н.п 1-кп/766/2803/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.02.2026 року Херсонський міський суд Херсонської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника (адвоката) ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Херсона кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР №0000528 від 04.12.2023 , за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Херсон, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою економічною освітою, офіційно не працюючою, заміжньої, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, один з яких є дитиною-інвалідом, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України-

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

У червні 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) невстановленими особами з числа представників військової окупаційної адміністрації російської федерації на території тимчасово окупованої Херсонської області, створено самопроголошений, незаконний та підконтрольний окупаційній адміністрації рф та увд рф правоохоронний орган - «ГУ МВД по Херсонской области», всупереч приписам Конституції України та Законів України, до складу якого входило у тому числі т.зв. «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», яке знаходилось за адресами: м. Херсон, вул. Стрітенська, 7А та пр-т Ушакова, 53, до повноважень якого входили питання щодо здійснення реєстрації громадян України, громадян рф та осіб без громадянства на території Херсонської області у відповідності до законодавства рф, видача паспортів рф та інше.

Окрім цього, невстановлені на даний час представники окупаційної адміністрації рф у Херсонській області у липні 2022 року (точна дата та час органом досудового розслідування не встановлена) запропонували ОСОБА_5 зайняти посаду т.зв. «тимчасово виконуючого обов`язки спеціаліста відділу паспортно-візової служби управління громадської безпеки Головного управління МВД Херсонської», на що остання надала свою добровільну згоду.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, у період часу з 13.07.2022 по початок листопада 2022 року (більш точний час встановити з об`єктивних причин не виявилось можливим) ОСОБА_5 , будучи громадянкою України, знаходячись на території м. Херсон у період його окупації збройними силами російської федерації, діючи зі своїх особистих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, бажаючи надати допомогу державі-агресору та її збройним формуванням і окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні, достовірно знаючи, що за адресою: м. Херсон, пр-т Ушакова, 53, знаходиться незаконний новостворений правоохоронний орган - «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», погодилась на пропозицію військових російської федерації та вирішила добровільно зайняти посаду т.зв. «спеціаліста відділу паспортно-візової служби».

Наказом № 19 л/с від 12.07.2022 незаконного правоохоронного органу т.зв. «Головного управління МВД Херсонської області», з 13.07.2022 на посаду т.зв. «тимчасово виконуючого обов`язки спеціаліста відділу паспортно-візової служби управління громадської безпеки Головного управління МВД Херсонської області» призначена громадянка України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На вказаній посаді на ОСОБА_5 були покладені наступні обов`язки, а саме:

- організація та видача т.зв. «адресних довідок» мешканцям Херсонської області для подальшого отримання паспорту рф;

- здійснення перекладу паспортів громадян України та інших документів українського зразка російською мовою з метою подальшого видачі паспортів рф;

- проведення процедури ідентифікації осіб, що втратили паспортні документи, для подальшого складання адресних довідок.

Суд кваліфікує дії обвинуваченої ОСОБА_5 за ч. 7 ст. 111-1 КК України як колабораційна діяльність, тобто добровільне зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території.

Позиція сторін кримінального провадження

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 свою провину визнала частково, зазначила, що з липня 2022 року до приблизно середини жовтня 2022 року вона погодилась на посаду «перекладача» та працювала в незаконно-створенному рф окупаційному органі, що займався видачею російських паспортів українським громадянам. Точну назву органу не пам`ятає, знаходився він за адресою: АДРЕСА_2 . Чи писала вона заяву на працевлаштування в цьому органі вона не пам`ятає у зв`язку зі спливом часу. В цій установі видавали «адресні довідки, здійснювали переклад паспортів громадян України та інших документів українського зразка російською мовою з метою подальшого видачі паспортів рф. Вона також здійснювала переклад документів в цій установі, за що отримувала заробітну плату в російських рублях. Працевлаштування та робота в цьому органі було добровільним, без примусу, влаштувалась на роботу у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, а саме: важким фінансовим становищем в родині, так як в неї на утриманні перебували двоє неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом - дитинства, та потребував окремої уваги, її чоловік був важко хворий, та знаходився після операції. Після деокупації вона добровільно, декілька разів давала зізнавальні покази щодо роботи в цьому органі.

Прокурор в судовому засіданні вказав на доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, просив визнати ОСОБА_5 винною, та призначити їй покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 5 (п`яти) років і 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади в правоохоронних органах строком на 12 (двенадцати) років, без конфіскації майна.

