провадження № 1-кс/208/3827/25
УХВАЛА

25 вересня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Кам`янського ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000244 від 11.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Донецькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Заводського районного суду м. Кам`янського із клопотанням, в якому просив накласти арешт на вилучене 18.09.2025 під час проведення обшуку за адресою: Донецька область, місто Краматорськ, вулиця Михайла Петренка, будинок № 45 майно.

До судового засідання прокурор та слідчий, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду клопотання не з`явилися, але подали заяви про підтримання заявленого клопотання та проведення судового розгляду за їх відсутності. Також на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України слідчий просить розглянути дане клопотання без участі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та інших осіб у власності якого знаходиться вищезазначене майно.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Зі змісту клопотання та доданих документів вбачається, що ОСОБА_5 на початку квітня 2025 року, більш точної дати слідством не встановлено, діючи умисно, із користі, за попередньою змовою групою осіб разом із не встановленими в ході досудового розслідування особами, використовуючи у своїй протиправній діяльності методи конспірації, будучи знайомим з особами, які здійснюють незаконний збут електронних пристроїв для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, який відноситься до наркотичного засобу, обіг якого обмежено, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 № 60/95-ВР (із подальшими змінами та доповненнями), Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (із подальшими змінами та доповненнями), Наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» (із подальшими змінами та доповненнями), незаконно придбав електронні пристрої для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу для їх подальшого систематичного збуту на території міста Краматорська Донецької області, з метою отримання прибутку.

Задля прикриття своєї незаконної діяльності, а саме придбання, зберігання і збуту електронних пристроїв для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, ОСОБА_5 здійснював збут вказаних електронних пристроїв для паління тільки знайомим йому особам, які його систематично вживали, а тому не були зацікавлені у викритті злочинної діяльності ОСОБА_5 .

Так, 22 липня 2025 року, приблизно о 17 годині 28 хвилин ОСОБА_5 діючи умисно, із користі, за попередньою змовою разом із не встановленими в ході досудового розслідування особами, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут «оперативному покупцю» ОСОБА_6 , який здійснював оперативну закупку електронних пристроїв для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, обіг якого обмежено, перебуваючи у точці продажу спортивного харчування, що розташована у приміщенні магазину ТЦ Аврора по вул. Паркова, 18 у м. Краматорську Донецької області зустрівся з «оперативним покупцем» ОСОБА_6 .

Цього ж дня, приблизно о 17 годині 28 хвилин ОСОБА_5 знаходячись у точці продажу спортивного харчування, що розташована у приміщенні магазину ТЦ Аврора з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на збут «оперативному покупцю» ОСОБА_6 електронних пристроїв для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, де діючи умисно, із користі, за попередньою змовою разом із невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 530-v від 22.12.2006, під час проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно збув ОСОБА_6 за грошові кошти у сумі 6800 гривень один електронний пристрій для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, маса в перерахунку на суху речовину складає 0,584 г та один електронний пристрій для паління з рідиною що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, маса в перерахунку на суху речовину складає 0,715 г.

Загальна маса екстракту канабіса, в перерахунку на суху речовину становить 1,299 г.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненими за попередньою змовою групою осіб, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім цього, 03 вересня 2025 року, приблизно о 14 годині 05 хвилин ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, із користі, за попередньою змовою разом із не встановленими в ході досудового розслідування особами, з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут «оперативному покупцю» ОСОБА_7 , який здійснював оперативну закупку електронних пристроїв для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, обіг якого обмежено, перебуваючи у точці продажу спортивного харчування, що розташована у приміщенні магазину ТЦ Аврора по вул. Паркова, 18 у м. Краматорську Донецької області зустрівся з «оперативним покупцем» ОСОБА_7 .

