Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4950/25
Провадження №: 1-кп/332/653/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.08.2025 за № 0005827, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

встановив:

У провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки судовий розгляд у справі ще не розпочався, термін перебування під вартою обвинуваченого закінчується 01.12.2025, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати і не зменшилися, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може бути застосований.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи, що тримання під вартою є занадто суворим запобіжним заходом, просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. У випадку ж, якщо суд дійде висновку про задоволення клопотання прокурора, захисник просив застосувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до вимог статей 177, 178 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

За змістом ч. 3 ст. 199 КПК підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зав`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.08.2025 до підозрюваного ОСОБА_4 був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, а саме, до 19.10.2025 (включно). Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 03102025 строк тримання під вартою відносно обвинуваченого продовжений до 01 грудня 2025 року.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд не виходить з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що прокурор належним чином мотивував своє клопотання.

Так, суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при обранні даного виду запобіжного заходу відносно обвинуваченого, на даний час не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, що віднесено законодавцем до категорії тяжких злочинів.

Обвинувачений, будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване кримінальне правопорушення. Даний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, також підтверджується поведінкою обвинуваченого, оскільки ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану, яке по своїй суті є ухиленням від виконання військового обов`язку.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків, суд зазначає, що даний ризик не слугував підставою для обрання запобіжного заходу слідчим суддею.

В обґрунтування наявності даного ризику прокурор зазначив, що ОСОБА_4 у випадку обрання відносно нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на свідків, які ще не були допитані у судовому засіданні, однак, підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_4 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійснення судового розгляду у вказаному провадженні.

Водночас, жодних відомостей про те, що обвинувачений намагався впливати на свідків, які були допитані під час досудового розслідування, а також та інших осіб, прокурор у судовому засіданні не повідомив, тому суд вважає, що вказаний ризик є недоведеним під час судового засідання.

На наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, вказують ті обставини, що ОСОБА_4 на теперішній час є військовослужбовцем та з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення може переховуватися від суду, у зв`язку з чим може покинути місце служби, чим фактично вчинить кримінальне правопорушення, передбачене ст.ст. 407-409 КК України.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Разом з тим, відповідно до ч. 7 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

З огляду на вищевказані норми закону суд відхиляє доводи захисника адвоката ОСОБА_5 щодо можливості застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У цій конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених та саме запобіжний захід у виді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим, відповідно до абзацу восьмого ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Ураховуючи характер злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення вчинено у період воєнного стану, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, суд не визначає розмір застави у відношенні обвинуваченого ОСОБА_4 ..

З урахуванням наведеного суд доходить висновку, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували на момент застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати та не зменшилися.

У судовому засіданні захисником адвокатом ОСОБА_5 заявлено клопотання про зобов`язання керівництва Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_4 лікарем психіатром. В обґрунтування клопотання захисник зазначив, що 07 листопада 2025 року до приміщення Заводського районного суду м. Запоріжжя викликалася карета швидкої допомоги для надання медичної допомоги обвинуваченому ОСОБА_4 . Медичними працівникам поставлений діагноз «гостра реакція на стрес». На адвокатський запит філія ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області листом від 17.11.2025 № 418-ЗП-25 повідомило, що ОСОБА_4 оглядався лікарем психіатром лише 22 вересня 2025 року. З метою перевірки здоров`я обвинуваченого захисник просив зобов`язати керівництво ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» забезпечити проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_4 лікарем психіатром.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання захисника, просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання захисника.

Заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, суд зазначає таке.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), положень ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод на державу-учасницю Конвенції покладено обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Положеннями ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

З огляду на викладене вище, суд вважає, що клопотання захисника підлягає задоволенню.

Суд також зазначає, що Правилами внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 14.06.2019 № 1769/5, урегульований порядок й умови перебування у слідчих ізоляторах (далі - СІЗО) осіб, які тримаються під вартою, та окремих категорій засуджених.

Виходячи зі змісту термінів, визначених до п. 3 глави 1 розділу І зазначених Правил, медичне обслуговування осіб, узятих під варту (у тому числі осіб, до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт), здійснюється Державною установою «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» (надалі ЦОЗ ДКВС України). На території Запорізької області функції ЦОЗ ДКВС України здійснює його відокремлений підрозділ філія Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області.

З огляду на це суд вважає за необхідне зобов`язання із забезпечення проведення медичного обстеження обвинуваченого покласти і на керівництво ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», і на керівництво філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області.

Ураховуючи наведене та керуючись статтями 331, 372 КПК України,

постановив:

Судове засідання відкласти на 25 грудня 2025 року на 14 годину 30 хвилин.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , терміном на 60 (шістдесят) днів, тобто по 25 січня 2026 року включно з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор».

Клопотання захисника про зобов`язання проведення медичного огляду обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Доручити керівництву Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області організувати та забезпечити проведення медичного огляду лікарем психіатром ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Про результати медичного обстеження повідомити Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, його захиснику.

Копію ухвали направити ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» та філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Запорізькій області.

Ухвала суду в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня оголошення до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвала суду в частині зобов`язання забезпечення проведення медичного огляду обвинуваченого оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 28 листопада 2025 року о 15 годині 00 хвилин.

Суддя ОСОБА_1