Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/2/24
Провадження №: 1-кп/332/111/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2025 р.м. Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ;

при секретарі - ОСОБА_2 ;

за участю: прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000553 за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзержинське Великомихайлівського району Одеської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, який перебуває на посаді стрільця - снайпера 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини (по стройовій частині) НОМЕР_1 від 30 грудня 2022 року № 19 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_9 призначено на посаду стрільця - снайпера 3 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти НОМЕР_2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_10 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_10 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Встановлено, що будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_9 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_9 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

18.06.2023, приблизно о 09:00 год., в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації підрозділів військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою провину в інкримінованому злочині не визнав та пояснив, що 13.02.23р. він був направлений в Черкаську лікарню, з якої був виписаний 20.03.23р. на 30 днів подальшого лікування, з метою проходження ВЛК 09.05.23р. в Черкасах, після чого повторно на 30 днів був направлений на лікування додому. Пролікувавшись до 09.06.23р. він звернувся до начмеда з проханням пройти лікування за місцем проживання, оскільки він не міг самостійно пересуватись, але йому відмовили та повідомили, що ВЛК необхідно проходити за місцем служби, та об`явили його в СЗЧ. Також обвинувачений пояснив, що він дійсно проходив службу у в/ч НОМЕР_1 на посаді стрілець-снайпер, в Смілі був 2,5 місяців, в ході служби отримав травму в 2019 році, після якої були ускладнення. Він знав про військовий стан, спілкувався з командиром відділення та поясняв ситуацію, але його все одно об`явили в СЗЧ. Також пояснив, що наразі з такими травмами його до ніякої в/ч не беруть, за направленням ДБР він проходив ВЛК на досудовому слідстві і його визнали обмежено придатним. Просив його виправдати.

Незважаючи на те, що обвинувачений свою провину не визнав, суд прийшов до висновку, що його винність у інкримінованому злочині за обставинами, які викладені у вироку, повністю доведена в ході розгляду справи та підтверджується наступними показаннями учасників процесу та доказами, які були досліджені судом в судовому засіданні:

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив суду, що він перебуває на посаді заступника командира в/ч НОМЕР_1 , події з обвинуваченим були на початку літа 2023р., самого ОСОБА_9 він вже не пам`ятає, але прізвище знайоме, це військовослужбовець їхньої військової частини, випадок з приводу СЗЧ ОСОБА_12 він пам`ятає, це було приблизно у червні місяці. Такі випадки проявляються на шикуванні, після нез`явлення обвинуваченого свідок його більше не бачив. Свідок також пояснив, що згідно доповіді командира роти ОСОБА_13 здійснювались розшукові заходи ОСОБА_12 , які результатів не дали, а на зв`язок він не виходив. Локація в/ч була в районі с.Любимівка Малинівської сільської ради, і потім ОСОБА_12 до в/ч не повертався. При цьому у в/ч всі військовослужбовці матеріально забезпечені, а до особового складу доводилась інформація щодо кримінальної відповідальності за СЗЧ, в т.ч. це доводилось на шикуваннях. Фактів щодо нестатутних відносин у в/ч не виявлялось. Раніше підрозділ був у м.Сміла Черкаської області, а в травні 2023 року була ротація до іншого місця дислокації. Свідок також пояснив, що командиром щодня ведеться бойова чисельність особового складу, на шикуванні доводять накази про передислокацію, також командиром ведуться службові розслідування, а за облік солдатів відповідає начальник штабу, при цьому чисельний бойовий склад ведеться щодня. Також свідок пояснив, що дислокація в/ч у м.Сміла була до 08.05.23р., потім з 8 по 10 травня була передислокація та переміщення всього особового складу. Також свідок пояснив, що на підставі висновку ВЛК командир в/ч наказом надає відпустку, а солдату відпускний квіток. У подібних випадках солдат повинен звернутись до командирів: відділення, роти, взводу, їм необхідно було повідомляти.

- показаннями свідка ОСОБА_14 , який пояснив суду, що він перебуває на посаді кухара в/ч НОМЕР_1 . В червні 2023 року він перебував на службі, в 7-00 годин пив каву, коли прийшов командир заступник по тилу, на шикуванні виявилось, що зник ОСОБА_12 . Його шукали по посадках, але його ніде не було. Далі про його місцезнаходження нічого не було відомо. Вони розташовувались біля с.Любимівка, Одарівка, Дружелюбівка, рядом с м.Пологи. При цьому військовослужбовцям доводилась інформація про кримінальну відповідальність за СЗЧ, а підставою відсутності у в/ч є звільняючий документ або відпустка.

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який пояснив суду, що він служить в ЗСУ з березня 2022 року, в т.ч. він проходив службу у в/ч НОМЕР_1 . Там було багато народу, окрім того у нього була контузія та операція на серці, тому наразі він особисто ситуацію з ОСОБА_12 не пам`ятає, але свідок пояснив, що у вказаній в/ч він проходив службу в 3-й роті 3-го батальйону, і там постійно були бесіди щодо служби, вивчали Статут та законодавство про кримінальну відповідальність за СЗЧ, про що розписувались. Зараз подробиці щодо ОСОБА_12 він не пам`ятає, але з цього приводу його допитували в ДБР, був цей факт з ОСОБА_12 , цим займався замполіт, в/ч була в м.Сміла, а потім відбулась передислокація. Відсутніх виявляли, коли зачитували список, як правило вранці.

