Провадження № 1-кс/344/7585/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000623,-

В С Т А Н О В И Л А :

Адвокат ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просить скасувати арешт тимчасово вилученого майна в частині позбавлення права користування тягачем марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпом марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та користувачем є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07.10.2025.

На даний час, в рамках досудового розслідування кримінального провадження, проведено інженерно-транспортні експертизи, а саме: авто технічну і транспортно-трасологічну експертизи тягача марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіпа марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також проведено слідчий експеримент за участі ОСОБА_5 . Інші експертизи не призначалися, слідчі дії щодо арештованого майна не проводяться, а тому потреба в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, а саме в частині позбавлення права користування вказаними вище транспортними засобами.

У судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання через безпідставність. Вказавши, що досудове слідство триває лише місяць. 31.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру. Не відповідає дійсності твердження сторони заявника, що всі слідчі дії з автомобілем проведено. Вказаний транспортний засіб до моменту проведення всіх необхідних дій, повинен бути у незмінному стані з огляду на специфіку саме даного кримінального провадження. Крім цього, заявник вже двічі за цей час звертався з клопотанням про скасування арешту майна, зокрема 31.10.2025, йому було відмовлено у скасуванні.

Вислухавши пояснення учасників розгляду клопотання, перевіривши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла наступних висновків:

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Головним управлінням Національної поліції в Івано-Франківській області, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000623 від 30.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 07.10.2025 у справі №344/17602/25 було накладено арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування на тягач марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , які вилучено 30.09.2025 під час огляду місця події, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Разом з тим, з ухвали слідчого судді також вбачається, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автопоїзд у складі тягача марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ТОВ «ЕКОТЕКС Україна» та напівпричеп марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 належить ОСОБА_7 .

Постановою слідчого від 30.09.2025 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000623 від 30.09.2025 автопоїзд у складі тягача марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та напівпричеп марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Разом з тим, 28.10.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Згідно ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із ст.ст. 171-174 цього Кодексу.

Правовою підставою для накладення арешту на зазначене майно було збереження речових доказів.

Оцінюючи доводи заявника щодо доцільності часткового скасування арешту майна, враховую час з моменту вилучення транспортних засобів, що з огляду на обставини кримінального провадження, обсягу слідчих та процесуальних дій у провадженні, в тому числі експертних досліджень, специфіку саме даного кримінального провадження не можна вважати «тривалим» або «надмірно тривалим». А також слідчий суддя не може залишити поза увагою, що користувачем вказаних транспортних засобів був один із підозрюваних.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

Слідчий суддя, розглядаючи клопотання виходить з того, що втручання у право власності повинно не лише бути законним і переслідувати за фактами та у принципі «законну мету» «відповідно до загальних інтересів», але також має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між вжитими заходами та метою, яку прагнули досягти будь-якими заходами, застосованими державою, у тому числі заходами, спрямованими на здійснення контролю за користуванням майном фізичної особи. Ця вимога виражена у понятті «справедливий баланс», який має бути встановлений між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Подія яка розслідується, свідчить про те, що на даний час і на даному етапі досудового розслідування таке втручання у право власності особи є справедливим, правомірним та пропорційним.

Водночас, тягач марки Renault T460, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки CARNEHL CHKS-HH, реєстраційний номер НОМЕР_2 , визнано речовими доказами і фактично до завершення кримінального провадження і ухвалення у ньому остаточного рішення такий речовий доказ повинен бути збережений у належному стані, враховуючи специфіку кримінального провадження за ч.2 ст. 286 КК України..

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Таким чином, не можна прийняти до уваги посилання заявника про те, що відпала потреба у застосуванні арешту майна в частині заборони користування, оскільки досудове розслідування триває та арешт майна застосований з метою збереження речового доказу у незмінному стані.

Слідчий суддя враховує, що арешт майна застосовано саме з метою забезпечення збереження речових доказів, а користування ним може призвести до його пошкодження, приховування, псування.

Зважаючи, що заявником не доведено, що в подальшому застосуванні арешту майна відпала потреба, а відтак, клопотання про часткове скасування арешту є передчасним та таким, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИЛА:

У клопотанні ОСОБА_5 про часткове скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000623 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1