Справа № 750/990/22
Провадження № 1-кп/750/19/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілих ОСОБА_6

перекладача ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003435 відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , азербайджанця, громадянина Азербайджанської Республіки, раніше не судимого, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

06.11.2021, приблизно о «23» год. «50» хв., автомобіль марки «ВАЗ» моделі «217030» реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням громадянина Азербайджану ОСОБА_9 , рухався зі сторони вул. В. Чорновола в напрямку вул. І. Мазепи по проспекту Миру в м. Чернігів.

Рухаючись у вказаному напрямку, в межах дії нерегульованого пішохідного переходу, поблизу будинку № 50 пр. Миру, водій Ібрагімов Фаміль, не правильно оцінивши дорожню обстановку та відповідно, не реагуючи на її зміну (п.п. 2.36 ПДР України), у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості не вибрав таку швидкість руху, яка повинна була бути, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги (п.п. 12.2 ПДР України), у населеному пункті рухаючись зі швидкістю понад 50 км/год. (п.п. 12.4 ПДР України), наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебували пішоходи не зменшив швидкість та не зупинився, щоб дати дорогу пішоходам, та створив перешкоду і небезпеку останнім (п.п. 18.1 ПДР України), внаслідок чого скоїв наїзд на ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , котрі перетинали проїзну частину в межах дії нерегульованого пішохідного переходу, з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому виростків правої великогомілкової кістки з помірним зміщенням, розриву латеральної та медіальної бічної зв`язок, передньої та задньої схрещених зв`язок правого колінного суглобу, перелому виростків лівої великогомілкової кістки та голівки лівої малогомілкової кістки з помірним зміщенням, розриву медіальної бічної та передньої схрещеної зв`язок колінного суглобу, після травматичної нейропатії правого малогомілкового нерву, закритої черепно-мозкової травми зі струсом головного мозку, підшкірною гематомою, садном лівої тім`яно-потиличної ділянки голови, забійною раною правої надбрівної дуги, забоїв, саден, гематом верхніх та нижніх кінцівок, заочеревинної гематоми тазу, котрі виникли внаслідок ударної дії тупого, твердого предмету, які відносяться до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я на строк понад 21 добу та пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми з саднами лобної ділянки, переломом піраміди правої скроневої кістки, забоєм головного мозку важкого ступеню, дифузним аксональним пошкодженням, забою органів грудної клітки з травматичним пульмонітом, садном попереково-грудного відділу спини, імерсійного внутрішньосуглобового перелому латерального виростку лівої великогомілкової кістки з пошкодженням покривного хряща, множинних ділянок контузії виростків лівих стегнової, великогомілкової кісток, голівки малогомілкової кістки, часткового пошкодження передньої та задньої хрестовидної зв`язок, розриву медіальної колатеральної зв`язки, пошкодження переднього рогу латерального меніску лівого колінного суглобу, котрі виникли внаслідок дії тупих, твердих предметів, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

У даній дорожній обстановці водій ОСОБА_11 порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 (б), 12.2, 12.4, 18.1 Правил дорожнього руху, що стало причиною та умовою настання даної дорожнього-транспортної пригоди і знаходиться в прямому причинному зв`язку з її наслідками.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_11 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся, цивільний позов визнав частково, зазначив, що намагається відшкодувати потерпілим завдану ним шкоду, проте вона не помірна для нього. Просить не позбавляти його волі.

Враховуючи зізнавальні свідчення обвинуваченого та з врахуванням думки учасників судового провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються. Зміст цих обставин учасники судового провадження розуміють правильно, підтверджують добровільність їх позиції та усвідомлюють, що у такому випадку будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи в сукупності надані прокурором та перевірені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд за вказаних обставин вважає доведеною вину ОСОБА_9 , а його дії вірно кваліфікованими за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілим середньої тяжкості та тяжкі тілесні ушкодження.

Обставинами, які пом`якшують покарання, згідно ч. 1 ст. 66 КК України, судом визнано щире каяття обвинуваченого та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про міру покарання, суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу винного його вік, сімейний стан, стан здоров`я, соціальну характеристику, обставини, які пом`якшують покарання щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, за відсутності обставин, що його обтяжують, відсутність попередніх притягнень обвинуваченого до кримінальної відповідальності, думку потерпілих щодо призначення обвинуваченому міри покарання, а також перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, у зв`язку з ухиленням останнього від явки до суду, у зв`язку з чим, суд доходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі та позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк, згідно санкції статті.

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_9 на суму 21 299 грн 70 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1 400 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн.

Вартість понесених потерпілими матеріальних збитків на суму 21 299 грн 70 коп. установлена в судовому засіданні, а тому позов у цій частині підлягає задоволенню в повному обсязі.

Разом з тим, вирішуючи питання розміру цивільного позову про грошове відшкодування завданої потерпілим моральної шкоди, суд виходить з наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, на що вказує й постанова Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

За роз`ясненнями вищезазначеної постанови Пленуму Верховного суду України, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю, розмір відшкодування якої визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо), з урахуванням стану здоров`я потерпілого, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди із змінами та доповненнями, внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності, виваженості та справедливості.

Тому, враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, заслухавши пояснення сторін та, вивчивши матеріали кримінального провадження, судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями відповідача і шкодою, заподіяною позивачам та наявністю вини відповідача у заподіянні цієї шкоди, характер немайнових втрат, яких вони понесли, а також враховуючи, що потерпілим дійсно була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, а також з врахуванням вимог розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілої ОСОБА_12 підлягають задоволенню в розмірі 200 000 грн. та на користь потерпілого ОСОБА_5 у розмірі 150 000 грн.

За правилами ч. 1 ст. 124 КПК України в разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. Відтак, витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню з обвинуваченого на користь потерпілих.

Процесуальні витрати на залучення експерта під час здійснення досудового розслідування в розмірі 4118 грн 88 коп. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Враховуючи, що обвинувачений порушив умови застосування внесеної відносно нього застави, суд вважає за необхідне стягнути її на користь держави.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винним та призначити покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

Зарахувати у строк відбування покарання час тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою у період з 07.11.2021 по 26.11.2021 та рахувати початок строку відбування ним покарання з 26.08.2025 року.

Запобіжний захід ОСОБА_13 до набрання вироком законної сили залишити без змін тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 4 118 грн 88 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Цивільний позов потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 11 994 грн 53 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 150 000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 9 305 грн 17 коп., в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 200 000 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 20 000 грн процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_12 20 000 грн процесуальних витрат за надання професійної правничої допомоги.

Заставу у розмірі 71 370 грн конфіскувати в дохід держави.

Скасувати арешт, накладений згідно ухвали слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.11.2021.

Речові докази та документи після набрання вироком законної сили:

- автомобіль марки «ВАЗ 217030», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути власнику.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Деснянський районний суд м. Чернігова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1