Окрім того, винність ОСОБА_9 у інкримінованому злочині за обставинами, які викладені у вироку, також підтверджується наступними доказами, які були досліджені судом в судовому засіданні:

- повідомленням в/ч НОМЕР_1 до ДБР про самовільне залишення служби солдатом ОСОБА_9 (а/с 31);

- матеріалами службового розслідування, проведеного в/ч НОМЕР_3 за фактом самовільного залишення служби солдатом ОСОБА_9 (а/с 32-45);

- медичною характеристикою ОСОБА_9 , згідно якої він до медпункту з приводу захворювань не звертався, на «Д» обліку не перебував (а/с 46);

- копією військового квитка ОСОБА_9 з відміткою щодо призову (а/с 49-51);

- медичною документацією щодо стану здоров`я ОСОБА_9 , придатного до проходження військової служби, а саме відсутності обліку у нарколога та психіатра (а/с 52-53);

- довідкою ВЛК від 28.11.23р., згідно якої ОСОБА_9 визнаний обмежено придатним до військової служби (а/с 59).

При цьому суд додатково зазначає, що досліджені судом та долучені до матеріалів справи документи з матеріалів кримінального провадження, а саме:

- постанова про визначення групи прокурорів від 14.08.23р. (а/с 28-29);

- витяг з ЄРДР № 0000553 (а/с 30);

- копія паспорту ОСОБА_9 (а/с 47-48);

- довідка щодо судимостей обвинуваченого (а/с 54);

- протокол затримання ОСОБА_9 від 03.11.23р. (а/с 55-58),

не підтверджують і не спростовують винуватість ОСОБА_9 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, однак підтверджують дотримання кримінального процесуального законодавства при проведенні досудового розслідування та допустимість отриманих в ході його проведення доказів.

Усі перераховані джерела інформації суд оцінює за правилами документа (ст. 99 КПК України), а відомості, що вони містять, визнає належними та допустимими. Враховуючи цілковиту узгодженість між собою вказаних доказів за змістом, їх єдність та взаємозв`язок за часом та характером подій, суд визнає наведені та проаналізовані вище документовані дані достовірними доказами обвинувачення.

Суд вважає, що вищевказані показання свідків та письмові докази узгоджуються між собою, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність.

Проаналізувавши докази по справі у сукупності, суд вважає їх достовірними, допустимими, об`єктивно і послідовно підтверджуючими одне одного, та такими, що доводять винність ОСОБА_9 у скоєнні злочину за викладених у вироку обставинах.

Свідчення вказаних свідків є логічними і послідовними та узгоджуються між собою та з письмовими доказами, які були перелічені раніше.

Зазначену позицію обвинуваченого щодо невизнання вини суд розцінює як спосіб уникнути від передбаченої законом відповідальності.

В ході судового розгляду також не знайшла свого підтвердження версія обвинуваченого щодо того, що він не міг продовжувати службу за станом здоров`я та не знав про нову дислокацію військової частини.

Суд вважає пред`явлене ОСОБА_9 обвинувачення доведеним і кваліфікує його дії за ч.4 ст.408 КК України як дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини які пом`якшують та обтяжують покарання, а також дані, характеризуючи особу обвинуваченого.

Враховуючи характер і ступінь тяжкості злочину, скоєного обвинуваченим, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, разом з тим, враховуючи особу обвинуваченого, який раніше не судимий всилу ст.89 КК України, має постійне місце проживання, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, також враховуючи, що обвинувачений захищав країну від зовнішньої агресії, під час несення служби в ЗСУ отримав чисельні захворювання та поранення (а.с.59, 65), суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, але необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі в межах мінімальної санкції, передбаченої ч.4 ст.408 КК України.

Під час досудового розслідування витрати відсутні. По справі цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому до набуття чинності вироку прокурором не заявлено.

В строк відбування покарання обвинуваченому необхідно зарахувати строк перебування під вартою по даному провадженню, який був затриманий 03 листопада 2023 року (а.с.55-58), зарахувавши йому відповідно до вимог ст. 72 КК України попереднє ув`язнення 03 листопада 2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

На підставі розпорядження Голови Верховного Суду України № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Гуляйпільського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м. Запоріжжя.

Керуючись ст.ст.349,369,373,374,376 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, і призначити йому покарання у вигляді П`ЯТИ років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_9 відраховувати з моменту його фактичного затримання та приведення вироку до виконання.

В строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_9 зарахувати строк перебування під вартою по даному провадженню, який був затриманий 03 листопада 2023 року, зарахувавши йому відповідно до вимог ст. 72 КК України попереднє ув`язнення 03 листопада 2023 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особами, які перебувають під вартою, протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1