Захисник просив при призначенні покарання обвинуваченій врахувати всі помякшуючі обтавини, в тому числі визнання вини, щире каяття, активне співпрацювання зі слідством, в тому числі й щодо інших кримінальних проваджень, наявність на утриманні обвинуваченої 2-х неповнолітніх дітей, включаючи дитину - інваліда, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких обставин, а саме: важкого матеріального становища, необхідність утримання родини, дітей, та хворого чоловіка, та просив призначити обвинуваченій покарання з застосуванням ст.ст. 69, 75 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини, вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, крім повного визання її вини в судовому засіданні, підтверджено наступними дослідженими та перевіреними судом доказами, заявленими стороною обвинувачення:

- постановою про виділення матеріалів досудового розслідування від 04.12.2023 року, згідно з якою з матеріалів досудового розслідування за № 0000067 від 31.01.2023 року були виділені матеріали досудового розслідання за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення , передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України та зараєстровано в ЄРДР за № 00528;

-протоколом огляду від 10.07.2023, згідно якого встановлено, що ОСОБА_5 є працівником незаконного правоохоронного органу окупаційної влади - «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», яка призначена на посаду посаду т.зв. «спеціаліста відділу паспортно-візової служби» наказом від 12.07.2022 начальника ГУ МВД Херсонской области ОСОБА_6 з 13.07.2022. Крім того, на флеш носію марки Kingston, 8 Gb виявлено копією наказу від 12.07.2022 незаконного правоохоронного органу окупаційної влади т.зв. «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», згідно якого ОСОБА_5 з 13.07.2022 призначена на посаду т.зв. «спеціаліста відділу паспортно-візової служби»;

-копією наказу від 12.07.2022 понезаконному правоохоронному органу окупаційної влади т.зв. «Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», згідно якого ОСОБА_5 з 13.07.2022 призначена на посаду т.зв. «спеціаліста відділу паспортно-візової служби»;

-переліком осіб (російською мовою), які працювали в Управлении Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», з зазначення ПІБ, їх посади та контактних даних, та датою прийому на роботу. Серед цього переліку під № 268 також міститься відомості щодо ОСОБА_7 », та її особистих даних, (паспорту, ідентифікаційни номер, дата і рік народження), зазначення посади: специалист отдела паспортно-визовой службы управления общественной безопасности ГУ МВД, дати прийому на роботу 13.07.2022;

-протоколом огляду інтернет сторінки від 06.03.2023. На вказаній інтернет сторінці розміщено відеозапис з назвою «херсонцы массово получают паспорта россии» на ютуб каналі «Ввічливий кримський кіт», що підтверджує факт створення, функціонування незаконного сформованого правоохоронного органу т.зв. (мовою оригіналу) «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области» на тимчасово окупованій території Херсонської області;

- протоколом огляду від 09.08.2023. Об`єктом огляду є інтернет сторінка за посиланням «паспортно визовий сервис мвд россии». Підтверджено факт створення незаконного правоохоронного органу, функціонування філіалів на території рф на тимчасово окупованих територіях України, перелік послуг які вони надають, нормативно правова база, яка регламентує їх діяльність, чим підтверджується факт приналежності т.зв. (мовою оригіналу) «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области» до правоохоронного органу мвс рф.

- протоколом огляду від 15.08.2023. Об`єктом огляду є інтернет сторінка, на якій розміщено документ під назвою «приказ мвд россии от 13.12.2019 №940 (редакция от 01.04.2023) разом з документом «положение о главном управлении по вопросам миграции внутренних дел российской федерации. Пунктом 1 даного положення передбаено - «главное управления по вопросам миграции министерства внутрених дел росийской федереции (гувм мвд росии) является самостоятельным структурным подраздилением центрального апарата министерства внутрених дел росийской федерации, що підтверджує входження т.зв. (мовою оригіналу) «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области» до правоохоронного органу мвс рф.;

- протоколом обшуку від 25.11.2022 квартири АДРЕСА_3 , яка перебувала у користуванні ОСОБА_8 , яка працювала на посаді т.зв. «заступника начальника ГУ МВС Херсонской області з кадрових питань». Під час обшуку вилучено флеш носій, марки Kingston, 8 Gb, який містить файли з даними щодо кадрової розстановки працівників т.зв. «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области» (списки особового складу з паспортними даними, позивними, накази по особовому складу, штатний розпис);

