Провадження № 1-кп/204/472/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2026 року м. Дніпро

Чечелівський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника (ВКЗ) - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого (ВКЗ) - ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань об`єднане кримінальне провадження №0000654, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 липня 2024 року, та №0014940, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 121, ч. 5 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Чечелівським районним судом міста Дніпра здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовнообвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Обставинами, на підставі яких сторона обвинувачення дійшла висновку про наявність вказаних ризиків є те, що кримінальні правопорушення, що інкримінуються обвинуваченому є тяжкими і передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від суду. Крім того прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.2 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки обвинувачений може вчиняти дії пов`язані із знищенням матеріально-технічних об`єктів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Також прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, щодо незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з урахуванням того, що обвинуваченим вчинено кримінальне правопорушення із застосуванням фізичної сили та заподіянням тілесних ушкоджень потерпілому, тому існує ризик вчинення повторних таких дій щодо потерпілого, а також свідків у провадженні, оскільки останній є фізично розвинутим, чинним військовослужбовцем, проходив обов`язкову військову підготовку, має навики рукопашного бою. Крім того, існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином - зазначав відомості щодо неіснуючих обставин медичних протипоказань проходження військової служби. Також прокурор вказує на існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України щодо вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений на теперішній час перебуває не у військовій частині за місцем несення служби без законних підстав, що є підставою вважати що обвинувачений є особою, яка зневажливо ставиться до норм чинного кримінального процесуального законодавства України, а тому може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки даний злочин вчинено шляхом зневажливого ставлення до здоров`я та життя іншої людини, а також із застосуванням фізичної сили та заподіянням тілесних ушкоджень. На підставі викладеного, прокурор вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків, з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, можливо лише при продовженні застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищевказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому. Просила застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід. Зазначив, що переховуватись не планує.

Вислухавши клопотання прокурора, думку учасників процесу, суд доходить наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слід зазначити, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу або в майбутньому.

Ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій, які можуть зашкодити кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд зазначає, що обвинувачений може переховуватися від суду, окрім цього існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій.

На користь реального існування вказаного ризику слід віднести те, що обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому з великою ймовірністю обвинувачений може вчиняти дії щодо уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення, враховує, що така оцінка стосується перспективних фактів, тому суд використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності». Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, постійного місця роботи, раніше судимий.

Судом також береться до уваги й той факт, що на території України, починаючи, з 24 лютого 2022 року, введено воєнний стан, а тому у обвинуваченого збільшуються можливості для ухилення від суду, адже у держави наразі з об`єктивних причин відсутні можливості в повному обсязі виконувати органами влади свої повноваження на певних територіях, що в свою чергу погіршує можливість здійснення контролю за поведінкою обвинуваченого.

Перевіряючи наявність ризику впливу ОСОБА_5 на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Ризик впливу на свідків та потерпілого, існує не лише під час зібрання доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання показань від свідків та потерпілого та дослідження їх судом.

Оскільки хоча судовий розгляд по справі розпочато, однак свідки та потерпілий ще не допитані судом, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу обвинуваченого ОСОБА_5 на останніх, вони можуть надавати неправдиві свідчення або ж відмовитись від їх надання, а тому існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо наявності у обвинуваченого ОСОБА_5 ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що обвинувачений раніше судимий, що свідчить про антисоціальну спрямованість його особи та стійкість його протиправної поведінки, у зв`язку з чим обвинувачений, перебуваючи на свободі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Суд вважає ризик, передбачений п.2 ч.1 ст. 177 КПК України, про те, що обвинувачений не перебуваючи під вартою може знищити, сховати або спотворити будь-які з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення не доведеним прокурором, оскільки досудове слідство, у тому числі збір доказів стороною обвинувачення у кримінальному провадженні завершено.

Що стосується доводів прокурора щодо наявності ризику перешкоджання обвинуваченим кримінальному провадженню іншим чином, то на думку суду, наявність такого ризику не доведена. Адже прокурором не наведено обґрунтованих доводів, яким саме чином обвинувачений може перешкоджати кримінальному провадженню та впливати на судовий розгляд, не конкретизовано способів та можливих наслідків такого перешкоджання.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

При цьому застосований до обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованих діянь, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, а тому на даний час виключається можливість зміни міри запобіжного заходу на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що дані заходи забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого суд на даному етапі не встановив.

Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, без визначення розміру застави, у відповідності п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369- 372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 липня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1