Справа № 545/50/26
Провадження № 1-в/545/20/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника установи ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві в режимі відеоконференції подання начальника державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, уродженця с. Ставки, Лиманського району, Одеської області, проживаючого до засудження за адресою АДРЕСА_1 ,

засудженого вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі,

встановив:

начальник Державної установи «Божковська виправна колонія (№ 16)» звернувся до суду з поданням про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у вигляді обмеження волі щодо засудженого ОСОБА_5 обґрунтувавши його тим, що засуджений відбув 2/3 строку покарання у виді позбавлення волі, сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

ОСОБА_5 та представник установи в судовому засіданні подання підтримали, просили його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував, оскільки з огляду на суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_5 особливо тяжкого кримінального правопорушення, що спричинило смерть людині, вчиненого із корисних мотивів та нестабільну поведінку протягом всього строку відбуття покарання, відсутні підстави для заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді обмеження волі

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали клопотання та особової справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вирків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

На підставі ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частинами 1 та 4 ст. 82 КК України передбачено, що особам, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням після фактичного відбуття засудженим не менше дві третини строку покарання, призначеного судом, зокрема за умисний особливо тяжкий злочин.

Виходячи з положень ч. 3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

ОСОБА_5 засуджений вироком Суворівського районного суду м. Одеси від 27.02.2019 за п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 13 років позбавлення волі. На підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано в строку відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період з 14 червня 2017 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення двом дням позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання - 14.06.2017, кінець строку - 16.10.2027.

Засуджений ОСОБА_5 перебуває в місцях позбавлення волі з 14.06.2017, в ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» з 10.07.2020. Згідно характеристики від 26.12.2025 начальника ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» за період відбування покарання ОСОБА_5 має 12 заохочень та 9 стягнень, які погашені в установленому законом порядку. На даний час характеризується позитивно, дотримується вимог режиму відбування покарання та розпорядку дня установи, правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом. В установі не працевлаштований, але залучається до робіт із благоустрою території установи. Інвалідності чи обмежених фізичних можливостей не має. Згідно висновку щодо ступеня виправлення засудженого, ОСОБА_5 став на шлях виправлення та може бути представлений до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК України, загальний бал 88>65 балів (а.с.2-9).

Згідно довідки про доходи, виданою ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» від 08.12.2025, гр. ОСОБА_5 отримував заробітну плату за серпень 2025 року 822 грн., за вересень 2025 року 4384 грн., а разом 5206 грн. (а.с.14).

Станом на час розгляду справи судом засуджений відбув передбачену для нього законом 2/3 строку покарання та формально має право на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Наведені обставини свідчать про наявність у поведінці засудженого позитивних тенденцій.

Таким чином, наявні передумови (формалізовані підстави, що пов`язуються із фактичним відбуттям засудженим певної частини строку призначеного йому покарання) для розгляду питання про застосування положень ст. 82 КК України щодо ОСОБА_5 .

Разом із тим, призначення більш м`якого покарання повинно сприяти досягненню мети, передбаченої ст. 50 КК України - виправленню засудженого і запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Становлення ж особи на шлях виправлення являє собою прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про позитивне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про таке ставлення повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь період перебування в установі виконання покарань.

При цьому, відповідно до ст. 9 КВК України добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання є обов`язком засудженого.

Як вбачається з матеріалів особової справи, отримання ОСОБА_5 заохочень за час відбування покарання був нестабільним та мінливим (у 2020 році 1 заохочення, у 2021 році 3 заохочення, у 2022 році 2 заохочення, у 2023 році 1 заохочення, у 2024 році 3 заохочення, у 2025 році 2 заохочення), з огляду на те, що засуджений перебуває в місцях позбавлення волі з 14.06.2017.

Із наявного в матеріалах справи вироку суду, вбачається, що ОСОБА_5 визнано винуватим і засуджено за вчинення особливо тяжкого злочину, що полягало в тому, що він, діючи із умислом на незаконне заволодіння чужим майном, за попередньо змовою групою осіб, вчинив напад (розбій) на потерпілу нанісши тяжке тілесне ушкодження, що призвело до невідворотних наслідків - її смерті.

Суд зауважує, що застосовані до ОСОБА_5 9 стягнень, хоча й погашені наразі, проте свідчать про його схильність до свідомого систематичного порушення встановлених КВК України заборон шляхом ігнорування попередньо накладених стягнень і те, що він належних висновків для себе не зробив після вчинення вказаного умисного особливо тяжкого злочину, та продовжив протиправну поведінку в місцях позбавлення волі.

Таким чином, із установлених вище судом обставин у їх сукупності вбачається, що в поведінці ОСОБА_5 хоч і спостерігаються позитивні тенденції, однак така поведінка не характеризується своєю сумлінністю протягом усього строку відбування покарання, а навпаки була нестабільною. Його ставлення до праці також не завжди було сумлінним, оскільки він більшу частину часу відбування покарання не працював (працював лише у серпні та вересні 2025 року згідно довідки про доходи від 08.12.2025), а тому, відсутні підстави для висновку, що ОСОБА_5 досягнуто такий ступінь виправлення, що підтверджував би доцільність і необхідність заміни покарання на більш м`яке у виді обмеження волі.

Суд зазначає, що для висновку про виправлення засудженого, слід проаналізувати дані про його поведінку за увесь строк відбуття покарання, а не протягом певного проміжку часу, як це зазначено у поданих до суду документах.

Висновки ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)» щодо застосування до засудженого положень ст. 82 КК України сам по собі не мають визначального й вирішального значення, а підлягають врахуванню з іншими обставинами в їх сукупності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що поведінка засудженого протягом усього строку відбуття покарання не була стабільною, цілеспрямованою, кількість та характер заохочень отриманих засудженим, наявність стягнень, хоч і погашених в установленому порядку, не дають підстав зробити висновок про те, що засуджений повною мірою став на шлях виправлення, а тому, до нього передчасно застосовувати заміну покарання у вигляді позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді обмеження волі, а отже наявні підстави для відмови у задоволенні подання начальника ДУ «Божковська виправна колонія (№ 16)».

Керуючись ст. 82 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ухвалив:

відмовити у задоволенні подання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом сім днів з дня її оголошення, а засудженим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 16.01.2026.

Суддя ОСОБА_1