Справа № 638/3808/25
Провадження № 1-в/638/129/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2026 року Шевченківський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

з участю прокурора: ОСОБА_3 ,

з участю засудженого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_4 про відстрочку виконання вироку та зупинення виконання вироку,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2026 року через підсистему «Електронний суд» до Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_4 про відстрочку виконання вироку та зупинення виконання вироку, згідно прохальної частини якого просить суд: відстрочити виконання вироку Харківського апеляційного суду від 04.03.2026 року щодо ОСОБА_4 строком на 1 рік; запинити виконання вироку до розгляду даного клопотання по суті. В обґрунтування зазначає, що частини 1 статті 536 КПК України, виконання вироку може бути відстрочено. Зазначає, що дружина засудженого є особою з інвалідністю 3-ої групи. Згідно з результатами електронейроміографії від 12.12.2025 року, у останньої зафіксовано виражену сенсомоторну нейропатію з блоком провідності трьох магістральних нервів. Це підтверджує повну втрату працездатності правої робочої руки та її безпорадність у побуті, що робить присутність ОСОБА_4 життєво необхідною для її виживання. На даний час рука повністю нефункціональна, що позбавило дружину здатності до самообслуговування. Дружина не отримує пенсії чи соціальних виплат, а засуджений є єдиною особою, яка здійснює за нею щоденний побутовий догляд. Згідно з витягами про місце проживання, всі проживають разом, інших родичів, здатних надавати допомогу у дружини не має. Таким чином, ув`язнення ОСОБА_4 залишить особу з інвалідністю в безпорадному стані, що є загрозою для життя дружини. Також засуджений просить врахувати його стан здоров`я, який погіршився, має хронічну мігрень з аурою, ангіопатію мозку. Потребує стаціонарного обстеження для виключення прогресуючих дегенеративних процесів головного мозку. Крім цього, висновок ВЛК, що лежить в основі справи, містить анатомічні помилки. Дані обставини наразі є предметом підготовки касаційної скарги до Верховного Суду.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 клопотання підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, додатково зазначив, що дружина непрацездатна, ніяких виплат не отримує, а також вказав, що має на утриманні неповнолітню дитину.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши подане клопотання та матеріали справи в цілому, встановив наступні обставини справи та дійшов до наступних висновків.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.05.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого статтею 336 Кримінального кодексу України та призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробування з іспитовим строком на 1 рік та згідно статті 76 Кримінального кодексу України покладено відповідні обов`язки.

Згідно вироку Харківського апеляційного суду від 04.03.2026 року, вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.05.2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 скасовано в частині призначеного покарання. Призначено ОСОБА_4 за статтею 336 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Строк відбуття покарання у виді позбавлення волі рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 в порядку виконання цього вироку . В решті вирок залишено без змін.

Отже, з урахуванням положень частини 2 статті 532 КПК України, вирок Шевченківського районного суду м. Харкова від 01.05.2025 року набрав законної сили 04.03.2026 року.

Відповідно до частини 1 статті 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Правилами частини 2 статті 21 КПК України передбачено, що вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Згідно з приписами частини 1 статті 535 КПК, судове рішення, що набрало законної сили, якщо інше не передбачено цим Кодексом, звертається до виконання не пізніше, як через три дні з дня набрання ним законної сили або повернення матеріалів кримінального провадження до суду першої інстанції із суду апеляційної інстанції.

Частиною 5 статті 534 КПК України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Питання, які вирішуються судом під час виконання вироків визначені статтею 537 КПК України.

Так, відповідно до положень частини 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати лише такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Питання щодо зупинення виконання вироку суду, який набрав законної сили, не відноситься до переліку питань, визначених статтею 537 КПК України, які можуть вирішуватись суддею суду першої інстанції під час виконання вироків.

Натомість відповідно до положень пункту 4 частини 1 статті 430 КПК України питання про зупинення виконання судових рішень, які оскаржуються у касаційному порядку, вирішує суддя-доповідач після відкриття касаційного провадження без виклику сторін кримінального провадження.

Таким чином, виходячи із викладеного, ОСОБА_4 не позбавлений оскаржити вирок Харківського апеляційного суду від 04.03.2026 року в касаційному порядку та звернутись із відповідною заявою/клопотанням про зупинення виконання судового рішення.

У зв`язку із викладеним, вимога ОСОБА_4 про зупинення виконання вироку задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про надання відстрочки виконання вироку, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 536 КПК України, виконання вироку про засудження особи до виправних робіт, пробаційного нагляду, арешту, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі може бути відстрочено у разі: 1) тяжкої хвороби засудженого, яка перешкоджає відбуванню покарання, - до його видужання; 2) вагітності засудженої або за наявності у неї малолітньої дитини - на час вагітності або до досягнення дитиною трьох років, якщо особу засуджено за кримінальний проступок або злочин, що не є особливо тяжким; 3) якщо негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для засудженого або його сім`ї через особливі обставини (пожежа, стихійне лихо, тяжка хвороба або смерть єдиного працездатного члена сім`ї тощо) - на строк, встановлений судом, але не більше одного року з дня набрання вироком законної сили. Відстрочка виконання вироку не допускається щодо осіб, засуджених за тяжкі (крім випадків, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті) та особливо тяжкі злочини незалежно від строку покарання.

