Справа №212/4119/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2025 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу під головуванням - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі кримінальне провадження № 0000275 від 09 квітня 2024 року з обвинувальним актом за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який 28 червня 1986 року народився у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, здобув середню-спеціальну освіту, неодружений, має на утримання малолітнього сина 2015 року народження, не працює, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 11.07.2016 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч.2 ст.146, ч.3 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі строком на 5 років. Звільнений 27 листопада 2020 року з Солонянської ВК № 21 по відбуттю строку покарання;

- 26.04.2022 року Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу за ч.3 ст.185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки. На підставі ст.ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

- 15.10.2025 року Покровським районним судом міста Кривого Рогу за ч. 2, ст. 289 КК України до п`яти років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано не відбуте покарання за вироком Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 квітня 2022 року та призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового розгляду: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

07.04.2024, близько 13.00 години, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на майданчику між другим та третім поверхами під`їзду №4 будинку АДРЕСА_2 , зустрів свою сусідку по будинку, раніше знайому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою у нього раніше були неприязні стосунки та відбувався конфлікт.

Того ж дня, близько 13.00 години, у ОСОБА_3 раптово, на ґрунті виниклих неприязних відносин, виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , з мотивів гострої неприязні до неї.

Після чого, 07.04.2024, близько 13.00 години, ОСОБА_3 реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, з мотивів гострої неприязні до неї, знаходячись у безпосередній близькості на відстані витягнутої руки від потерпілої ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, умисно штовхнув рукою в праве плече потерпілої, а потім, не переслідуючи за мету заподіяти ОСОБА_7 смерть, умисно, двома руками, прикладаючи фізичних зусиль, стиснув шию потерпілої.

В результаті протиправних дій ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді: садно шиї, синець правого плеча, які згідно висновку судово-медичної експертизи №606 від 15.04.2024 року, за своїм характером відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, як такі, що мають незначні скороминучі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомив суд, що вину в інкримінованому кримінальному йому правопорушенні за обставин, що викладенні в обвинувальному акті визнає повністю. З потерпілою та її чоловіком вони сусіди. В них давній конфлікт щодо добросусідства. Він просить вибачення у потерпілою, що так сталось. Цивільний позов визнав.

Потерпіла зазначила, що приймає вибачення обвинуваченого. З ОСОБА_3 вони сусіди та мають постійний конфлікт через гучну музику з квартири обвинуваченого. Оскільки обвинувачений вибачився вона просить стягнути з нього меншу суму моральної шкоди у 30 000 (тридцять тисяч) грн.

Враховуючи зазначену вище позицію обвинуваченого, його захисника та потерпілої, відсутність у прокурора заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення та наслідків, форми вини й мотивів кожного епізоду кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується. У суду не виникло сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, якому декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи й погоджувався з кваліфікацією вчинених ним діянь, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисного легкого тілесного ушкодження.

Згідно з ч. 3 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів. Виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , згідно з вимогами ст. 65-67 КК України суд з додержанням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу винного, який раніше неодноразово судимий, не працює (що ускладнює виконання покарання пов`язаного зі штрафом), має неповнолітню дитину на утриманні, у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває,.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України судом визнається щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України обвинуваченому не інкримінуються, отже суд не може встановити їх самостійно на погіршення становища обвинуваченого.

Враховуючи те, що обвинувачений вчинив це кримінальне правопорушення до ухвалення вироку Покровського районного суду міста Кривого Рогу від 15 жовтня 2025 року, суд вважає доцільним визначити покарання обвинуваченому із застосуванням ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням призначеного покарання за цим вироком та покарання за попереднім вироком, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Відповідно до статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства. Відмова у позові в порядку цивільного, господарського або адміністративного судочинства позбавляє цивільного позивача права пред`являти той же позов у кримінальному провадженні. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Позов ОСОБА_8 про стягнення 30000 гривень 00 копійок по відшкодуванню моральної шкоди, що спричинена кримінальними правопорушеннями, підлягають задоволенню, враховуючи визнання цивільним відповідачем ОСОБА_9 позовних вимог.

Суд не вбачає підстав при призначенні остаточного покарання обвинуваченому застосування положень ст. 69, 75 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт.

На підставі частини 4 статті 70, статті 72 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеного вироком Покровського районного суду від 15 жовтня 2025 року визначивши ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років та 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили - не застосовувати.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на відшкодування моральної шкоди - 30 000 (тридцять тисяч) гривень.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, засудженим в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім в судовому засіданні учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня - надіслати іншим учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Після проголошення вироку учасники судового провадження мають право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1