ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/621/25 Справа № 707/36/24 Категорія: ч. 2 ст. 286 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілих: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

представника потерпілих ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси кримінальне провадження №0002553 за апеляційними скаргами прокурора відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_12 , представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки.

На підставі ст.ст. 75,76 КК звільнено ОСОБА_7 від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки та покладено певні обов`язки.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 100 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_9 120 600 грн. шкоди пов`язаної із стійкою втратою працездатності, 66 000 грн. витрати на лікування та 2565,75 грн. моральної шкоди, а всього 189 165,75 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 задоволено частково.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 150 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з цивільного відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «СК «Гардіан» на користь ОСОБА_10 79790 грн. шкоди заподіяної автомобілю, 120600 грн. шкоди пов`язаної з втратою працездатності, 51315 грн. витрати на лікування, 2565,75 грн. моральної шкоди, а всього 254 270,75 грн.

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у сумі 17817,44 грн.

ВСТАНОВИЛА

Встановлені судом першої інстанції обставини.

ОСОБА_7 , як це зазначено у вироку, обвинувачується у тому, що він 28.10.2022 близько 07.20 год., керуючи автомобілем марки Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаюсь по Смілянському шосе Черкаського району Черкаської області зі сторони м.Черкаси в напрямку м.Сміла, поблизу АЗС «УКР-Петроль», неподалік перехрестя автодоріг Р-10 та Н-16, проявив неуважність та порушив вимоги: п.п.2.3.б), 10.1, 10.3, 12.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР), проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при перестроюванні не надав дорогу транспортним засобам, що рухаються по тій смузі, на яку має намір перестроїтись, не вибрав безпечну швидкість руху в урахуванні дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух та безпечно керувати транспортним засобом, змінив напрямок свого руху ліворуч та здійснив зіткнення з автомобілем Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який рухався по Смілянському шосе зі сторони м.Черкаси в напрямку м.Сміла, тобто в попутному напрямку, в лівій смузі для руху. В подальшому, після зіткнення, автомобіль Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , вже будучи в некерованому стані виїхав на зустрічну смугу для руху, де здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ 11193, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_10 , яка рухалась по Смілянському шосе в правій смузі для руху зі сторони м.Сміла в напрямку м.Черкаси, тобто в зустрічному напрямку та в якому перебувала пасажирка ОСОБА_9 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) потерпіла ОСОБА_10 отримала легкі тілесні ушкодження, тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я та тяжкі тілесні ушкодження, як такі, що небезпечні для життя; потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Спричинення потерпілим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вказаних тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, з порушенням водієм автомобіля Skoda Octavia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_7 вимог п.п. 10.1., 10.3. та 12.1. ПДР.

Вимоги апеляційних скарг, узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вищевказаний вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 роки. У решті вирок залишити без змін.

Не заперечуючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильності кваліфікації його дій, прокурор вважає, що указаний вирок підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку щодо можливості застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК.

Звертає увагу, що суд першої інстанції, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 всупереч положенням ст.ст. 50, 65 КК не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого. Судом залишено поза увагою принцип призначення покарання особі, що вчинила злочин, необхідного та достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів.

З цього приводу вказує, що судом належним чином не враховано, що в результаті дій обвинуваченого двоє осіб отримали тілесні ушкодження середнього та тяжкого ступеню. Водночас обвинувачений при наявності беззаперечних доказів його винуватості, свою вину не визнав, матеріальну та моральну шкоду не відшкодував, жодних ознак каяття не виявив.

Окрім того, прокурор, вважає безпідставним посилання суду при призначенні покарання на позитивну характеристику ОСОБА_7 за місцем роботи, оскільки фактично вона є формальною.

При цьому, дії обвинуваченого призвели до отримання двома потерпілими серйозних тілесних ушкоджень, які упродовж тривалого часу проходили лікування, на даний час повноцінно не можуть функціонувати, втратили обоє місце роботи, внаслідок неможливості виконання своїх обов`язків.

Також, при призначенні покарання суд взагалі не врахував позицію потерпілих та їх представника про призначення ОСОБА_7 реальної міри покарання.

За наведених обставин, уважає, що в цьому випадку прояв гуманності та поблажливості до обвинуваченого є необгрунтованим, рішення суду першої інстанції, в частині призначення ОСОБА_7 покарання не буде сприяти його виправленню, а навпаки сприятиме уникненню справедливого покарання.

Представник ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_9 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 моральну шкоду у розмірі 600 000 грн.

Підставами для скасування вироку зазначив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

На переконання представника потерпілої, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому у повному обсязі не дотримався вимог ст.ст.50,65 КК, не в достатній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого. Судом залишено поза увагою принцип призначення покарання особі, що вчинила злочин, необхідного та достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказує, що приймаючи рішення про застосування щодо ОСОБА_7 ст. 75 КК, суд не обґрунтував його належним чином, залишивши поза увагою ряд обставин, які мають важливе значення для правильного вирішення кримінального провадження та ухвалення законного рішення.

Ще приводить доводи щодо не наведення належної мотивації визначеного розміру моральної шкоди, яка була значно знижена порівняно із заявленим цивільним позовом.

З цього приводу вказує, що внаслідок вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_9 отримала численні переломи ребер зліва, закритий перелом лівої плечової кістки, вивих та перелом стегнової кістки, перелом кісток тазу зліва, перенесла 3 оперативні втручання, у період реабілітації була прикута до ліжка і потребувала постійного стороннього догляду, втратила постійне місце роботи та в результаті отриманих травм залишилась інвалідом.