Цього ж дня, приблизно о 14 годині 08 хвилин ОСОБА_5 , знаходячись у точці продажу спортивного харчування, що розташована у приміщенні магазину ТЦ Аврора з метою реалізації спільного злочинного умислу, спрямованого на збут «оперативному покупцю» ОСОБА_7 одного електронного пристрою для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, діючи умисно, повторно, із користі, за попередньою змовою разом із не встановленими в ході досудового розслідування особами, з метою незаконного збагачення, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 25, 26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» № 530-v від 22.12.2006, під час проведення негласної слідчої дії контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки незаконно, повторно збув ОСОБА_7 за грошові кошти у сумі 3400 гривень один електронний пристрій для паління з рідиною, що містить у своєму складі наркотичний засіб - екстракт канабісу, маса в перерахунку на суху речовину складає 0,530 г.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразились у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненими повторно, за попередньою змовою групою осіб, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

18.09.2025 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, санкція якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

18.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Кам`янського від 10.09.2025 за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , проведено обшук, в ході якого було виявлено та вилучено належне останньому майно, а саме:

- одну банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 ;

- одну банківську картку «monobank» № НОМЕР_2 ;

- один мобільний телефон маки «iPhonе» моделі «13», з серійним номером НОМЕР_3 , з IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 .

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 офіційно ніде не працевлаштований, на протязі тривалого часу займається незаконним збутом наркотичних засобів, отримуючи від цього нелегальні прибутки та таким чином в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати, що отримані грошові кошти від протиправної діяльності ОСОБА_5 отримував шляхом переказів на вище вказані банківські картки.

Крім того під час досудового розслідування окрім того встановлено, що вилучений у ОСОБА_5 один мобільний телефон маки «iPhonе» моделі «13», з серійним номером НОМЕР_3 , з IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 він використовував у своїй злочинній діяльності, пов`язаній зі збутом наркотичних засобів, тобто вилучений мобільний телефон є засобом вчинення злочинів, інкримінованих ОСОБА_5 , якого 18.09.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КПК України.

Постановою старшого слідчого в ОВС відділу СУ ГУНП в Донецькій області ОСОБА_3 від 18.09.2025 дві банківські картки, один мобільний телефон з однією сім картою вилучені 18.09.2025 в ході проведення обшуку житла ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , визнано речовими доказами.

З урахуванням викладеного, з метою збереження вищевказаних речей, а саме банківських карток та мобільного телефону з сім картою в якості речових доказів та забезпечення завдань кримінального провадження в цілому, необхідно накласти на них арешт, оскільки вказані речі - мобільний телефон та банківські картки є засобами, знаряддями вчинення злочину, доказами злочину.

Таким чином, є достатньо підстав вважати, що зазначені речові докази можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, знищені, перетворені чи відчужені, що може перешкодити кримінальному провадженню.

Крім того, санкція ч. 2 ст. 307 КК України передбачає конфіскацію майна.

Арешт вказаних: мобільного телефону з сім картою, двох банківських карток, як захід забезпечення кримінального провадження, виправдовує потреби досудового розслідування з метою виконання завдань кримінального провадження, пов`язаних із забезпеченням швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень, а також використання вказаних речей та грошових коштів в якості речових доказів.

Вивчивши та дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п.1 ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

В силу ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову (ч. 3 ст.170 КПК України).

При цьому, ч.3 та ч.5 ст.132 КПК України передбачено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі при вирішенні питання надання накладення арешту на майно (п.7 ч.2 ст.131 КПК України), сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Характер та обсяг доказів, що збираються стороною обвинувачення, мають відповідати фактичним обставинам справи та правовій кваліфікації кримінального провадження.

У відповідності до ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст.1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Враховуючи вимоги ст.170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчого, який довів обґрунтованість заявленого клопотання, враховуючи те, що підставою клопотання є те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, є речовим доказом, та має доказове значення для встановлення фактичних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення можливості застосування конфіскації майна як виду покарання відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, а тому з метою його збереження, унеможливлення пошкодження та знищення, що може призвести до нівелювання доказової бази, арешт майна є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження.

Керуючись ст.36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Донецькій області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу управління нагляду Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 18.09.2025 майно під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- одну банківську картку «ПриватБанк» з № НОМЕР_1 ;

- одну банківську картку «monobank» № НОМЕР_2 ;

- один мобільний телефон маки «iPhonе» моделі «13», з серійним номером НОМЕР_3 , з IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_5 , з карткою оператора мобільного зв`язку НОМЕР_6 ,

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1