Справа № 308/7300/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Ужгороді, скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 22 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження №0001206 від 17.12.2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою, у якій просить: 1) Скасувати постанову старшого дізнавача від 22 листопада 2025 року; 2) Визнати дії дізнавача такими, що порушують право на справедливе судове розслідування; 3) Зобов`язати провести невідкладні слідчі дії: Розшук та вилучення техніки, допити осіб, причетних до реалізації техніки, призначення комп`ютерно-технічної експертизи, Затребування інформації у операторів зв`язку та фінансових установ; 4) Передати матеріали для досудового розслідування іншому дізнавачу.

Скаргу мотивує тим, що дізнавач при винесенні оскаржуваної постанови не вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного та повного встановлення обставин справи, не провів необхідних слідчих дій, зокрема не направлено запит до операторів мобільного зв`язку щодо місця знаходження техніки, не проведено огляд місця можливого зберігання техніки, не залучено оперативних підрозділів для встановлення місця перебування реалізованого майна.

Також вказує, що дізнавачем не виконано вимог попередньої ухвали слідчого судді від 04.11.2025 року, зокрема не вказано опису конкретних слідчих дій, відсутнє обґрунтування відмови з посиланням на конкретні докази.

Крім того, що дізнавач неправомірно застосував положення про докази, обмежився пасивною констатацією факту реалізації техніки, та вказує порушення дізнавачем строків розслідування, яке триває вже понад 11 місяців.

В судове засідання ОСОБА_3 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Дізнавач рішення якого оскаржується, інша уповноважена особа Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомляв.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали поданої скарги з додатками, оцінивши надані докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сектором дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0001206 від 18.12.2024 року, де ОСОБА_3 є потерпілим.

22.11.2025 року старшим дізнавачем сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітаном поліції ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні винесено постанову, якою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_3 ..

Мотивуючи постанову дізнавач зазначив, що 17.12.2024 року в чергову частину Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшла заява гр. ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_5 на думку заявника, порушила недоторканість приватного життя. До сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області з Ужгородської міськрайонного суду надійшла ухвала від 04.11.2025 про скасування постанови та повторного розгляду клопотання ОСОБА_3 в якій зазначено, що постанова не обґрунтована та не вказано, які слідчі дії проведено.

Крім цього подане клопотання не містить жодного доказу про вчинення відносно ОСОБА_3 неправомірних дій. Основними процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи та висновки експертів. Щоб бути визнаним доказом, будь-яка інформація повинна відповідати вимогам належності, допустимості та достовірності. Водночас на даний час скеровано на адресу ВКП Ужгородський РУП доручення в порядку ст.40 КПК України для перевірки інформації. В ході досудового розслідування під час проведення допитів встановлено, що техніка на яку посилається ОСОБА_3 в клопотаннях, була реалізована невстановленим особам. Враховуючи вищевказане провести дії з зазначеною технікою не приставляється за можливим.

У подальшому дізнавач наводить норми ст. 94, 2, 40-1 ч.1 КПК України та приймає рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 .

Згідно з п.7 ч.1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

Відповідно до ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Строки, встановлені ч.1 ст. 304 КПК України, заявником не пропущено.

Що стосується самого предмету поданої скарги, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Нормами ст. 40-1 КПК України визначено, що дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання. Дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Крім того, повноваження слідчого судді при розгляді скарг заявника, потерпілого, його представника чи законного представника, підозрюваного, його захисника чи законного представника, володільця тимчасово вилученого майна на стадії досудового розслідування зводяться до права на зобов`язання сторони кримінального провадження, якою є слідчий, дізнавач або прокурор, вчинити процесуальні дії, як-то розглянути клопотання, проте рішення по суті викладеного приймає слідчий, дізнавач (прокурор) самостійно.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне.

Слідчим суддею встановлено, що дізнавачем дотримані вимоги вказаних норм Закону, а саме 22.11.2025 року дізнавачем ОСОБА_4 надано відповідь на клопотання ОСОБА_3 у формі постанови.

Однак встановлено, що постанова дізнавача про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 не відповідає вимогам ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема така не є мотивованою, оскільки зі змісту такої не вбачається з яких підстав дізнавач прийшов до переконання, що у задоволенні поданого клопотання слід відмовити.

Дізнавачем не вжито достатньо заходів для всебічного, повного та неупередженого розгляду клопотання ОСОБА_3 , чим порушено його права як потерпілого, гарантовані КПК України.

Крім цього, зазначена постанова дізнавача не містить оцінки наявності чи відсутності підстав для відмови у задоволенні заявленого клопотання.

Зокрема, відмовляючи у задоволенні клопотання дізнавач посилається виключно на те, що в ході допитів було встановлено, що техніка на яку посилається ОСОБА_3 в клопотаннях, була реалізована невстановленим особам. Разом з тим, дізнавачем у постанові не вказано чи вживалися які-небудь заходи для встановлення місцязнаходження вказаної техніки чи осіб, яким така техніка була реалізована. Якщо не вживалися, то відсутнє обґрунтування чому такі заходи не здійснювалися.

Окрім того, в оскаржуваній постанові дізнавачем не розкрито зміст клопотання ОСОБА_3 , що у свою чергу позбавляє можливість слідчому судді перевірити чи клопотання було розглянуте в повному обсязі, чи на всі поставлені питання була надана відповідь.

Розглядаючи вказану скаргу, слідчий суддя вважав за необхідне, з метою перевірки доводів скарги, оглянути матеріали кримінального провадження та надати оцінку процесуальним діям дізнавача під час проведення досудового розслідування, в тому числі щодо проведення всіх необхідних слідчих дій за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінального провадження для огляду.

Така процесуальна поведінка дізнавача та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить про те, що дізнавач погоджується з доводами ОСОБА_3 щодо неповноти та необґрунтованості оскаржуваної постанови, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні для спростування доводів заявника, дізнавачем слідчому судді не надано.

Згідно ч.2 ст.307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування, може бути про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, з метою об`єктивності та повноти, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні підстави для повторного розгляду дізнавачем клопотання ОСОБА_3 .

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що подана скарга є підставною, а тому підлягає до часткового задоволення, зокрема в частині скасування оскаржуваної постанови.

Разом з тим, що стосується решти вимог скарги ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що такі до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Статтями 36, 40, 40-1 КПК України, передбачено, що прокурор, слідчий та дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Зазначена правова норма гарантує незалежність посадової особи органу державного обвинувачення у виборі у визначених законом межах способу здійснення своїх повноважень, в тому числі у прийнятті тих чи інших рішень, що є запорукою їх неупередженості й ефективності.

Процесуальна самостійність прокурора, слідчого, дізнавача і їх свобода нарівні з протилежною стороною у відстоюванні тієї чи іншої правової позиції є чинниками справедливого балансу прав та законних інтересів усіх учасників процесу, а також інших осіб, держави й суспільства.

Завданням слідчого судді, відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, є здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів державного обвинувачення та досудового розслідування (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2019 року у провадженні №11-945сап18).

Керуючись ст. 303, 304, 305, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 22 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання, у рамках кримінального провадження №0001206 від 17.12.2024 року задовольнити частково.

Постанову старшого дізнавача сектору дізнання Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції ОСОБА_4 від 22 листопада 2025 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 скасувати.

Зобов`язати дізнавача (уповноважену особу) Ужгородського РУП ГУНП Закарпатської області, у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження № 0001206 розглянути повторно клопотання ОСОБА_3 , подане у порядку ст. 220 КПК України, із врахуванням обставин зазначених у вказаній ухвалі.

У решті вимог скарги відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1