УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000042, за апеляційною скаргою прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 , на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Серби, Кодимського району Одеської області, громадянина України, проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 , (в режимі відеоконференції з Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області)

прокурор ОСОБА_8

обвинувачений ОСОБА_6

захисник ОСОБА_9

(в режимі відеоконференції за допомого сервісу EASYCON)

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст заперечення на апеляційну скаргу

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник просить відмовити прокурору у задоволенні апеляційної скарги, оскаржувану ухвалу суду залишити без змін.

Короткий зміст ухвали.

Ухвалою суду задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_9 .

На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалено кримінальне провадження № 0000042 щодо ОСОБА_6 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2012 року - закрити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Пояснює, що суд ухвалюючи оскаржуване рішення, послався на ст. 49 КК України та прецедентну практику Верховного

Суду, а саме на висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі №735/1121/20, разом з тим, вказує, що судом не в повній мірі враховано те що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне із яких в разі доведення вини обвинуваченому передбачено міру покарання у виді довічного позбавлення волі. Звертає увагу, що в разі доведення вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень можливе призначення судом покарання у виді позбавлення волі на певний строк. Вважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що виразилось у застосуванні закону, який не підлягав застосуванню (ст. 49 КК України).

Узагальнені доводи заперечення на апеляційну скаргу.

В запереченнях на апеляційну скаргу захисник вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог закону, є обґрунтованою та вмотивованою, а тому скасуванню не підлягає. Вважає, що правова позиція прокурора ґрунтується на застарілих роз`ясненнях КПК України, нині чинний КПК України, змінив порядок звільнення особи від кримінальної відповідальності, відповідно до КПК України та практики Верховного Суду, при розгляді клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд не проводить судовий розгляд по суті та не встановлює винуватість особи. Звертає увагу, що ОСОБА_6 став на захисту України, під час виконання бойового завдання отримав поранення у зв`язку із чим був звільнений з військової служби.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження № 0000042 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2012 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень

Під час судового розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_9 звернувся до суду із клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження, мотивуючи це тим, що із моменту вчинення інкримінованих обвинуваченому правопорушень минули строки давності.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.07.2025р. задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , адвоката ОСОБА_9 . На підставі ст. 49 КК України звільнено ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України. Ухвалено кримінальне провадження №0000042 щодо ОСОБА_6 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.12.2012 року закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності..

Задовольняючи клопотання сторони захисту та звільняючи ОСОБА_6 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 49 КК України, суд виходив з прецедентної практики Верховного суду, а саме з висновків, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20 та зазначив, що під час розгляду судом справи за обвинуваченням ОСОБА_6 але до ухвалення вироку, сплив загальний строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за інкриміновані йому злочини (п`ятнадцять років), а тому вважав, що існують підстави для звільнення обвинуваченого від відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, заперечення обвинуваченого та його захисника, які вважали оскаржуване рішення суду законним та обґрунтованим, суд апеляційної інстанції дійшов наступного.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом про кримінальну відповідальність.

Положеннями ст.49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2 ст. 49 КК).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Згідно обвинувального акта, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, в тому числі особливо тяжких, за які згідно із законом може бути призначено довічне позбавлення волі, які були вчинені у період з жовтня по 07 листопада 2007 року, тобто понад 15 років тому. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 тривалий час переховувався від органів досудового розслідування, постановою слідчого від 08.01.2008 року був оголошений у розшук та був затриманий у м. Дніпро лише 20.11.2020 року.

Ухвалюючи рішення про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п. п. 5, 6, 11, 12 ч. 2 ст. 115, п. п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263 КК України, на підставі ст. 49 КК України, суд першої інстанції виходив з практики Верховного суду, а саме з висновків, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2023 року у справі № 735/1121/20р.

У п. 58 постанови від 02.02.2023 року (справа №735/1121/20) Велика Палати Верховного Суду дійшла висновку, що особа, котра ухилялася від досудового розслідування або суду, підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованих строків, передбачених частиною першою статті 49 КК України, подовжених на час ухилення. Встановлені частиною другою цієї статті загальні строки повинні застосовуватися лише в разі, якщо вони сплинули на час розгляду справи судом, тобто минуло більш як п`ять років з дня вчинення кримінального проступку і понад п`ятнадцять років з дня вчинення злочину.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Питання про застосування давності до особи, що вчинила особливо тяжкий злочин, за який згідно з законом може бути призначено довічне позбавлення волі, відповідно до частини четвертої вищезазначеної статті вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі не може бути призначено і заміняється позбавленням волі на певний строк.

Тобто навіть у разі вчинення особливо тяжкого злочину і спливу після цього п`ятнадцяти років винна особа на підставі дискреційних повноважень суду може бути звільнена від кримінальної відповідальності і не зазнати заходів кримінальної репресії.

Під час розгляду судом справи за обвинуваченням ОСОБА_6 але до ухвалення вироку, сплив загальний строк давності притягнення до відповідальності за інкриміновані йому злочини (п`ятнадцять років), а тому у суду першої інстанції були всі підстави для звільнення обвинуваченого від відповідальності.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, злочини у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 ним вчинено у період з жовтня по 07 листопада 2007 року, тобто понад 15 років тому. За цей період ОСОБА_6 не вчиняв нових правопорушень, а навпаки своєю правослухняною поведінкою довів своє виправлення. Так, із наданих суду документів, вбачається, що ОСОБА_6 в 2014-2018 роках воював у зоні проведення бойових дій у складі ОСОБА_10 . За що був заохочений відзнаками та подяками від керівництва ДУК ПС та громадських організацій. З травня 2022 року перебував у Збройних Силах України, (призваний за мобілізацією) приймав участь в бойових діях де отримав поранення, пов`язані із захистом Батьківщини, про що свідчать довідки військово-лікарських комісій від 30.08.2023 та 30.07.2024 року. Виключно позитивно характеризується за період служби та роботи.

Зазначені вище обставини свідчать про те, що ОСОБА_6 перестав бути соціально-небезпечною особою, його тривала законослухняна поведінка свідчить про його виправлення. А тому суд першої інстанції, врахувавши дані про особу обвинуваченого, вимоги ст. 49 КК України, правову позицію Великої Палати Верховного Суду, яка викладена в постанові від 02.02.2023 р. у справі №735/1121/20, дійшов обґрунтованого висновку про можливість звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчиненні ним злочини в зв`язку із закінченням загальних строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, як того просив прокурора в апеляційній скарзі.

Керуючись статтями 376, 405, 407, 417, 418, 532 КПК України,

постановив:

апеляційну скаргу прокурора Первомайської окружної прокуратури ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23 липня 2025 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді