Справа № 462/330/26
провадження 1-кс/462/382/26
У Х В А Л А

06 березня 2026 року Слідчий суддя Залізничного районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові клопотання прокурора Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000027 від 12 січня 2026 року про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Львова, зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого

встановив:

05.03.2026 прокурор Франківської окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що в провадженні Залізничного районного суду м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000027 від 12 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 13.01.2026 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 14.01.2026 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.03.2026 року, з визначенням розміру застави.

Зазначає, що будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не встановлено. Так, обвинувачений може переховуватися переховуватися від суду, так як обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час ОСОБА_5 не має офіційного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення, а також враховуючи обстановку, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення у громадському місці, у нічну пору доби, під час воєнного стану, що у свою чергу свідчить, що обвинувачений є особою, яка не має достатніх морально етичних цінностей, стримуючих факторів та схильний вчиняти кримінальні правопорушення. Вважає, що інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти таким ризикам, тому просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 гривень.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала, покликаючись на мотиви такого, яке просить задовольнити, продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою терміном на 60 діб, з визначенням застави.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши доводи сторінкримінального провадження, дослідивши клопотання і додані до такого матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо виконання рішень Європейського суду з прав людини» унормовано питання застосування/продовження запобіжного заходу на стадії, коли обвинувальний акт надійшов до суду, але до початку підготовчого судового засідання закінчується строк дії запобіжного заходу, застосований до обвинуваченого, та це питання віднесено до повноважень слідчого судді.

Згідно з ч.4 ст.176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до ч.6 ст.199 КПК України у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Згідно системи автоматизованого розподілу «Д-3» встановлено, що на розгляді у Залізничному районному суді м.Львова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000027 від 12 січня 2026 року про обвинувачення ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України, який 05.03.2026 надійшов до суду. Підготовче судове засідання у даній справі не призначено.

Вирішення питання слідчим суддею щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу, яка в свою чергу регламентує таке:

- заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості провадження (ч. 1 ст. 131 КПК);

- метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (ч. 1 ст. 177 КПК);

- підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (ч. 2 ст. 177 КПК);

- при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини (ч. 1 ст. 178 КПК);

- під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК);

- при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою у т.ч. ураховуються обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ст. 199 КПК).

Як встановлено, ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м.Львова від 14.01.2026 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12.03.2026 року, з визначенням розміру застави. При цьому встановлено ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, так як обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час ОСОБА_5 не має офіційного джерела доходу, що може спонукати його до вчинення правопорушення з метою власного матеріального збагачення, а також враховуючи обстановку, час, місце та спосіб вчинення кримінального правопорушення у громадському місці, у нічну пору доби, під час воєнного стану, що у свою чергу свідчить, що обвинувачений є особою, яка не має достатніх морально етичних цінностей, стримуючих факторів та схильний вчиняти кримінальні правопорушення.

Слідчий суддя виходить з того, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК), а відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30 серпня 1990 року (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Обвинувальний акт відносно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді.

Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаного кримінального правопорушення в матеріалах кримінального провадження, не вирішуючи питання про доведеність вини під час розгляду клопотань, на думку слідчого судді, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість пред`явленої підозри та що така відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра».

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання наявним ризикам, у той час як підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (ч.2 ст.177 КПК України).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення обвинуваченим зазначених дій.

При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) слідчий суддя використовує для перевірки наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи такий ризик як переховування від суду, слідчий суддя бере до уваги «тяжкість покарання», що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, обвинувачується (п.2 ч.1 ст.178 КПК України).

Це положення узгоджується із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v Bulgaria» від 26.06.2001 (§80, заява №33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні по справі «Punzelt v. Czech Republic» від 25.04.2000 (§ 76, заява № 31315/96), відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Разом з тим зазначена обставина має враховуватися крізь призму суб`єктивного сприйняття особою можливої загрози настання покарання за вчинення правопорушення, тобто фактично йдеться про ту потенційну загрозу, настання якої вона може спробувати уникнути. Саме тому, на думку слідчого судді, комплексний аналіз суворості можливого покарання має включати не тільки вид і міру санкції, передбаченої КК України, але й інші обставини негативного характеру для особи, яких вона може зазнати не тільки в результаті постановлення обвинувального вироку, але й під час самого розгляду.

Небезпеку переховування від правосуддя, на думку слідчого судді, не можна виміряти тільки залежно від тяжкості можливого покарання з точки зору самої санкції статті КК, адже її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних чинників, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її незначною, зокрема, треба враховувати характер особи, його моральні якості, наявні кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, а також його контакти.

Відповідно, забезпечуючи таку оцінку, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 259 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, що в поєднанні з даними про його особу, зокрема, вік, характер, моральні якості, контакти, вказують на те, що в сукупності ці обставини дають підстави вважати, що серйозність покарання, в даному випадку, є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може переховуватися від суду.

Слідчий суддя зауважує, що в міру збільшення строку тримання під вартою небезпека ухилення ОСОБА_5 від правосуддя зменшується, однак вважає, що факти і доводи, наведені прокурором, не залишають на даній стадії кримінального провадження сумнівів щодо можливості обвинуваченого ухилятися від правосуддя й достатньо переконливо підтверджують, що така небезпека все ще існує.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, будь-яких обставин щодо існування перешкод у застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено, а стороною захисту не доведено.

Отже, слідчий суддя вважає, що з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та процесуальної поведінки обвинуваченого, запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити строком на 60 днів, тобто до 04.05.2026 включно.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків передбачених законом.

Розмір застави, як зазначено в ч. 4 ст. 182 КПК України, визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , не підпадає під дію ч. 4 ст. 183 КПК України, для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього законом обов`язків, враховуючи вимоги ст. 182 КПК України, суд вважає за необхідне визначити останньому заставу.

Із врахуванням ступеню небезпеки, обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає, що відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України ОСОБА_5 слід визначити заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки саме такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним та водночас вагомим та дієвим стримуючим фактором, і небажаним для втрати, а відтак здатним забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні слідчого.

Керуючись ст.176, 177, 178, 183, 193, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Продовжити обвинуваченому у кримінальному провадженні № 0000027 від 12 січня 2026 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 259 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 04 травня 2026 року, включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч пятсот шістдесят) гривень, яку обвинувачений або заставодавець мають право внести у будь-який момент на рахунок: UA0000757, банк одержувача: Державна казначейська службаУкраїни, м. Київ, МФО 820172, .

Обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покласти такі обов`язки:

-?прибувати до суду за кожною вимогою;

-не відлучатися з Львівської області без дозволу прокурора або суду;

-?повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-?здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Якщо обвинувачений ОСОБА_5 , в разі внесення застави, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору і направити уповноваженій службовій особі місця попереднього ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно.

Оригінал ухвали знаходиться у справі № 462/330/26

Слідчий суддя: ОСОБА_1