Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 511/1903/25

Номер провадження: 1-кп/511/276/25

03 жовтня 2025 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурорів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8

захисника ОСОБА_9 (дистанційно)

потерпілого ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000094 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 05.02.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Мирнопілля Болградського (Арцизського) району Одеської області, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, 2019 року народження, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на посаді водій військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч.2 ст.194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24.02.2022 Указом Президента України № 69/2022, оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами. Строк проведення зазначеної мобілізації неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України від 14 січня 2025 року № 27/2025, продовжено з 08 лютого 2025 року на 90 діб.

Обвинувачений ОСОБА_8 13.03.2022 року призваний на службу за мобілізацією та його направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 на посаду водія-електрика польової лазні взводу матеріально-технічного забезпечення, у військовому званні «молодший сержант» (наказ №89/1 від 13.03.2022).

Тобто з 13.03.2022 ОСОБА_8 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Разом з цим, 04.02.2025, приблизно о 22:30 годині, у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , з мотивів особистих неприязних відносин, винник злочинний умисел спрямований на пошкодження, шляхом підпалу, приміщення приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке належить на праві приватної власності ОСОБА_10 .

Достовірно знаючи, що у вказаному будинку ніхто не проживає на постійній основі, ОСОБА_8 04.02.2025, приблизно о 22:35 годині, незаконно проник на територію присадибної земельної ділянки вказаного домоволодіння, яка частково огороджена парканом.

Після чого, ОСОБА_8 , перебуваючи на території присадибної земельної ділянки та переконавшись у відсутності власника та мешканців будинку, реалізуючи кримінально-протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла особи, 04.02.2025 приблизно о 22:40 годині, діючи незаконно, без визначених законом підстав та відповідного дозволу власника будинку ОСОБА_10 , маючи прямий умисел на порушення конституційного права на недоторканість житла, передбаченого ст. 30 Конституції України, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом використання дублікату ключів, які знаходились у схованці на території домоволодіння, через вхідні двері проник до приміщення приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , вчинивши таким чином незаконне проникнення до житла.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на умисне знищення та пошкодження чужого майна, 04.02.2025 року біля 22:50 годині, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у приміщенні приватного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер та наслідки своїх дій, передбачаючи реальну можливість настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді знищення та пошкодження чужого майна, а також заподіяння майнової шкоди та бажаючи цього, діючи з прямим умислом, з мотивів особистих неприязних відносин, з метою пошкодження чужого майна, шляхом підпалу, дістав з кишені запальничку, за допомогою якої підпалив диван розташований у спальній кімнаті вказаного домоволодіння, чим спричинив пожежу загальною площею 70 м.кв., в результаті чого вогнем пошкоджено стелю, стіни та вікна житлового будинку на площі 60 м.кв., пошкоджено домашнє майно, меблі на площі 10 кв.м., а саме: диван двоспальний не розкладний синього кольору 2023 року виготовлення вартістю 3500 гривень; диван двоспальний розкладний помаранчевого кольору 2023 року виготовлення вартістю 3500 гривень; диван двоспальний розкладний зеленого кольору 2023 року виготовлення вартістю 3500 гривень; тепло вентилятор марки «ООМОТЕС М8 5901», 2024 року виготовлення вартістю 480 гривень; холодильник марки «ВЕКО КС8А366К31К/У», 2021 року виготовлення вартістю 13574 гривень, 40 копійок.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_8 спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 24 554 гривень 40 копійок.

Обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчинені кримінального правопорушення за ч.1 ст.162 та ч.2 ст.194 КК України, визнав у повному обсязі, покаявся, підтвердив фактичні обставини справи і суду пояснив, що 04.02.2025 року вдень він перебував у своїх знайомих, де вживав алкоголь. Приблизно о 22 годині він, перебуваючи на ст.Карпове сів в електро-потяг сполученням Одеса-Роздільна, та вийшов на ст.Кам`янка і пішов до будинку, за адресою АДРЕСА_2 , який належить на праві власності ОСОБА_10 , з метою переночувати. Він достовірно знаючи, що у вказаному будинку ніхто не проживає на постійній основі, приблизно о 22:35 годині, проник на територію присадибної земельної ділянки вказаного домоволодіння, яка частково огороджена парканом. Він знав, що ключ від будинку знаходиться у певному місці. Перебуваюячи на території та переконавшись у відсутності власника будинку, він шляхом ключа який знаходився у певному місці, через вхідні двері проник до приміщення будинку. Крім того, зазначив, що він перебував у стані алкогольного спяніння, а тому детально не пам`ятає, як саме підпалив диван. Що сталося потім не пам`ятає, але коли в будинку почалася пожежа, він особисто зателефонував на мобільний телефон дружині ОСОБА_10 , та повідомив, що сталася пожежа і сповестив, що це він підпалив будинок, також він особисто повідомив в поліцію про пожежу. Але він досі не може зрозуміти чому він так зробив. Йому дуже соромно за його вчинок, він вибачився перед потерпілим ОСОБА_10 неодноразово, та пообіцяв, що згодом в будинку наведе лад і все відремонтує.

Потерпілий ОСОБА_10 в судовому засіданні повністю підтвердив покази обвинуваченого ОСОБА_8 . При цьому вказав, що він з ОСОБА_8 перебувають у дружніх стосунках вже більше шести років. В зазначеному будинку ніхто не проживає, оскільки у них є власний будинок по сусідству. Так, декілька років тому, ОСОБА_8 був у них в гостях та залишився на ніч в цьому будинку. Після чого ОСОБА_11 , з їх дозволу залишався на декілька днів в цьому будинку. 04 лютого 2025 року йому зателефонувала його дружина, яка повідомила йому, що в їхньому будинку за адресою: АДРЕСА_2 пожежа. Він жодних претензій до ОСОБА_8 не має, про що неодноразово повідомляв слідчому.

Крім того, потерпілий ОСОБА_10 просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання не пов`язане з його позбавленням волі та наполягав на тому, що жодних претензій матеріального або морального характеру він до обвинуваченого не має.

Крім визнавальних показів вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується:

- Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 05.02.2025 року, згідно якого підозрюваного ОСОБА_8 затримано безпосередньо після вчинення злочину, в порядку ст.208 КПК України, о 04 годині 25 хв. 05.02.2025 року (а.с.135-137);

- Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2025 року, згідно якої до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.04.2025 року (включно) (а.с.138-139);

- Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 01.04.2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжено в межах строку досудового розслідування на 35 днів, тобто до 05.05.2025 року (включно) (а.с.140-141);

- Ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.04.2025 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 продовжено в межах строку досудового розслідування строком на 60 днів, тобто до 27.06.2025 року (включно) (а.с.142-143);

- Постановою слідчого СВ Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області від 05.02.2025 року, якою мобільний телефон чорного кольору марки «MOTOROLA», який належить підозрюваному ОСОБА_8 визнано речовим доказом та ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2025 року, накладено арешт з метою проведення судових експертиз (а.с. 130-131, 133-134).

Відтак, обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні даних кримінальних правопорушень по всім обставинам пред`явленого йому обвинувачення, не оспорював фактичні обставини і не заперечував проти них.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні вище зазначених кримінальних правопорушень, а його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи та за ч.2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного кримінального злочину й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення злочину і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, що відносяться до проступку та до тяжкого злочину, особу обвинуваченого та враховує такі обставини, що ОСОБА_8 :

-на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває (а.с. 160),

-є особою раніше не судимою (а.с. 149-150)

-має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.161,162-163)

-відповідно до характеристики наданої начальником гауптвахти відділу охорони та конвоювання ПТУ ВСП відносно військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_8 за час тримання під вартою на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_4 зарекомендував себе посередньо. А саме: за характером спокійний. Розпорядок встановлений на гауптвахті не порушував. Законні вимоги адміністрації гауптвахти та чергової зміни виконує. На критику та зауваження реагує адекватно. Санітарно-гігієнічних правил дотримується, має охайний зовнішній вигляд, підтримує чистоту в камері. Не завжди критично оцінює свою діяльність. Поступово адаптується в нових умовах обстановки (а.с.90)

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 - є щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді відносно ОСОБА_8 наданої суду Роздільнянським районним відділом ДУ «Центр пробації» в Одеській області, вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого та його спосіб життя, історію правопорушень, а також невисоку ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення волі або обмеження волі може становити середній рівень небезпеки для суспільства (у тому числі для окремих осіб). Зважаючи на виявленні фактори ризику вчинення повторно правопорушення (криміногенні потреби) було визначено проблемні питання особистості обвинуваченого та його життєдіяльності, на які повинні бути спрямовані заходи впливу. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним, крім обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, покласти на особу додаткові обов`язки, передбачені ч.3 ст.76 КК України, зокрема не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; (а.с.89-91)

Відповідно до ч.1 ст.7 ЗУ "Про пробацію" під час вирішення питання про застосування до особи пробації суд бере до уваги характер вчиненого кримінального правопорушення та соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого або засудженого, яку готує персонал органу пробації або адміністрація установи виконання покарань. Згідно з п.2 ч.1 ст.2 ЗУ "Про пробацію", досудова доповідь - письмова інформація для суду, що характеризує обвинуваченого.

За приписами ч.1 ст.368 КПК України ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен ураховувати тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дотримуючись загальних засад призначення покарання, передбачених ст. 65 КК України.

Вирішуючи питання про застосування ст. 75 КК України, суд повинен належним чином досліджувати та оцінювати всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суду необхідно виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення, зокрема форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, кількості епізодів злочинної діяльності, ролі кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характеру і ступеню тяжкості наслідків, що настали тощо.