При цьому відстрочка виконання вироку суду є правом суду, а не його обов`язком, рішення про відстрочку виконання вироку суд приймає на підставі відповідного клопотання, яке має бути обґрунтованим.

Згідно абз. 3 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 1990 року № 11 зі змінами, внесеними згідно Постанов Пленуму Верховного Суду України від 03.12.1997 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних з виконанням вироків» обставини, які є підставами для надання відстрочки виконання вироку, повинні бути підтверджені відповідними доказами. Вирішуючи це питання, суд, окрім обставин-підстав застосування відстрочки виконання вироку, враховує також тяжкість вчиненого злочину, особу засудженого, з`ясовує, чи допускає закон таке рішення щодо цього виду покарання та чи є для цього передбачені законом підстави.

У клопотанні засуджений посилається на наявність обставин, передбачених пунктом 1, 3 частини 1 статті 536 КПК України, що перешкоджають виконанню вироку суду, а саме: хвороба засудженого та винятково тяжкі наслідки для засудженого через особливі обставини, у зв`язку із хворобою дружини.

Так, згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 11.12.2009 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №350.

Засудженим на підтвердження свого клопотання надано наступні документи: індивідуальна програма реабілітації ОСОБА_6 від 05.02.2026 року; витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, згідно яких ОСОБА_4 та ОСОБА_6 є ФОП; виписка із медичної картки ОСОБА_6 , діагноз: закритий подвійний осколковий перелом правої плечової кістки у с/3, н/3 зі зміщенням; протокол електронейроміографічного дослідження; витяги з реєстру територіальної громади.

Із зазначених документів вбачається, що ОСОБА_6 має 3-тю групу інвалідності за загальним захворюванням, діагноз: перелом тіла плечової кістки, ураження променевого нерва, уповільнене зрощення перелому ділянки плеча.

Проте, будь-яких доказів (пенсійного посвідчення, довідки МСЕК) щодо встановлення ОСОБА_6 інвалідності, засудженим не надано.

Окрім цього, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , сторони мають дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого зазначені: мати ОСОБА_6 , батько ОСОБА_4 .

Щодо погіршення стану здоров`я засудженого, на підтвердження своїх вимог останнім надано магнітно-резонансну томографію попереково-крижового відділу хребта від 16.08.2024 року.

Згідно з п.4 Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі, затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України № 1348/5/572 від 15.08.2014 (з наступними змінами), у закладах охорони здоров`я ДКВС надаються медична допомога при невідкладних станах, первинна медична допомога, спеціалізована та паліативна допомога, медична реабілітація, здійснюється санітарно-епідеміологічний нагляд, проводяться санітарно-гігієнічні та протиепідемічні заходи, у тому числі із впровадження превентивної медицини (пропаганда здорового способу життя, зокрема з питань дотримання особистої гігієни, запобігання інфекційним захворюванням, алкоголізму та наркоманії, попередження самогубств, гігієнічне навчання), організовується цілодобове чергування медичних працівників, забезпечення засуджених лікарськими засобами, медичними виробами, допоміжними засобами реабілітації (технічними та іншими засобами реабілітації), проводиться реабілітація та лікування після захворювань і травм.

Будь-яких документів у підтвердження тієї обставини, що за станом здоров`я ОСОБА_4 не може утримуватися в місцях позбавлення волі, а також що наявні у нього хвороби перешкоджають відбуванню ним покарання, суду не надано.

На переконання суду, засудженим не надано в своїй сукупності достатніх доказів, які перешкоджають відбуванню покарання, а також про те, що негайне відбування покарання може потягти за собою винятково тяжкі наслідки для члена його сім`ї дружини, а саме що остання потребує отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи, відсутність інших осіб, які могли б здійснювати за нею належний постійний догляд та займатися достатнім її лікуванням. Окрім цього, із зазначалось судом вище, не надано доказів встановлення інвалідності дружині засудженого.

Суд враховує, що відповідно до статті 124 Конституції України, статті 533 КПК України вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Обов`язкове виконання судових рішень є складовою права на справедливий судовий захист.

Крім цього, суд наголошує, що відстрочка виконання вироку - право, а не обов`язок суду.

За таких обставин, клопотання засудженого про відстрочку виконання вироку задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369 -372, 376, п. 9 ч. 1 ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про відстрочку виконання вироку та зупинення виконання вироку відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 18.03.2026 року.

Головуючий суддя: