УХВАЛА

щодо розгляду скарги

16.09.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

заявника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою, в якій просить:

- зобов`язати керівника органу досудового розслідування призначити старшого слідчого в кримінальному провадженні №00001264;

- надати матеріали кримінального провадження для ознайомлення потерпілому та його адвокату;

- встановити граничний строк проведення досудового розслідування до 01.09.2025;

- зобов`язати Житомирське РУП №1 ГУНП України в Житомирській області винести та повідомити ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про підозру вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України;

- зобов`язати керівника органу досудового розслідування та старшого групи слідчих встановити автомобіль марки «Ауді», яким користується подружжя ОСОБА_6 , встановити наявність майна та накласти арешт на майно підозрюваних з метою забезпечення збереження речових доказів та цивільного позову у справі.

Обгрунтовуючи вимоги зазначає, що в провадженні Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №00001264 за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, по факту заволодіння грошовими коштами та особистим майном ОСОБА_3 .

Вказує, що з моменту реєстрації кримінального провадження слідчі та процесуальні дії в кримінальному провадженні фактично не проводяться, жодній особі не вручено повідомлення про підозру, хоча потерпілим надані всі докази вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочину. Заявник вважає, що досудове розслідування не направлене на повне та всебічне дослідження обставин справи, строки досудового розслідування навмисно затягуються.

ОСОБА_3 зазначає, що неодноразово звертався до начальника Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області та до Житомирської обласної прокуратури з клопотаннями про надання матеріалів провадження на ознайомлення, просив повідомити його про результати досудового розслідування, які були проігноровані, в зв`язку з чим вимушений звернутися до слідчого судді з цією скаргою з метою захисту порушених прав.

В судові засідання, які були призначені на 14.08.2025 та 21.08.2025, ОСОБА_3 не з`являвся, причини неявки не повідомляв, заяву про проведення розгляду скарги в його відсутність також не подавав, у зв`язку з чим розгляд справи був відкладений до 16.09.2025.

В судовому засіданні 16.09.2025 ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, викладених в ній, просив задоволити в повному обсязі. Додатково вказав, що 10.10.2024 прокурор Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_9 зобов`язав слідчих Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області провести слідчі дії в кримінальному провадженні, проте досудове розслідування не завершено, станом на день звернення зі скаргою повідомлення про підозру нікому не вручено. На неодноразові письмові запити про надання матеріалів провадження для ознайомлення відповідь не отримав. Крім того, зауважив, що в усному порядку йому повідомили, що у зв`язку з реорганізацією структури органів досудового розслідування слідча, яка здійснювала досудове розслідування, переведена до іншого управління, а тому він просити зобов`язати керівника органу досудового розслідування призначити в кримінальному провадженні іншого слідчого для проведення досудового розслідування та встановити граничний строк для його проведення. Вважає, що він надав достатньо доказів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, уповноважений на проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні №0001264, в судові засідання неодноразово не з`являвся, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив (а.с. 50, 54, 58).

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частиною першою ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0001264, яке було зареєстровано на підставі ухвали слідчого судді за заявою ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння грошовими коштами та особистими речами ОСОБА_3 шляхом зловживання довірою (а.с. 9)

Щодо надання для ознайомлення матеріалів вказаного кримінального провадження та повідомлення про стан здійснення досудового розслідування.

Статтею 8 КПК України гарантовано, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Нормами п. 12 ч. 1 ст. 56 КПК України визначено, що протягом кримінального провадження потерпілий має право: знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у тому числі після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний за клопотанням сторони захисту, потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надати їм матеріали досудового розслідування для ознайомлення, за виключенням матеріалів про застосування заходів безпеки щодо осіб, які беруть участь у кримінальному судочинстві, а також тих матеріалів, ознайомлення з якими на цій стадії кримінального провадження може зашкодити досудовому розслідуванню. Відмова у наданні для ознайомлення загальнодоступного документа, оригінал якого знаходиться в матеріалах досудового розслідування, не допускається.

29.07.2025 ОСОБА_3 звернувся до начальника Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області, слідчого СВ Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 , прокурора Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_11 з клопотанням, в якому просить надати для ознайомлення матеріали вказаного кримінального провадження, а також вирішити питання про заміну старшого слідчого в кримінальному провадженні (а.с.10-11).

Також на підставі матеріалів, долучених до скарги, слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 неодноразово звертався з клопотаннями до органів Національної поліції, прокуратури, в тому числі Генеральної прокуратури, про надання йому інформації про стан здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, проте жодної змістовної відповіді по суті заявлених питань за результатами їх розгляду не отримав (а.с. 10, 12-25).

Заявник стверджує, що за результатами розгляду поданого ним клопотання від 29.07.2025 він відповідь протягом тривалого часу так і не отримав.

Слідим суддею встановлено, що ОСОБА_3 є потерпілим в кримінальному провадженні в розумінні вимог ст. 55 КПК України, а відтак має гарантоване право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та на інформацію, яка стосується стану проведення досудового розслідування. ОСОБА_3 неодноразово звертається з клопотаннями як до органу досудового розслідування, так і до прокуратури, проте мотивовані відповіді на свої звернення не отримує, в наданих відповідях містяться лише посилання на правові норми та відсилання до іншого органу, що дає підстави вважати, що слідчими у кримінальному провадженні допущена неправомірна бездіяльність, тому з метою ефективного забезпечення і дотримання прав потерпілого у кримінальному провадженні слідчий суддя зобов`язує надати потерпілому матеріали кримінального провадження для ознайомлення та повідомити про стан здійснення досудового розслідування в ньому.

Щодо вимог, викладених в скарзі, про зобов`язання повідомити про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та зобов`язати встановити автомобіль марки «Ауді», накласти арешт на майно подружжя ОСОБА_6 .

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено положенням ст.278 КПК України, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276 КПК України, зміст повідомлення про підозру ст. 277 КПК України.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення про підозру - це система процесуальних дій та рішень слідчого або прокурора під час досудового розслідування, спрямованих на формування законної та обґрунтованої підозри за умови забезпечення особі, яка стала підозрюваною, можливості захищатися усіма дозволеними законом засобами та способами.

Викладена в письмовому повідомленні підозра служить підґрунтям для початку реалізації засади змагальності у кримінальному провадженні. У підозрюваного з`являються можливості впливати на зміст підозри та на подальше формулювання обвинувачення у обвинувальному акті, яким завершується досудове розслідування. Сформульована підозра встановлює межі здійснення слідчим і прокурором обвинувальної діяльності, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість більш цілеспрямовано реалізовувати функцію захисту.

Із системного аналізу норм глави 22 КПК України вбачається, що одним із етапів процедури здійснення повідомлення про підозру особі є етап прийняття рішення щодо необхідності здійснення особі повідомлення про підозру, який передбачає перевірку підстав здійснення такого повідомлення згідно з ч. 1 ст. 276 цього Кодексу, дотримання процесуальних гарантій під час проведення тих чи інших слідчих або оперативно-розшукових дій або застосування запобіжних заходів, які вчинялись до моменту здійснення такого повідомлення. На цьому етапі відбувається формування волевиявлення уповноваженої посадової особи (слідчого або прокурора) про необхідність здійснення повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

За змістом ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

При цьому кримінальний процесуальний закон не надає слідчому судді повноваження втручатися в дискреційні повноваження слідчого та прокурора в кримінальному провадженні, визначені положеннями статтями 276, 278 КПК України.

Беручи до уваги те, що вручення повідомлення особі про підозру в кримінальному провадженні належить до виключних повноважень слідчого та прокурора, які на підставі зібраних матеріалів досудового розслідування роблять висновок про їх достатність для вручення такого повідомлення, слідчий суддя не наділений повноваженнями покладати на слідчого обов`язок повідомляти конкретній особі про підозру відповідно до положень КПК України, що є підставою для відмови в задоволенні вимог скарги в цій частині.

Слідчий суддя також не вбачає підстав для задоволення вимог скарги про покладення обов`язку на керівника органу досудового розслідування та старшого групи слідчих встановити автомобіль марки «Ауді», яким користується подружжя ОСОБА_6 , встановити наявність майна та накласти арешт на майно підозрюваних з метою забезпечення збереження речових доказів та цивільного позову у справі, оскільки на підставі матеріалів, долучених до скарги, не підтверджується, що ОСОБА_3 звертався з відповідними клопотаннями до органу досудового розслідування, в задоволенні яких йому відмовлено, тому такі вимоги заявлені передчасно.

