Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7305/25
Номер провадження 1-кп/711/512/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0002039 від 04.06.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ведмеже, Роменського району, Сумської області, українця, громадянина України, не працюючого, на утриманні малолітніх дітей не має, який являється особою з інвалідністю ІІІ групи, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом - не являється, без місця реєстрації, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України, та

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Балаково, Саратовської області, рф, українця, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який особою з інвалідністю, учасником бойових дій, учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, депутатом - не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В Придніпровському районному суді м.Черкаси перебуває на розгляді кримінальне провадження за № 0002039 від 04.06.2025 стосовно за обвинуваченням ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

В судовому засіданні прокурор звернулася до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Мотивує тим, що ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, вчинене групою осіб . 20.06.2025 ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 18.08.2025. Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 15.08.2025 обраний запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 продовжено до 13.10.2025. Підстави, ризики та обставини, які існували при обранні ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ст. 177 КПК України на даний час продовжують існувати, а саме: п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , після вчинення кримінального правопорушення нікого не повідомив, не намагався вжити заходів, щодо надання медичної допомоги потерпілому, не повідомив про вказану подію працівникам поліції, не викликав швидку медичну, що вказує на намагання приховати обставини події з метою уникнення кримінальної відповідальності. Також, останній з місця вчинення злочину зник, місце перебування підозрюваного було невідоме. Запобігання ризикам переховування обвинуваченого від суду становить суспільний інтерес, який полягає в забезпеченні відправлення судочинства. Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»). П.3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілого, у цьому ж кримінальному провадженні, а саме приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 , вручалося клопотання про обрання запобіжного заходу та в додатках до клопотання наявні протоколи допитів свідків. де зазначено повні анкетні відомості із зазначенням адрес проживання учасників, контактних номерів телефонів. Враховуючи викладене, володіючи інформацією щодо контактних даних очевидців події, ОСОБА_5 може вжити заходів щодо впливу на свідків, шляхом умовляння, підкупу, переконання, примушування з застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування з метою викривлення фактичних обставин справи та уникнення передбаченої законом відповідальності. Свідки допитані у кримінальному провадженні, однак в подальшому при розгляді справи судом, суд не може на них посилатись, оскільки досліджує їх показання безпосередньо в суді. Тобто вказаний ризик продовжує існувати до моменту допиту вказаних свідків на стадії судового розгляду. Будь-яка особа, має бути захищена та з усвідомленням своєї невразливості, відсутністю страху перед підозрюваним/обвинуваченим, надати показання суду. У даному випадку забезпечення безпеки свідків, потерпілого унеможливлення на них незаконного впливу з боку підозрюваного є основним завданням на даній стадії досудового розслідування. Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України слід оцінити в сукупності всі обставини, а саме передбачені п.4 ч.1 ст.178 КПК України - міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, а саме те, що на даний час ОСОБА_5 , неодружений, не має місця праці, не має місця проживання, згідно п.6 ч.1 ст.178 КПК України має репутацію який наразі обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи. Між тим, слід звернути увагу, що метою обрання/продовження запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених у судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом, тобто постановлення обвинувального вироку. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя/суд має право не визначати розмір застави щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Беручи до уваги викладене та те, що існує надто великий ризик того, що обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може продовжувати переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення від покарання за вчинення злочину, незаконно впливати на свідків та потерпілих, більш м`які запобіжні заходи, а ніж тримання під вартою, не можуть запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної особи, а тому просить суд продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечив. Водночас звернувся з клопотанням про зміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час. Клопотання мотивує тим, що ризики на які вказує прокурор на даний час значно зменшилися. Просить суд звернути увагу на той факт, що кримінальне провадження вже направлене до суду, а досудове розслідування закінчилося, тобто допитані всі можливі свідки, а їхні покази викладені письмово в протоколах допитів, проведені відповідні експертизи, також ОСОБА_5 відшкодував завдані збитки потерпілому ОСОБА_9 , про, що потерпілий повідомив суд (надані заяви та розписки потерпілого) тобто виконує обумовлені умови з потерпілим в повному обсязі, також ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, також під час вирішення даного клопотання потрібно врахувати, що він раніше не судимий, взяти до уваги позитивну характеристику з місця проживання, та попереднього місця роботи. Також він неодноразово допомагав, як волонтер ЗСУ у благодійній організації разом з ОСОБА_6 , про що суду надано докази. Крім того, просить суд врахувати, що в ОСОБА_5 має постійне місце проживання де він може перебувати в разі зміни запобіжного заходу на нічний домашній арешт з 23:00 до 05:00 годин. Крім того, відповідно до довідки ТОВ «Дорбудремсервіс» останні зобов`язуються взяти ОСОБА_5 на роботу. З огляду на викладене, з метою реалізації можливості працювати, щоб мати можливість в подальшому відшкодовувати постраждалому завдану шкоду, просить суд змінити запобіжний захід стосовно ОСОБА_5 на домашній арешт в нічний час.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та прпосив суд змінити стосовно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час.