Суд вважає зазначити, що згідно з вимогами діючого кримінального процесуального законодавства, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у мотивованих висновках суду при ухваленні вироку.

При цьому, щире каяття - це певний психічний стан особи винуватого, коли він засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї винуватості, розкриттям всіх обставин справи, вчиненням дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину або відшкодуванню завданих збитків чи усуненню заподіяної злочином шкоди, тобто визнання винуватості є складовою частиною щирого каяття особи. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставин вчиненого злочину, що значно ускладнює розкриття злочину, визнає свою вину лише частково для того щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим та справжнім.

Таким чином, з урахуванням конкретних обставин справи, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, досудової доповіді з інформацією про соціально - психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_8 , враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховуючи обставини, які пом`якшують покарання, якими відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, та враховуючи позицію потерпілого ОСОБА_10 який просив не позбавляти обвинуваченого волі, на підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі з можливим звільненням його від відбування покарання, надавши іспитовий строк на підставі ст.75 КК України, так як його виправлення можливе без ізолювання від суспільства.

Також суд вважає необхідним по даній справі з метою організації органами виконання покарань належного контролю за поведінкою обвинуваченого покласти на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Крім того, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.76 КК України додатково покласти на обвинуваченого обов`язки, а саме: п.2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

При цьому суд вважає що вказана думка суду узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 01.02.2018 року у справі № 634/609/15-к, яка є обов`язковою для застосування, у відповідності до якої судова дискреція (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує урахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість, зокрема, призначення покарання з випробуванням.

Також, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2025 року накладено арешт на мобільний телефон чорного кольору марки «MOTOROLA», який було поміщено до сейф пакету RIC 2001468, та який належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою проведення судових експертиз. (а.с. 133-134)

У відповідності до ст. 174 ч. 4 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Суд вважає, що арешт, накладений на тимчасове вилучене майно підлягає скасуванню.

Також судом встановлено, що на досудовому слідстві були проведені судові експертизи на загальну суму - 50 084,25 гривень, а саме: судова експертиза нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів від 13.04.2025 №СЕ-19/116-25/3471-ФХД, вартістю 13371,00 грн.,(а.с.145), судова експертиза нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів від 30.03.2025 №СЕ-19/116-25/3256-ФХД, вартістю 13928,25 грн.,(а.с.146), судова експертиза від 02.05.2025 №СЕ-19/116-25/8895-ФХД, вартістю 9805,40 грн.,(а.с144), пожежно-технічна судова експертиза від 30.05.2025 №СЕ-19/116-25/4511-ПТ, вартістю 12479,60 грн.,(а.с.147) судово-товарознавча експертиза від 09.04.2025 №1057/25, вартістю 500,00 грн. (а.148), які підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, згідно ч.2 ст.124 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів по справі суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 100, ч.4 ст.174, 349, 368, 369-371,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого ч.1 ст.162 та ч.2 ст. 194 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.162 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два ) роки;

- за ч.2 ст.194 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

Відповідно до ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять ) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (три) роки іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно п. 2 ч.3 ст. 76 КК України покласти додатково на ОСОБА_8 обов`язки: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

В строк відбування покарання ОСОБА_8 зарахувати строк попереднього ув`язнення з 05 лютого 2025 року до 03 жовтня 2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили змінити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Звільнити ОСОБА_8 з-під варти негайно.

Стягнути з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , уродженця села Мирнопілля Болградського (Арцизського) району Одеської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , витрати на проведення судових експертиз, а саме: судова експертиза нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів від 13.04.2025 №СЕ-19/116-25/3471-ФХД, вартістю 13371,00 грн.,(а.с.145), судова експертиза нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів від 30.03.2025 №СЕ-19/116-25/3256-ФХД, вартістю 13928,25 грн.,(а.с.146), судова експертиза від 02.05.2025 №СЕ-19/116-25/8895-ФХД, вартістю 9805,40 грн.,(а.с144), пожежно-технічна судова експертиза від 30.05.2025 №СЕ-19/116-25/4511-ПТ, вартістю 12479,60 грн.,(а.с.147) судово-товарознавча експертиза від 09.04.2025 №1057/25, вартістю 500,00 грн. (а.148), в загальній сумі - 50 084,25 гривень, в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 06.02.2025 року на мобільний телефон чорного кольору, марки «MOTOROLA», який було поміщено до сейф пакету RIC 2001468, та який належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Речовий доказ: мобільний телефон чорного кольору марки «MOTOROLA», який належить підозрюваному ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зберігається в камері речових доказів Роздільнянського РВП ГУНП в Одеській області, згідно квитанції №4 (а.с.132), після набрання вироком законної сили, - повернути власнику.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1