ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3469/25 Справа № 243/3481/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

представника військової частини ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалуСлов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2025 року про заміну покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2025 року клопотання начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 , про заміну покарання задоволено, ОСОБА_8 , засудженому Слов`янським міськрайонним судом Донецької області від 15 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням положень статей 69, 58 КК України, до покарання у виді двох років службових обмежень для військовослужбовців з відрахуванням 20 відсотків грошового забезпечення, замінено покарання на підставі статей 69, 82 КК України на штраф у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання про заміну покарання. Зазначає, що після набрання вироком чинності він майже рік сумлінно виконував обов`язки по захисту Батьківщини, відбував призначене судом покарання, при цьому правопорушень не скоїв, відрахування з грошового забезпечення здійснювались регулярно. 16.09.2024 року був звільнений з військової служби у відставку у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на військовій службі. Вважає, що відбув покарання, позаяк з об`єктивних причин не міг продовжувати службу. На його переконання, під час призначення покарання у виді службового обмеження для військовослужбовця, суд повинен був врахувати його вік з огляду на приписи ч. 1 ст. 58 КК України, якою передбачено, що покарання у виді службового обмеження застосовується на строк від 6 місяців до 2 років. Вказує, що суд незаконно повторно притягнув його до відповідальності застосувавши покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Звертає увагу на положення ч. 5 ст. 47 КВК України, згідно якої засуджені, які відбувають покарання у виді службових обмежень для військовослужбовців і визнані військово-лікарською комісією непридатними за станом здоров`я до військової служби із зняттям з військового обліку або непридатними до військової служби у мирний час, звільняються судом від покарання за поданням командира військової частини і висновком військово-лікарської комісії. На його думку, командування військової частини повинне звернутись до суду з клопотанням про звільнення його від призначеного судом покарання.

Заслухавши доповідача, думку учасників судового засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступного.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Виконання судового рішення є складовою частиною судового розгляду.

Статтею 1 КК України та ст. 2 КПК України встановлено, що завданням Кримінального кодексу України та кримінального провадження є захист особи, охорона її прав, свобод і законних інтересів.

У порядку передбаченому розділом VIII КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання, зокрема, відповідно до частини 1 ст. 58 КК України.

Як убачається із матеріалів справи, вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2023 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки. На підставі ст. 58 КК України ОСОБА_8 замінено покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки на покарання у виді службового обмеження строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення.

Відповідно до наказу в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 №847-ОС від 10.09.2024 «Про особовий склад» майора ОСОБА_8 виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення у зв`язку звільненням з військової служби у відставку.

Останнім днем проходження служби є 11.09.2024 року.

У зв`язку з тим, що з 12.09.2024 року ОСОБА_8 фактично не відбуває призначене за вироком суду покарання у виді службового обмеження з відрахуванням в дохід держави 20% із суми його грошового забезпечення, начальник ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду з клопотанням про заміну покарання.

Вирішуючи питання про заміну покарання у виді службового обмеження строком на 2 роки з відрахуванням в дохід держави 20 % від суми грошового забезпечення на штраф у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, суд першої інстанції послався на ст. 82 КК України, проте не обгрунтував застосування положень зазначеної статті, якими передбачено заміну невідбутої частини покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`який вид покарання.

При цьому, судом не з`ясовано, чи є покарання у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян для ОСОБА_8 більш м`яким, не встановлено розмір щомісячних відрахувань від суми грошового забезпечення та їх загальний розмір, період, протягом якого вирок виконувався, а також не з`ясував, чи не перевищує призначений судом розмір штрафу суму належних до відрахування платежів у разі продовження виконання вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 410 КПК України неповним визнається судовий розгляд, під час якого залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, зокрема, у разі якщо судом були відхилені клопотання учасників судового провадження про допит певних осіб, дослідження доказів або вчинення інших процесуальних дій для підтвердження чи спростування обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Отже, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено неповноту судового розгляду, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді суд першої інстанції має врахувати викладене, перевірити доводи засудженого та розглянути клопотання з дотриманням вимог діючого кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 25 серпня 2025 року стосовно ОСОБА_8 про заміну покарання - скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: