Номер провадження: 11-сс/813/2401/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.12.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 р.н., з вищою освітою, працюючого помічником начальника відділу Прикордонної служби з логістики,

підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000045 від 05.06.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 року задоволено клопотання слідчого СВ Управління СБ України в Одеській області та продовжено відносно ОСОБА_8 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби або визначити розмір застави у відповідності до вимог ч.5 ст.182 КПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що:

- фабула підозри та клопотання про продовження тримання під вартою містить ознаки вчинення іншого кримінального правопорушення, а саме ч. 3 ст. 332 КК України, яка хоч і є по санкції статті тяжче за ст. 114-1 КК України, однак передбачає визначення як альтернативний запобіжний захід у вигляді застави;

-ризики заявлені слідчим у клопотанні не підтверджені;

- суд не прийняв до уваги дані про особу підозрюваного;

- оскаржувана ухвала не містить в собі обґрунтувань щодо неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисники та підозрюваний підтримали апеляційні скарги та просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції, та перевіривши доводи апеляційної скарги , апеляційній суд доходить таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади забезпечення права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з вимогами ст.12 КПК України під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження та застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

За вимогами ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності зазначених у статті 177 КПК України ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Так, на виконання вимог ст.178 КПК України слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється особа, відомості про неї в їх сукупності з урахуванням сімейного стану, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, обставини його вчинення за пред`явленим повідомленням про підозру.

Також надано оцінку доводам сторони обвинувачення про існування обставин, які як свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, так і що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, як вбачається з матеріалів судової справи, у провадженні слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000045 від 05.06.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України.

10.08.2025 року ОСОБА_8 затримано, в порядку ст. 208 КПК України.

11.08.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період.

06.10.2025 року Пересипським районним судом м. Одеси строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців, тобто до 11.12.2025.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, для його завершення необхідно провести ряд слідчих дій, зокрема: з урахуванням одержаних слідством даних, вирішити питання про ступінь участі у злочинній діяльності підозрюваного та про можливість повідомлення йому про нову підозру та зміну раніше повідомленої підозри; витребувати необхідні документи, допитати свідків; призначити почеркознавчу експертизу, встановити інших осіб, причетних до вчинення вищевказаного злочину; виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України.

За версією органу досудового розслідування, 24.02.2022 року, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_10 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Незважаючи на обізнаність з вимогами наведених вище нормативно-правових актів, у ОСОБА_8 , у невстановлений в ході досудового розслідування час та дату, але не пізніше 14.07.2025, у невстановленому в ході досудового розслідування місці виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом організації незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , через державний кордон України до Республіки Молдова.

На виконання свого злочинного умислу, 12.07.2025 ОСОБА_8 зустрівся із громадянкою ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на території Київського району м. Одеси, діючи умисно, маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, домовився з ОСОБА_12 за грошові кошти у розмірі 13000 (тринадцять тисяч) доларів США про перевезення з України до Республіки Молдова громадянина України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою призовного віку та підлягає мобілізації в особливий період.

25.07.2025 ОСОБА_8 зустрівся із ОСОБА_12 , поряд із кав`ярнею «Золоте Руно», що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, 16, де в автомобілі на якому приїхав за вказаною адресою отримав від останньої завдаток за організацію переправлення ОСОБА_11 із України до Республіки Молдова у розмірі 1000 доларів США.

29.07.2025 ОСОБА_8 , зв`язавшись із ОСОБА_12 засобами телефонного зв`язку, повідомив її про те, що найближчим часом ОСОБА_11 будуть перевозити через державний кордон України до Республіки Молдова.

Надалі, 09.08.2025 ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_12 та повідомив, що 10.08.2025 ОСОБА_11 будуть перевозити через державний кордон України до Республіки Молдова.

10.08.2025, близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_11 зателефонував невідомий абонент з номером мобільного телефону НОМЕР_1 і повідомив, що він телефонує від ОСОБА_13 і що через годину забере ОСОБА_11 поряд з його будинком, який розташований за адресою: м. Одеса, вул. Владислава Бувалкіна, буд. 8.