- протоколом огляду від 30.03.2023 приміщення де розташовувалось т.зв. «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области» за адресою м. Херсон вул. Стрітенська 7-А, де вилучені документи, під назвою: «адресные справки главного управленния мвд по Херсонской области», «штатная растанновка управления по вопросам миграции гу мвд», та інші, що підтверджують створення, функціонування незаконного сформованого правоохоронного органу «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области» та зайняття посади в цьому органі ОСОБА_5 (списки працівників, штатний розпис);

- протоколом огляду від 24.04.2023 документів, які були вилучені 30.03.2023 за адресою м. Херсон вул. Стрітенська 7-А, під назвою: «адресные справки главного управленния мвд по Херсонской области»; «штатная растанновка управления по вопросам миграции гу мвд», де серед іншого зазначались анкетні дані, позивний, посада обвинуваченої ОСОБА_5 та інші документи, що у своїй сукупності підтверджують створення, функціонування незаконного сформованого правоохоронного органу т.зв. «Управления Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской области», де серед іншого вилучені документи, які підтверджують факт зайняття посади в цьому органі ОСОБА_5 (списки працівників, штатний розпис);

- висновком судово-психологічної експертизи № 266 від 26.10.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_5 не перебувала в будь-якому емоційному стані, що суттєво вплинули би на її свідомість та поведінку. У ОСОБА_5 порушень розумової діяльності, пам`яті, уваги, процесів сприйняття не виявлено. Виявлені у неї індивідуально-психологічні особливості суттєво не вплинули на її поведінку в досліджуваний період.;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.06.2023 року та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_9 впізнав серед інших фотокарток обвинувачену ОСОБА_5 , як особу, яка під час тимчасової окупації Херсонської області займала посаду та працювала в окупаційній міграційній службі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.06.2023 року та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_10 впізнав серед інших фотокарток обвинувачену ОСОБА_5 , як особу, яка під час тимчасової окупації Херсонської області займала посаду та працювала в окупаційній міграційній службі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22.06.2023 року та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_11 впізнав серед інших фотокарток обвинувачену ОСОБА_5 , як особу, яка під час тимчасової окупації Херсонської області займала посаду та працювала в окупаційній міграційній службі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 20.06.2023 року та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_12 впізнала серед інших фотокарток обвинувачену ОСОБА_5 , як особу, яка під час тимчасової окупації Херсонської області займала посаду та працювала в окупаційній міграційній службі;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.07.2023 року та оптичним диском, як додатками до цього протоколу, згідно якого свідок ОСОБА_13 впізнала серед інших фотокарток обвинувачену ОСОБА_5 , як особу, яка під час тимчасової окупації Херсонської області займала посаду та працювала в окупаційній міграційній службі;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , наданими під час судового засідання, в яких він зазначив, що під час окупації м. Херсона, приблизно влітку 2022 року, він побачив як у дворі будинку, де він живе, за адресою: АДРЕСА_4 , знаходиться група осіб, серед яких були молоді люди в масках з російською символікою у вигляді нашивки російського прапору та молода жінка, яка пояснювала людям, які зібрались поблизу, що вона є працівником паспортного стола російської влади, та агітувала людей брати російський паспорт, при цьому зазначаючи, що за це дають гроші в розмірі 10000 рублів, вказувала де знаходився паспортний стол та які документи потрібно взяти. При цьому ця молода жінка назвалась Білоус Віта поводила себе природно та невимушено. На досудовому слідстві зі свідком проводилось впізнання, на якому він з впевненістю впізнав обвинувачену за фотокартками;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , наданими під час судового засідання, в яких вона зазначила, що з 23.06.2022 по 22.09.2022 рік працювала в незаконному правоохоронному органі російської влади, так званому Главное управление МВД в Херсонской области, в тому числі на посаді тимчасово виконуючого обов`язки начальника управління з кадрового забезпечення. В її обов`язки входило перевірка та контроль всіх наказів по особовому складу, а саме: призначення на посаду, звільнення чи переведення, статистична звітність щодо осіб, прийнятих на роботу до нового органу. 25.11.2022 року за місцем її мешкання був проведений обшук працівниками СБУ, під час якого було виявлено та вилучено флеш-носій та ноутбук. На флеш-носії зберігалась інформація що стосується кадрового забезпечення підрозділу Главного управления МВД в Херсонской области станом з 03 травня 2022 року по вересень 2022 року, відомості про приймання, звільнення та переведення на роботу працівників, інші статистичні дані щодо працівників підрозділу;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими під час судового засідання, в ході яких свідок пояснив, що під час окупації м. Херсона, точної дати не пам`ятає, в супер-маркеті Сільпо, він робив покупки та випадково почув розмову двох жінок, одна з яких казала іншій, що вона працює в паспортному столі, та якщо треба може допомогти отримати російський паспорт, ця жінка рекомендувала іншій підійти за певною адресою та спитати ОСОБА_15 . На досудовому слідстві зі свідком проводилось впізнання, на якому він з впевненістю впізнав обвинувачену за фотокартками;

