Провадження №1-кп/193/46/26
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2026 року сел.Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області у межах кримінального провадження №0000244 від 03.09.2025 клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_4 , народженого ІНФОРМАЦІЯ_1 у сел. Ямпіль Ямпільського району Сумської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, перебуваючого у незареєстрованому шлюбі, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, у званні «старший солдат», згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Софіївського районного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за №0000244 від 03.09.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно ухвали Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04.09.2025 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 02.11.2025 року до 03:00 год., який було продовжено востаннє згідно ухвали Софіївського районного суду від 22.12.2025 до 19 лютого 2026 року до 13:30 години.

11.02.2026 прокурором подано клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб без визначення розміру застави.

В обґрунтування свого клопотання прокурор вказує, що ризики, які було враховано при обранні запобіжного заходу продовжують існувати до цього часу. Обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, разом з тим вказує, що більш м`який запобіжний захід, як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам та створить передумови для переховування обвинуваченого від суду.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 проти клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , зважаючи на думку свого підзахисного проти продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 також не заперечував .

Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву згідно якої просив судовий розгляд по справі проводити без його участі.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, враховуючи всі обставини справи та особу обвинуваченого, приходить до висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню з огляду на наступне.

У відповідності до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Так, згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно із вимогами ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи, що судовий розгляд за обвинувальним актом не завершено, з метою забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків, виникає необхідність у продовженні строків тримання під вартою.

Перевіривши з урахуванням доводів клопотання прокурора наявні матеріали, суд приходить до висновку про доведеність викладених в клопотанні обставин, які зумовлюють продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_4 під вартою.

Вказане узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин. Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії», зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою.

Так, в обґрунтування продовження строку застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання до 15 років позбавлення волі, в зв`язку з чим, наслідки та ризик втечі можуть бути визнані не менш небезпечними ніж імовірне покарання. Крім цього, зважаючи на те, що ОСОБА_4 не обтяжений соціальними зв`язками, офіційно не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, зареєстрований у іншій області, що може спонукати його виїхати за межі Дніпропетровської області, у зв`язку з чим буде неможливо контролювати поведінку обвинуваченого та може привести до втрати зв`язку із обвинуваченим.

Разом з тим, зважаючи на зухвалість вчинення цього злочину, з метою залякування та тиску на свідків, які можливо були очевидцями даного злочину ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме шляхом залякування та погроз. Крім того, ОСОБА_4 з метою ухилення від правоохоронних органів, також фактично може самовільно залишити місце несення служби, що само по собі утворює склад інших кримінальних правопорушень, передбачених за ст. 407 408 КК України.

За таких обставин суд погоджується з думкою прокурора про те, що на цей час є наявними ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання останнього винуватим у вчиненні злочину, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно обвинуваченого пов`язана з тим, що вказані запобіжні заходи будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризикам та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Отже, враховуючи всі обставини по справі, суд вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою в межах строків, визначених КПК України, а саме на 60 днів.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, суд виходить з того, що ч.3 ст.183 КПК України покладає на слідчого суддю, суд обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України, а саме як закінчений замах на умисне вбивство, вчиненому в умовах воєнного стану, тому відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України не визначає розміру застави в кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 197 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 11 квітня 2026 року до 15:35 години, без визначення застави.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду (м. Кривий Ріг).

Оскарження ухвали про продовження строку тримання під вартою, зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання та не зупиняє судовий розгляд кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1