УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 Справа №607/3542/26 Провадження №1-кс/607/1456/2026

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000272 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із клопотанням у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000272 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, про накладення арешту на майно, вилучене під час добровільної видачі ОСОБА_4 , а саме: куртку чорного кольору марки «LANDS'END», розмір «М», яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування.

Подане клопотання мотивоване тим, що в період часу з 17:00 год 09.02.2026 по 12:00 год 10.02.2026, діючи в умовах воєнного стану, введеного відповідно до Указу Президента України N?64/2022 від 24.02.2022, невідома особа, таємно, шляхом пошкодження водомату «Euro Voda», що розташований по вул. Крушельницької, буд. 35 в м. Тернопіль, викрала монетоприймач марки «ЕМР 800» та грошові кошти, чим спричинила матеріальної шкоди ОСОБА_5 на загальну суму у розмірі 8000 гривень.

За даним фактом 11 лютого 2026 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000272 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В ході проведення досудового розслідування гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав куртку чорного кольору марки «LANDS END», яку поміщено у спеціальне упакування NPU5569529.

Надалі, слідчим Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, було проведено огляд вищевказаних речей та після чого разом із первинним спец. упакуванням NPU5569529 поміщено у спеціальне упакування NPU6111838. 17.02.2026 вищевказані речі, за постановою слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУ НП в Тернопільській області визнано речовими доказами.

Враховуючи вищевикладене зокрема те, що вилучене майно має значення речового доказу у даному кримінальному провадженні, та має значення для встановлення істини, ініціатор клопотання просить клопотання задовольнити.

Прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду клопотання була повідомленою належним чином.

Власник майна ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, однак подав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, при цьому проти арешту майна не заперечує.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Таким чином слідчий суддя вважає за можливе судове засіданні з розгляду клопотання прокурора, провести у відсутності осіб, які не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Пунктом 7 ч.2 ст.131 КПК України передбачено такий вид заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Так, в судовому засіданні встановлено, що СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000272 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

У клопотанні прокурора наведено відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопороушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами: витягом з ЄРДР №0000272 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України; протоколом огляду від 16.02.2026; протоколом вилучення предметів чи речей під час їх добровільної видачі від 17.02.2026; іншими матеріалами в їх сукупності.

Постановою слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 від 17.02.2026, вилучене 17.02.2026 під час добровільної видачі ОСОБА_4 майно, а саме: куртку чорного кольору марки «LANDS END», розмір «М», яка після огляду із первинним спеціальним упакування NPU5569529, поміщено у спеціальне упакування NPU6111838 визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Слід зазначити, що на даному етапі слідчий суддя не вирішує питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності, допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних прийшов до висновку, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій

цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Частиною другою цієї статті визначено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тощо.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Також у відповідності до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання вбачається, що майно, вилучене під час добровільної видачі ОСОБА_4 , відповідає критеріям зазначеним у ч.1 ст.98, п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, оскільки може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучене під час добровільної видачі майно є доказом вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини під поняттям необхідності слід розуміти, що втручання відповідає нагальній суспільній необхідності та що воно пропорційне з правомірною метою, яку планується досягти (п.67 справи «ОЛССОН (OLSSON) проти Швеції», п.44 справи «Камензинд проти Швейцарії»).

За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні зазначено достатньо підстав вважати, що вилучене під час добровільної видачі майно, має значення для встановлення істини у кримінальному правопорушенні, а тому наявні правові підстави для накладення на таке арешту, шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження, у зв`язку з чим клопотання про арешт майна підлягає задоволенню, з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні, оскільки на думку слідчого судді, з огляду на обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст. 98, 167, 170 - 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000272 від 11 лютого 2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене під час добровільної видачі 17.02.2026 ОСОБА_4 майно, а саме куртку чорного кольору марки «LANDS'END», розмір «М», яка належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, особи, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1