- показаннями свідка ОСОБА_10 , в ході яких свідок пояснив, що під час окупації м. Херсона, він працював на станції обслуговування автомобілів «Сітроєн», що знаходилась на вул. Сенявіна в м. Херсоні. Одного разу, під час окупації, точної дати не пам`ятає, до нього приїхали клієнти: жінка на ім`я ОСОБА_16 та чоловік. Вони попросили його здійснити техогляд автомобіля. Під час спілкування жінка запропонувала йому зробити російський паспорт, оскільки вона працює в паспортному столі, та може, якщо треба зробити швидко російський паспорт;

- показаннями свідка ОСОБА_17 , в ході яких свідок повідомила, що під час окупації, вона проживала в м. Херсоні, ОСОБА_5 проживала неподалік від неї, неодноразово чула від сусідів по району, що ОСОБА_5 працювала в паспортному столі окупаційної влади. З нею особисто з цього приводу не розмовляла;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими під час судового засідання, в ході яких свідок повідомила, що під час окупації, приблизно з початку липня по жовтень 2022 рік, вона працювала перекладачем в незаконному органі окупаційної влади: Федеральная миграционная служба рф ГУ МВД в Херсонской области. Відділ незаконного органу розташовувався по вул. Ушакова в м. Херсоні, а приблизно з серпня з`явився ще один відділ по вул. Стрітенській вм. Херсоні (де раніше розташовувався центр зайнятості). Приблизно в середині липня, на роботу до паспортної служби за адресою: м.Херсон, пр. Ушакова прийшла ОСОБА_5 . Свідок зазначила, що спочатку вони з ОСОБА_5 працювали в одному приміщенні по вул. Ушакова, а потім її перевели до іншого підрозділу по вул. Стрітеській, а ОСОБА_5 залишилась працювати у відділенні по АДРЕСА_2 . Свідок часто приходила до головного офісу за адресою: м. Херсон, вул. Ушакова, де кожного разу бачила ОСОБА_5 в кабінеті, який розташовувався на другому поверсі. ОСОБА_5 спочатку виконувала роботу перекладача, а потім її перевели на посаду спеціаліста паспортної служби. В обов`язки спеціаліста входило: переклад документів з української мови на російську, занесення в електронну базу відомостей, та подальша видача російських паспортів. В обов`язки перекладача входило лише переклад документів, та складення паперових анкет. Заробітна плата спеціалістів була приблизно 70 000 рублів, а просто перекладачів, приблизно 50 000 рублів.

Також судом за клопотанням сторони захисту були допитані свідки:

- свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_5 є її невісткою, під час окупації ОСОБА_5 з родиною проживала за її адресою до червня 2022 року. Під час окупації її невістка не працювала, перебувала в декретній відпустці. Грошей не вистачало, в родині її сина та невістки на утриманні були двоє неповнолітніх діток, один з яких - інвалід - дитинства. В травні 2022 року до них додому декілька разів приїздив брат ОСОБА_5 , та спілкувався з її невісткою. З цих розмов вона зрозуміла, що її брат наполегливо пропонував ОСОБА_5 , щоб та виходила на роботу, в іншому випадку його чоловіка та дітей можуть забрати на підвал. Фізичного впливу від нього вона не бачила;

- свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показав, що обвинувачена ОСОБА_5 є його двоюрідною сестрою. Одного разу, під час окупації він з дружиною перебував в гостях вдома у ОСОБА_5 на одному з сімейних заходів серед присутніх також був її брат ОСОБА_20 . Вони сиділи, відпочивали, розмовляли. Під час цих розмов ОСОБА_20 неодноразово пропонував всім присутнім вийти на роботу на окупаційну владу, в тому числі його дружині та ОСОБА_5 , при цьому на яку саме роботу він не уточнював. Його дружина та ОСОБА_5 відмовились від пропозиції.