Слідчий суддя відповідно до положень КПК України не наділений процесуальними повноваженнями самостійно визначити перелік слідчих, процесуальних дій у кримінальному провадженні, які необхідно здійснити в кримінальному провадженні.

Щодо встановлення граничного строку проведення досудового розслідування.

Загальні засади кримінального провадження визначенні в ст. 7 КПК України, до яких, зокрема, відноситься розумність строків.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

В частині 6 статті 28 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом.

В статті 113 КПК України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 114 КПК України для забезпечення виконання сторонами кримінального провадження вимог розумного строку слідчий суддя, суд має право встановлювати процесуальні строки у межах граничного строку, передбаченого цим Кодексом, з урахуванням обставин, встановлених під час відповідного кримінального провадження. Будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

Аналіз вказаних вище правових норм в сукупності дає підстави вважати, що слідчий суддя має процесуальне право встановлювати процесуальні строки в межах граничних строків, встановлених КПК України для здійснення тієї чи іншої процесуальної дії, або встановити більш короткі строки, ніж ті, що передбачені Кодексом.

Строки досудового розслідування чітко передбачені в статті 219 КПК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

З дня повідомлення особі про підозру досудове розслідування повинно бути закінчене: 1) протягом сімдесяти двох годин - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або затримання особи в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу; 2) протягом двадцяти діб - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, якщо підозрюваний не визнає вину або необхідності проведення додаткових слідчих (розшукових) дій, або вчинення кримінального проступку неповнолітнім; 3) протягом одного місяця - у разі повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку, якщо особою заявлено клопотання про проведення експертизи у випадку, передбаченому частиною другою статті 298-4 цього Кодексу; 4) протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Отже, строк досудового розслідування обраховується виключно з моменту повідомлення особі про підозру, норми КПК України не передбачають граничних строків для проведення досудового розслідування до моменту повідомлення особі про підозри.

Беручи до уваги те, що в кримінальному провадженні не передбачений граничний строк для проведення досудового розслідування, оскільки він не встановлений нормами КПК України, а тому строк для проведення досудового розслідування не може бути встановлений слідчим суддею, відтак слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволенні скарги в цій частині за безпідставністю.

Щодо покладення обов`язку на керівника органу досудового розслідування призначити старшого слідчого в кримінальному провадженні №00001264.

Частиною 1 статті 38 КПКУкраїни передбачено, що органами досудового розслідування є органи, що здійснюють досудове слідство і дізнання.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 39 КПК України керівник органу досудового розслідування уповноважений: визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих .

Перелік рішень, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, чітко визначені в статті 303 КПК України і розширеному тлумаченню не підлягають.

Водночас, заявлені вимоги про покладення обов`язку на керівника органу досудового розслідування призначити старшого слідчого в кримінальному провадженні №00001264 не підлягають розгляду слідчим суддею в порядку, передбаченому ст. 303 КПК України.

Крім того, слідчий суддя констатує, що з матеріалів, які долучені до скарги, не вбачається, що у кримінальному провадженні відсутній слідчий, який би був уповноважений на проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, тому слідчий суддя відмовляє в задоволенні цієї вимоги за безпідставністю.

Враховуючи викладене, скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню в частині покладення обов`язку на слідчого надати заявнику чи його представнику для ознайомлення матеріали кримінального провадження та повідомити його про стан здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №00001264.

В задоволенні решти вимог скарги слідчий суддя відмовляє за безпідставністю.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне звернути увагу, що предметом оскарження є виключно бездіялність органу досудового розслідування, ОСОБА_3 не оскаржував бездіяльність органів прокуратури.

Керуючись ст. ст. 220, 221, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Зобов`язати слідчого Житомирського РУП № 1 ГУНП в Житомирській області, який уповноважений здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №00001264, надати ОСОБА_3 та/або його представнику з дотриманням вимог ст. 221 КПК України для ознайомлення матеріали кримінального провадження №00001264, а також повідомити ОСОБА_3 про стан здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

У задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 22.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1