Враховуючи вказане, стверджує, що визначений судом розмір моральної шкоди є занадто малим.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_11 в інтересах потерпілої ОСОБА_10 просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст. 286 КК у виді позбавлення волі на строк 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Стягнути солідарно з обвинувачуваного та цивільного відповідача на користь ОСОБА_10 : 6 000 грн. витрати на проведення судової експертизи; 2000 грн. витрати на евакуацію пошкодженого транспортного засобу (далі ТЗ). Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 600 000 грн.

Підставами для скасування вироку зазначив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 50,65,75 КК, стверджує, що суд призначаючи покарання не взяв до уваги та фактично не врахував всіх відомостей, що вказують на його тяжкість.

Зокрема, судом залишено поза увагою принцип призначення покарання особі, що вчинила злочин, необхідного та достатнього для її виправлення та попередження нових злочинів. Приймаючи рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі, суд своє рішення належним чином не обґрунтував та не вмотивував, залишивши поза увагою ряд обставин, які мають важливе значення для правильного вирішення кримінального провадження та ухвалення законного рішення у справі.

Також звертає увагу на значне заниження судом першої інстанції, без належного обґрунтування, призначеної моральної шкоди у розмірі 100 000 грн.

Вказує, що внаслідок дій ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_10 перенесла сім оперативних втручань, період реабілітації була прикута до ліжка і потребувала постійного догляду, втратила постійне місце роботи, можливість користуватися своїм ТЗ та в результаті отриманих травм залишилась інвалідом.

Вважає, що вказані обставини дають підстави для збільшення моральної шкоди та задоволення цивільного позову у заявленому розмірі.

Окрім того зазначає, що внаслідок ДТП транспортний засіб позивача ВАЗ 11193, реєстраційний номер НОМЕР_3 зазнав механічних пошкоджень. Згідно висновку судового експерта автомобіля № 33 від 09.02.2024, ТЗ зазнав тотального знищення, що унеможливило користування ним з моменту ДТП і по сьогоднішній час. Іншого транспортного засобу в ОСОБА_10 немає. Знищення ТЗ значно обмежено інваліда другої групи вести звичний спосіб життя та соціального спілкування. Вартість судового експертного висновку склала 6000 грн. Витрати на евакуацію пошкодженого ТЗ в результаті ДТП становили 2000 грн., які на думку представника, слід стягнути солідарно з обвинуваченого та цивільного відповідача.

Позиції учасників судового провадження.

Після докладу суддею-доповідачем змісту вироку, доводів апеляційних скарг, були заслухані:

- прокурор, яка підтримала вимоги апеляційних скарг, водночас вказавши на істотні порушення судом вимог КПК, що може бути підставою для скасування вироку і призначення нового розгляду в суді першої інстанції;

- потерпілі та їх представник, які підтримали вимоги апеляційних скарг, пославшись на доводи, що в них викладені;

- обвинувачений та його захисник, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, пославшись на законність вироку суду першої інстанції.

Мотиви суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, потерпілих та їхнього представника, обвинуваченого і його захисника, вивчивши матеріали провадження та дослідивши наведені в апеляційних скаргах доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, а його зміст повинен відповідати положенням ст. 374 КПК.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не дотримався цих вимог закону, що є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК, мотивувальна частина обвинувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Суд в мотивувальній частині вироку повинен вказати ті діяння обвинуваченого, за які засуджується особа та які знайшли своє підтвердження безпосередньо в ході судового розгляду, встановлені саме судом і підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Вирок суду першої інстанції відносно ОСОБА_14 не відповідає вказаним вимогам ст.ст. 370, 374 КПК.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд першої інстанції у ній виклав не формулювання обвинувачення, яке визнав доведеним, а зазначив лише обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого ОСОБА_7 обвинувачується органом досудового розслідування відповідно до обвинувального акта та не навів своїх висновків щодо встановлених фактичних обставин справи чим допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказане узгоджується позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 17.12.2020 (справа № 426/14810/18).

За таких обставин, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили місцевому суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

У зв`язку із скасуванням вироку з процесуальних підстав, суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 415 КПК України не вирішує питання про правильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Разом з тим апеляційний суд відзначає про невмотивованість вироку суду першої інстанції в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 та застосування положень ст.75 КК.

Приймаючи рішення про призначення за вказаною статтею закону України про кримінальну відповідальність покарання із застосуванням ст.75 КК, суд першої інстанції формально врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який винуватим себе не визнав, заподіяну шкоду не відшкодував; раніше до кримінальної відповідальності не притягувався і за місцем проживання характеризується позитивно, працює, має на утриманні неповнолітню дитину, під наглядом лікаря-нарколога та психіатра не перебуває; відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Водночас суд першої інстанції не взяв до уваги позицію потерпілих та їх представника щодо призначення ОСОБА_7 реальної міри покарання.

У разі встановлення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК, за відсутності обставин, що пом`якшують покарання, слід вважати, що призначене покарання із застосуванням ст.75 КК не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Окрім того під час нового розгляду справи, враховуючи характер отриманих потерпілими травм, необхідно звернути увагу на доводи апеляційних скарг представника потерпілих щодо визначення розміру витрат на відшкодування потерпілим моральної шкоди, завданої внаслідок вчиненого ОСОБА_14 кримінального правопорушення.

Враховуючи вказане, під час нового розгляду кримінального провадження суду першої інстанції необхідно усунути порушення КПК, вказані в ухвалі суду, перевірити всі доводи, викладені в апеляційних скаргах, дати їм правову оцінку та постановити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення, відповідно до вимог процесуального та матеріального законів.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК, колегія суддів,

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги прокурора відділу Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_12 , представника ОСОБА_11 в інтересах потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 задовольнити частково.

Вирок Черкаського районного суду Черкаської області від 17 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_3