Обвинувачений ОСОБА_6 при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України, а згідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими соціальними цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно ч.1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч.5 даної статті цього Кодексу, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За змістом ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з нормами ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Суд приймає до уваги рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Єлоєв проти України» згідно яких після сплину певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення волі і суд зобов`язаний розглянути можливість обрання іншого запобіжного заходу, альтернативного триманню під вартою. Тривалість тримання під вартою може бути виправдана за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. ч. 1, 2 ст.181 КПК України).

Як встановлено в судовому засіданні, що наведені у клопотанні прокурора ризики, передбачені п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, хоча продовжують існувати, однак із плином часу зменшилися, тому суд вважає недоцільним продовжувати тримання стосовно останнього під вартою і приходить до висновку про необхідність зміни запобіжного заходу на домашній арешт в нічний час.

Суд приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час, буде достатнім для запобігання ризикам наведеним прокурором, та забезпечить можливість належного працевлаштування обвинуваченого та здійснення належного утримання родини. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне встановити години домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , з 23.00 год. до 05.00 год.

При зміні ОСОБА_5 запобіжного заходу на домашній арешт судом, враховані обставини, в т.ч. особу обвинуваченого, ту обставину, що з огляду на тривалий час перебування ОСОБА_5 в СІЗО та те, що реалізація ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, зменшилась, крім того, обвинувачений відшкодував завдані збитки потерпілому ОСОБА_9 , що потерпілий повідомив суд, також ОСОБА_5 є інвалідом третьої групи, раніше не судимий, позитивно характеризується по місцю проживання, та попереднього місця роботи, також він неодноразово допомагав як волонтер ЗСУ у благодійній організації має постійне місце проживання та має на меті працевлаштуватися.

Крім того, вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на нічний домашній арешт стосовно обвинуваченого, суд враховує положення Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного заходу, зокрема, - у виді нічного домашнього арешту.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі важкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою, що знайшло свої відображення в рішенні ЄСПЛ «Строган проти України», № 30198/11, § 97, 6 жовтня 2016 p.

Крім того, в рішенні по справі «Осипенко проти України», №. 4634/04, §§ 77 і 79, 9 листопада 2010 року), вказано, що з плином часу для тривалого тримання заявника під вартою потрібне додаткове обґрунтування, але суди не надали жодних додаткових аргументів. Крім того, на жодному з етапів національні суди не розглянути будь-які інші превентивні заходи в якості альтернативи тримання під вартою. Викладені міркування є достатніми для того, щоб Суд прийшов до висновку, що мало місце порушення параграфу 3 статті 5 Конвенції».

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час здатний у повній мірі забезпечити дотримання обвинуваченим покладених на нього обов`язків на даній стадії кримінального провадження, є співмірним з існуючим ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Даний запобіжний захід сприятиме запобіганню спробам переховуватись від суду та є менш суворим ніж тримання під вартою.

Відповідно до ч.3 ст.202 КПК України - у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: 1) негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло цілодобово; 2) негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу йому заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до ч.5 ст.202 КПК України - у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Враховуючи вимоги ст.202 КПК України обвинувачений ОСОБА_5 підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178, 183, 331, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 , про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час задовольнити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час без застосування засобу електронного контролю, строком на 60 діб, тобто до 29.11.2025 включно, заборонивши залишати місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , з 23:00 год. по 05:00 год., без дозволу суду, прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, та зобов`язати:

1) прибувати до суду, прокурора за кожною вимогою;

2) не відлучатись із населеного пункту, де знаходиться його місце проживання, без дозволу прокурора, суду;

3) повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання, навчання або роботи;

4) утримуватися від спілкування із потерпілим та свідками у цьому кримінальному провадженні;

5) у визначений судом час, в період воєнного стану на території України, дозволити обвинуваченому ОСОБА_5 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатися з місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

ОСОБА_5 відповідно до п.2 ч.3 ст.202 КПК України підлягає негайному звільненню з-під варти в залі суду.

Ухвалу в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1