Провадження № 1-кс/522/5599/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року місто Одеса

Суддя Приморського районного суд міста Одеси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від розгляду справи № 522/17419/24, провадження № 1-кп/522/1358/25, -

ВСТАНОВИВ

06.10.2025 року автоматизованою системою документообігу Приморського районного суду м. Одеси в провадження судді ОСОБА_1 розподілена заява ОСОБА_6 , а саме передано для розгляду журнал судового засідання про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 від розгляду кримінального провадження справи № 522/17419/24, провадження № 1-кп/522/1358/25.

Захисник ОСОБА_6 заявила відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 , мотивуючи заяву наступним.

В провадженні судді ОСОБА_11 перебуває кримінальне провадження на підтаві обвинувального акту відносно ОСОБА_10 . На думку ОСОБА_6 , суддя ОСОБА_11 упереджена та необ`єктивна у даному кримінальному провадженні, оскільки під час судового розгляду головуючий суддя ОСОБА_11 відмовила у задоволені клопотань заявлених стороною захисту про відкладення.

Захисники підтримали клопотання ОСОБА_6 .

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Прокурори заперечували проти задоволення заяви захисника, вважаючи, що клопотання необґрунтоване.

Особа, якій заявлено відвід суддя ОСОБА_11 , в судове засідання не з`явлась, про час, дату та місце розгляду заяви повідомлена належним чином. Надала заяву, що приймати участь у судовому засіданні не має можливості.

З урахуванням положень ст. 81 КПК України, судом визнано можливим проводити розгляд заяви за відсутності судді, якому заявлено відвід, та інших учасників судового провадження.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи про відвід судді, суд приходить висновку про таке.

Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні та є підставою для його відводу (самовідводу), встановлені статтями 75 та 76 Кримінального процесуального кодексу України, про що прямо зазначено у частини 1 статті 80 зазначеного нормативно-правового акту України.

Тобто згідно із змістом частини 1 статті 75 кримінального процесуального кодифікованого закону України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною 3 статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Отже в силу пункту 4 частини 1 вищезазначеної статті суддя може бути відведений від участі у кримінальному провадженні за наявності існування інших обставин, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості, на що й наполягає заявник у цій справі.

Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є встановлення упередженості суб`єкта процесуальної діяльності при вирішенні поставлених перед ним питань. Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості» є оціночним, і його тлумачення залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує. Як вбачається із формулювань ст.75 КПК України, інші обставини, які викликають обґрунтований сумнів в неупередженості, мають бути обумовлені конкретними фактами, які можуть бути перевірені.

Так, Європейським судом з прав людини у п.66 рішення по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Так, існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Стосовно суб`єктивного критерію, суддя, оцінюючи наявність обґрунтованих підстав для відводу, дійшов переконання про відсутність підстав стверджувати, що суддя виявляє особисту упередженість. У заяві про відвід не наведено відомостей про факти, які б стосувалися поведінки судді ОСОБА_11 , безпосередньо пов`язаної із здійсненням судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, які б надали підстави для констатації упередженого ставлення судді до сторони кримінального провадження. Презумпція особистої неупередженості особи діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria)

Згідно ст. ст. 6,48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Крім того, відповідно до ст. 126 Конституції України, вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи судців, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискримінації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, встановлену законом.

Зі змісту доводів оголошених на обґрунтування заяви про відвід та матеріалів справи вбачається, що фактично заявник незгідний із процесуальними рішеннями судді. Однак, незгода учасника кримінального провадження із правовою позицією судді, викладеною у процесуальному рішенні, або ж невірне сприйняття змісту прийнятого суддею рішення, не є тими обставинами, що можуть свідчити про упередженість судді та не можуть бути підставою для його усунення від участі в кримінальному провадженні за наслідками розгляду суддею заяви про відвід.

В іншому разі інститут відводу може стати інструментом усунення з кримінального провадження судді виключно за одним побажанням учасника кримінального провадження, а звідси і вибором таким учасником бажаного для нього судді, що не відповідає засаді змагальності сторін.

Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. При цьому нормами ст. 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» передбачено, що незалежність судді забезпечується, зокрема забороною втручання у здійснення правосуддя.

За таких обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_6 про відвід судді.

Керуючись статтями 75, 80, 81, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

В задоволенні заяви захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_6 про відвід судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_11 відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя ОСОБА_1