ОСОБА_3 вже подавалась заява про відвід слідчого судді, і така заява була розглянута судом, за результатами чого постановлено ухвалу від 05.03.2026 року, якою в задоволенні заяви про відвід відмовлено.

У кримінальному процесі заява про відвід не може бути формальною, вона повинна бути належним чином обґрунтована. Це випливає з норм КПК України та усталеної судової практики.

Відповідно до ст.ст. 80-75 КПК України відвід може бути заявлений лише з наявності визначених законом підстав (обставин, що виключають сумнів у неупередженості судді або прямо передбачені законом).

У своїй практиці Верховний суд неодноразово зазначав, що процесуальні права не можуть використовуватися всупереч їх призначенню, а подання необґрунтованих або повторних заяв може розцінюватись як зловживання процесуальними правами.

Зловживання процесуальними правами має місце у разі використання учасником процесу наданих йому законом прав не з метою реалізації завдань судочинства, а для створення перешкод у розгляді справи або затягування судового провадження.

Отже, багаторазове подання заяв про відвід, без надання належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження обставин, якими заявник намагається ці заяви обґрунтувати, трактується слідчим суддею як зловживання процесуальним правом та використання інституту відводу з метою затягування судового розгляду, що суперечить принципу розумних строків.

Сукупність встановлених обставин є підставою для залишення заяв ОСОБА_11 про відвід слідчого судді ОСОБА_1 (вхід. №№ ЕП-3570, ЕП-3572, ЕП-3692) слід залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 303, 306, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Заяви ОСОБА_3 від 09.03.2026 року та 10.03.2026 року (вх. №№ ЕП-3570, ЕП-3572, ЕП-3692) про відвід слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 від справи № 947/7828/26 (провадження № 1-кс/947/2575/26) за скаргою ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення - залишити без розгляду.

Повторно витребувати від ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області відомості щодо отримання заяви ОСОБА_3 , датованою заявником 16-им лютим 2026 роком, щодо вчинення, як вказано у скарзі, «тяжких корупційних та службових злочинів державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Одесі ОСОБА_5 », вказавши (в разі отримання) - дату надходження заяви та реєстраційні реквізити, а також повідомити про прийняте за цією заявою рішення та її рух.

Зобов`язати посадових осіб ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області надати вище витребувані відомості до початку наступного судового засідання.

Наступне судове засідання призначити на 16 березня 2026 року о 14 годині 30 хвилин у приміщені Київського районного суду м. Одеси.

Запропонувати скаржнику ОСОБА_3 , з метою сприяння розгляду поданої ним скарги по суті в розумні строки, до початку наступного судового засідання додати до матеріалів справи докази направлення ним до ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області заяви від 16.02.2026 року з приводу вчинення, як вказано у скарзі, «тяжких корупційних та службових злочинів державним виконавцем Київського відділу ДВС у м. Одесі ОСОБА_5 », і в разі наявності - докази одержання ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області такої заяви.

Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомити учасників процесу.

Ухвала набирає законної сили негайно та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1