Цього ж дня, близько 15 год. 00 хв., за вищевказаною адресою приїхав автомобіль марки «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 під керування особи жіночої статі, де в якості пасажирів знаходились два чоловіки, один із яких ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після того, як ОСОБА_11 сів у вказаний автомобіль, водій автомобіля попрямувала в сторону АЗС «SOCAR», яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Київське шосе, 12/1.

По приїзду за вказаною адресою, водій автомобіля «Hyundai» д.н.з. НОМЕР_2 повідомила, що далі ОСОБА_11 та ОСОБА_14 попрямують на автомобілі «Ford FUSION» д.н.з. НОМЕР_3 , водієм якої є ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який займає посаду водія відділення охорони військової контррозвідки Служби безпеки України НОМЕР_4 комендатури охорони та обслуговування. Далі, ОСОБА_15 видав ОСОБА_11 та ОСОБА_14 військову форму ЗС України та сказав переодягатися. Крім того, з метою безперешкодного перетину пункту пропуску «Маяки-Удобне-Паланка», ОСОБА_15 видав ОСОБА_11 та ОСОБА_14 військові квитки діючих військовослужбовців ЗС України, які за своїми рисами обличчя схожі на останніх, на ім`я ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а також посвідчення про відрядження на вказаних осіб з м. Одеси до м. Рені Одеської області, та попрямували на вищевказаному автомобілі в сторону м. Рені Одеської області

В подальшому, перед перетинанням державного кордону України, в районі с. Саф`яни Ізмаїльського району Одеської області, злочинні дії ОСОБА_8 та інших невстановлених осіб, щодо перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань за кваліфікуючими ознаками: перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом незаконного переправлення ОСОБА_11 , який є особою призивного віку та підлягає мобілізації, через державний кордон України до Республіки Молдова, були припинені.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту про необґрунтованість підозри, колегія суддів наголошує на тому, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви №№ 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32, рішення у справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175).

Від фактів, які є причиною виникнення підозри не вимагається такого ж рівня переконливості, як від тих, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку. Крім того, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (рішення ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Оскільки на цій стадії встановлено нижчі критерії до стандарту доказування, які зобов`язують слідчого суддю з`ясувати лише наявність достатніх доказів, які виправдовують необхідність здійснення досудового розслідування та не передбачають обов`язку встановлення вини конкретної особи, на переконання апеляційного суду, у даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування доказів достатньо для формування стійкого переконання у причетності ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України, тому підозра у вчиненні останнім зазначеного злочину є обґрунтованою.

Крім того, колегія суддів зазначає, що обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_8 вже була предметом розгляду апеляційного суду під час перевірки ухвали слідчого судді, якою до останнього було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Надаючи оцінку доводам сторони захисту щодо відсутності (зменшення) існування ризиків, можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, апеляційний суд зазначає наступне.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється (ч.1 ст.177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити вищевказані дії (ч.2 ст.177 КПК України).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зазначений стандарт доказування (переконання) суд використовує для перевірки існування ризиків за ч.1 ст.177 КПК України, у цьому кримінальному провадженні щодо підозрюваного.

Як убачається з обґрунтованих висновків слідчого судді, викладених у мотивувальній частині ухвали, у даному кримінальному провадженні існують доведені прокурором та слідчим ризики, передбачені п. 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування чи суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих кримінального правопорушення його характеру та ступеню суспільної небезпеки, фактичні обставини провадження та дані про особу підозрюваного, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. На переконання апеляційного суду, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника що ОСОБА_8 раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, на утриманні малолітню дитину, однак зауважує, що зазначені обставини не є безумовними підставами для застосування менш суворого запобіжного заходу, більш того, вони обставини не стали стримуючими факторами для підозрюваного для імовірно вчинення тяжкого злочину.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Окрім того, апеляційний суд також враховує суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».

Таким чином, зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 , не суперечить ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», оскільки, незважаючи на презумпцію невинуватості, тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після скоєння злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, постала перед компетентними органами.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що судове рішення є законним і обґрунтованим, а підстав для задоволення апеляційних скарг під час апеляційного розгляду не встановлено.

Керуючись статтями 403, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Пересипського районного суду м. Одеси від 28.11.2025 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000045 від 05.06.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4