Оцінка доказів. Мотиви суду щодо висунутого обвинувачення.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з положеннями статті 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. (ст.86 КПК України)

За змістом ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат. Згідно з вимогами цієї статті доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Аналізуючи вказані докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку, що надані прокурором докази є належними, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки отримані в порядку встановленому КПК України та достовірні, а також є вагомими для того, щоб визнати обвинуваченого винним у пред`явленому йому обвинуваченні, що відповідає стандартам доказування «поза розумним сумнівом», який знайшов своє втілення як в положеннях ч. 3 ст. 17 КПК України, так і в практиці Європейського суду з прав людини, зокрема, у рішенні «Коробов проти України» від 21.10.2011.

Відповідно до чинного законодавства України, заняття посади державної служби необхідно розглядати як у контексті проведення підготовчих дій щодо призначення певної особи на посаду, так і в контексті виникнення такого юридичного факту, як призначення особи на певну посаду з офіційним оформленням трудових відносин.

Верховний Суд у своїй постанові від 20.06.2024 справа №953/7182/22 указав, що у ч. 7 ст. 111-1 КК передбачено відповідальність за вчинення громадянином України колабораційної діяльності в умовах окупації у вигляді співпраці з державою-агресором у її інтересах, зокрема, через незаконні правоохоронні органи, які створені на тимчасово окупованій території, у формі добровільного, тобто з власної волі та за відсутності фізичного чи психічного примусу, крайньої необхідності, зайняття в них посади, з метою спричинити шкоду державі Україна. Суспільна небезпечність таких дій полягає в тому, що особа допомагає агресору створити вертикаль незаконних органів влади, яка є основою функціонування державного механізму загалом. Саме така форма колабораційної діяльності порівняно з іншими, передбаченими в частинах 2 та 5 цієї статті, визнається законодавцем найбільш суспільно небезпечною. З огляду на формулювання диспозиції ч. 7 ст. 111-1 КК України, сам факт добровільного зайняття громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі є достатнім для кваліфікації відповідних дій за цією кримінально-правовою нормою. Наявність владних повноважень органу та спрямованість його діяльності є визначальними ознаками під час ідентифікації місця роботи колаборанта як органу влади. Під посадою в незаконному правоохоронному органі необхідно розуміти посаду в такому органі, що створений під час окупації, яка передбачає діяльність як працівника правоохоронного органу (у розумінні ст. 2 ЗУ «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів»).

При цьому, здійснення громадянином України на тимчасово окупованій території діяльності не в органі влади (на підприємстві, в установі, організації; зайняття індивідуальним підприємництвом тощо) або виконання роботи, що не пов`язана із зайняттям посади (лікар, фармацевт, працівник житлово-комунальної сфери, пожежник, працівник рятувальної служби чи кладовища, адвокат тощо), не утворює складів кримінальних правопорушень, передбачених частинами 2, 5 та 7 ст. 111-1 КК України.

Показання свідків ОСОБА_19 , та ОСОБА_18 про те, що їм відомі факти застосування погроз з боку брата обвинуваченої, суд оцінює критично, оскільки вказані свідки є родичами обвинуваченої та очевидно зацікавлені в результатах розгляду справи, крім того, жодний з цих свідків не підтверджував обставин здійснення примусу, залякування з боку вказаної особи до обвинуваченої. З показів вказаних свідків вбачається про те, що її брат наполегливо пропонував вийти ОСОБА_5 на невизначену роботу посилаючись на відсутність коштів для існування її родини, на що обвинувачена відповідала відмовою, що не свідчить про наявність обставин, що виключають кримінальну протиправність діяння за приписами статей 39, 40 КК України.

Данні, які б дійсно свідчили про вчинення відносно обвинуваченої дій, передбачених статтями 39- 40 КК України, в матеріалах провадження відсутні та суду не були надані під час розгляду справи в суді.

Суд приймає та кладе в основу свого висновку про винуватість ОСОБА_5 , її показання в частині визнання факту роботи в Управление Федеральной миграционной службы ГУ МВД Херсонской областиокупаційної влади, протоколи огляду від 30.03.2023, 24.04.2023, 10.07.2023, якими зафіксовано структуру та працівників вказанного незаконно створенного правоохоронного органу окупаційної влади, де наявні відомості про обвинувачену та її посаду, наказ від 12.07.2022, яким ОСОБА_5 призначено на посаду «специалиста отдела паспортной визовой службы управления общественной безопасности ГУ МВД», показання свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за їх участі, які впізнали ОСОБА_5 та підтвердили факт, що вона працювала у паспортно-візовій службі окупаційної влади в м.Херсоні. Вказані докази прямо підтверджують зайняття обвинуваченою посади в незаконному правоохоронному органі, та спростовують версію обвинуваченої що вона працювала в вказанному органі лише «перекладачем».

