Номер провадження 1-кп/175/1517/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року селище Слобожанське

Дніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000861 від 13.03.2025, з обвинувальним актом відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Шептицький Львівської області, громадянин України, колишній військовослужбовець ВЧ НОМЕР_1 , старший солдат, учасник бойових дій, особа з інвалідністю ІІІ групи, зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого за ч.1 ст.190, ч.4 ст. 409 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника 1 відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою повністю ухилитися від виконання обов`язків військової служби 02 березня 2024 року, перебуваючи у АДРЕСА_2 , подав рапорт до командування військової частини, про звільнення з військової служби відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за матір`ю, разом із додатком - підставою для звільнення у вигляді завідомо фіктивної довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААВ № 796923 від 18.01.2024.

Крім того, ОСОБА_6 будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника 1 відділення 3 аеромобільного взводу 2 аеромобільної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану 02 березня 2024 року, перебуваючи у АДРЕСА_2 , будучи звільненим із військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тобто через сімейні обставини, пов`язані з необхідністю здійснювати догляд за матір`ю, тобто шляхом обману, заволодів грошовими коштами військової частини НОМЕР_2 в розмірі 53 210,12 (п`ятдесят три тисячі двісті десять гривень дванадцять копійок), чим військовій частині НОМЕР_2 завдано матеріальної шкоди, на вказану суму тобто у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві).

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.4 ст.409 КК України як ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом підроблення документів, вчинене в умовах воєнного стану; та за ч. 1 ст.190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману.

Обставини вчинення обвинуваченим вказаного вище кримінальних правопорушень встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений з урахуванням думок учасників судового провадження в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України.

В зв`язку з тим, що обвинувачений повністю визнав свою вину та погодився з обставинами та кваліфікацією вчиненого ним злочину та кримінального проступку, сторони не висловили жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і під час судового розгляду обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів щодо обставин, які характеризують особу обвинуваченого, обтяжують та пом`якшують покарання, підтверджують витрати та зберігання речових доказів, а дослідження інших доказів у провадженні не здійснювалось. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначеними вище учасниками судового провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позиції та роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, пояснив, що звернувся до командування, що надійшли документи на звільнення, подав рапорт командуванню у Краматорську на звільнення зі служби у зв`язку з необхідністю догляду за матір`ю. Розумів, що ці обставини не відповідають дійсності. Зробив висновки, відшкодував завдану ВЧ шкоду в повному обсязі, щиро кається.

При визначені виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, раніше не судимий, відомості про перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні. Має статус учасника бойових дій, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України. Відшкодував завдану шкоду. Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують відповідальність, не встановлено.

Суд, враховуючи, що вчинені обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальні правопорушення є тяжким злочином і кримінальним проступком, особу обвинуваченого та поведінку, вважає, що виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням. Тому обвинуваченому необхідно призначити покарання у виді обмеження та позбавлення волі на строк у межах, визначених відповідною санкцією статтей із подальшим застосуванням положень ст.70 КК. Також суд, вважає можливим звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням із застосуванням ст.75 КК, з покладенням на нього передбачених ст.76 обов`язків. Саме таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону заявлено цивільний позов в інтересах держави в особі ВЧ НОМЕР_2 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди 53210,12 грн, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень.

Цивільний відповідач - обвинувачений ОСОБА_6 до початку судового розгляду по суті надав суду квитанцію банку №1.364015117.1 від 20.10.2025 про оплату в рахунок відшкодування шкоди по цивільному позову суми 53210 грн.

Прокурор, який здійснює представництво інтересів держави у суді, у зв`язку із повним відшкодуванням цивільним відповідачем суми завданої шкоди просив цивільний позов залишити без розгляду.

Згідно ч.5 ст.128 КПК України, якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відтак, у зв`язку із повним відшкодуванням завданих збитків цивільним позивачем і надходженням заяви прокурора про залишення позову без розгляду суд залишає цивільний позов без розгляду.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватим за ч.1 ст.190, ч.4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік,

- за ч.4 ст.409 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з органом з питань пробації.

Цивільний позов, заявлений прокурором Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону в інтересах держави в особі ВЧ НОМЕР_2 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди - залишити без розгляду.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м.Дніпра від 15.05.2025 - скасувати.

Речові докази: телефон Samsung SM-ASS6BIDS, який зберігається в кімнаті речових доказів ТУ ДБР у м.Краматорську, - повернути власниці ОСОБА_7 , телефон Xiaomi m2102K1G, який зберігається в кімнаті речових доказів ТУ ДБР у м.Краматорську, - повернути власнику ОСОБА_8 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому і прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Дніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1