Справа 366/161/26
Провадження 1-кс/366/73/26
УХВАЛА

Іменем України

03.02.2026 смт. Іванків

Слідчий суддя Іванківського районного суду Київської області ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає в ігноруванні клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 (далі Скаржник), через свого представника, адвоката ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді із зазначеною скаргою, у якій просила:

1. Визнати протиправною бездіяльність СВ ВП № 1 (с-ща Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області щодо недотримання строку розгляду та невжиття заходів щодо клопотання представника потерпілого, адвоката ОСОБА_3 про призначення повторної судово-медичної експертизи у кримінальному провадженні № 0001063, внесеному в ЄРДР 19.09.2022, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

2. Зобов`язати слідчого ВП №1 (с-ща Іванків) Вишгородського РУП ГУНП в Київській області призначити повторну судово-медичну експертизу в зазначеному кримінальному провадженні.

29.01.2026 скарга надійшла до суду. Судове засідання з розгляду скарги призначено на 03.02.2026.

Учасники справи у судове засідання не з`явились.

03.02.2026 слідча групи слідчих у кримінальному провадженні № 0001063 ОСОБА_4 надіслала до суду лист, у якому зазначила, що клопотання адвоката ОСОБА_3 про призначення у кримінальному провадженні повторної судово-медичної експертизи розглянуто та 28.01.2026 у кримінальному провадженні призначено комісійну судово-медичну експертизу. В обґрунтування поданого до суду листа, слідча також надала суду копію постанови про призначення комісійної судово-медичної експертизи. Слідча просила відмовити у задоволенні скарги.

Розглянувши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку про закриття провадження за скаргою, з огляду на таке.

Скарга подана з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, а саме щодо бездіяльності слідчого, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Отже, предметом поданої скарги є бездіяльність, яка полягає у не розгляді слідчим поданого йому клопотання.

Як вбачається з матеріалів скарги, клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах потерпілої ОСОБА_2 і не розгляд якого є предметом поданої скарги, розглянуто.

З огляду на те, що потерпіла просила призначити у кримінальному провадженні повторну судово-медичну експертизу, а слідча за результатами розгляду клопотання призначила комісійну експертизу, клопотання фактично задоволено частково, а відтак предмет поданої скарги перестав існувати у зв`язку з тим, що слідчий припинив свою бездіяльність та розглянув клопотання.

Разом з цим, дотримання вимог ст. 220 КПК України щодо розгляду поданих слідчому/дізнавачу/прокурору клопотань є виконаним не лише з часу ухвалення рішення за результатами розгляду клопотання, а й повідомлення про результати розгляду сторони, яка його заявила.

Слідча надала до суду копію постанови про призначення експертизи від 28.01.2026, однак не подала копію листа на адресу потерпілої за результатами розгляду клопотання.

Неповідомлення слідчим про результати розгляду клопотання мало наслідком необізнаність сторони потерпілої про результат його розгляду, а відтак сторона вважала, що слідчий допустив бездіяльність та вважала за необхідне звернутись до слідчого судді зі скаргою для відновлення своїх прав.

Тому, вимога слідчої про необхідність відмови у задоволенні клопотання не у повній мірі є обґрунтованою.

При цьому, клопотання потерпілої фактично розглянуто, що свідчить про відсутність предмета поданої скарги станом на час її розгляду.

Слідчий суддя звертає увагу, що предметом поданої скарги є саме не розгляд поданого стороною потерпілої клопотання, а не прийняте нею рішення про призначення комісійної судово-медичної експертизи, яке не підлягає оскарженню до слідчого судді.

Крім цього, слідчий суддя зазначає, що ст. 307 КПК України чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається дія здійснюється, дія має початок і закінчення рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі рішення оформлюється постановою.

Таким чином, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії. Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», ч. 2 ст. 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження.

При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК). Таким чином, положення ст. 307 КПК не надають слідчому судді повноваження своєю ухвалою зобов`язувати слідчого, дізнавача чи прокурора прийняти певне рішення під час досудового розслідування.

Такий висновок щодо застосування норм права викладено у постанові ККС ВС від 14.02.2023 у справі № 405/680/22.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 КПК України слідчий, дізнавач чи прокурор можуть самостійно скасувати рішення, передбачені пунктами 1, 2, 5 і 6 частини першої статті 303 цього Кодексу, припинити дію чи бездіяльність, які оскаржуються, що тягне за собою закриття провадження за скаргою.

З огляду на те, що клопотання потерпілої про призначення експертизи розглянуто, а ухвалене слідчим за результатами його розгляду рішення не є предметом оскарження слідчого судді відповідно до положень ст. 303 КПК України, то слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження за скаргою.

Керуючись ст.ст. 303, 305, 370-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Закрити провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, яка полягає в ігноруванні клопотання про призначення повторної судово-медичної експертизи.

Копію цієї ухвали надіслати особі, яка подала скаргу та слідчому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1