Таким чином, всі зазначені докази у своїй сукупності та взаємозв`язку не містять суперечностей, доповнюють один одного і дають можливість суду дійти однозначного висновку про те, що вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України.

Мотиви призначення покарання та обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:

Відповідність покарання ступеню тяжкості злочину та особі правопорушника визначена насамперед ст. 61 Конституції України, відповідно до якої юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, а також з принципу правової держави, з суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до ст. 8 Конституції в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права вимагає від держави його втілення шляхом запровадження ідей соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішенні від 30 січня 2003 р. № 3-рп/2003 у справі «Про розгляд судом окремих постанов слідчого і прокурора»: «Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах».

Вимога додержуватись справедливості під час застосування кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема, у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 р.), статті 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року, відповідно до яких кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. ст. 50 і 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК), призначати покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.

Тому призначення покарання повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, якою, як зазначено, є не лише кара, а й виправлення засудженого. З огляду на конкретні обставини кримінального провадження, зважаючи на необхідність та доцільність застосування покарання, враховуючи суспільну небезпечність обвинуваченого, суд може, а в деяких випадках, за наявності передбачених кримінальних законом обставин, зобов`язаний звільнити обвинуваченого від покарання та від його відбування.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України та роз`яснень п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційний злочин призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за цей злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При призначенні обвинуваченій покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, однак, яким, з огляду на конкретні обставини справи, не завдано реальної майнової шкоди.

Крім того, суд бере до уваги особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліках нарколога та психіатра не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, заміжня, має на утримання двох неповнолітніх дітей, один з яких є інвалідом - дитинства.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої є: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, активне сприяння розкриттю та розслідуванню зазначеного кримінального провадження, та великої кількості інших особливо тяжких злочинів, вчинених під час окупації м. Херсона,.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченої суд визнає вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.

З огляду на викладене, враховуючи особу обвинуваченої, яка є заміжньою, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, один з яких дитина - інвалід, обвинувачена на обліках в нарко-псих диспансері не перебуває, вказані пом`якшуючі обставини, а саме: щире каяття, негативне та критичне ставлення ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правпорушення, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, активне сприяння розкриттю та розслідуванню кримінального провадження, та великої кількості особливо тяжких злочинів, вчинених під час окупації м. Херсона, які у сукупності істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину; приймаючи до уваги ставлення обвинуваченої до вчиненого, ступінь тяжкості вчиненого злочину, беручи до уваги те, що обвинувачена раніше не судима, суд реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 за вчинений злочин покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням положень ч.1 ст. 69 ККУ нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч.7 ст. 111-1 ККУ, без конфіскації майна, вважаючи дане покарання справедливим та достатнім для попередження вчинення нових злочинів.

Таким чином суд погоджується із позицією прокурора щодо можливості призначення ОСОБА_5 покарання за вчинений нею злочин з урахуванням положень ст.ст.69 КК України без конфіскації майна.

При цьому суд не знаходить підстав для застосування одночасно ст. 75 КК України.

Приймаючи рішення про призначення додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах, суд враховує, що вказане додаткове покарання є обов`язковим у санкції вказаної статті.

В даному випадку суд вважає, що буде справедливим та співмірним призначення додаткового покарання особі, яка визнана винуватою у здійсненні колабораційної діяльності, яке унеможливить певний період часу у майбутньому бути представником державної влади в Україні.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_5 до набранням вироком законної сили, суд вважає необхідним залишити без змін - тримання під вартою.

Речові докази та судові витрати суду не представлені.

Керуючись ст.ст.368, 369, 370, 371, 373, 374, 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України та призначити їй покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, з позбавленням права обіймати будь-які посади в правоохоронних органах на строк 12 (дванадцять) років, без конфіскації майна.

Запобіжний захід, обраний стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування основного покарання у виді позбавлення волі обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Строк додаткового покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади обчислювати з моменту відбуття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 основного покарання.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 29.08.2023 року по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня його проголошення до Херсонського апеляційного суду через Херсонський міський суд Херсонської області, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинувачена має право на ознайомлення з журналом судового засідання та подання на нього письмових зауважень.

Учасники судового провадження протягом строку апеляційного оскарження мають право заявити клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження.

Копія вироку негайно після судового засідання вручається обвинуваченій, захиснику та прокурору.

Суддя ОСОБА_1