Справа № 715/4162/24
Провадження № 1-кп/715/69/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03.10.2025 с-ще Глибока
Глибоцький районний суд Чернівецької області у складі:
судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Зарожани Хотинського району Чернівецької області, мешканець АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, працевлаштований водієм на ПП «АНТАРЕС», одружений, має на утриманні трьох неповнолітній дітей, одна з яких є дитиною з інвалідністю, учасник бойових дій, раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи за попередньою змовою з особами матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, та іншими на даний час невстановленими особами, умисно, протиправно, з метою незаконного переправлення особи через державний кордон України, організував незаконне переправлення однієї особи через державний кордон України до Румунії через міжнародний пункт пропуску через державний кордон для автомобільного вантажно-пасажирського сполучення з постійним і цілодобовим режимом функціонування на кордоні з Румунією - Порубне, що в с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області, за наступних обставин.
Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, термін дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - 13.05.2024, строком на 90 діб, тобто діяв на час вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим, в Україні діють обмеження на виїзд за кордон чоловіків віком від 18 до 60 років.
Так, 24.02.2022 указом Президента України № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію та постановлено здійснити призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.
У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.
Згідно п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану, зокрема встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.
Відповідно до ст. 15 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27- річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу. Поряд з цим, згідно ст. 22 даного Закону, передбачено, що граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві), встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду - до 60 років.
Враховуючи вказане, на період введення воєнного стану в Україні, на законодавчому рівні заборонено виїзд за межі території України, осіб, які підлягають мобілізації для несення військової служби, відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 01.04.2013 року № 187-р «Про відкриття пунктів пропуску через державний кордон», було відкрито міжнародний пункт пропуску через державний кордон для автомобільного вантажно-пасажирського сполучення з постійним і цілодобовим режимом функціонування на кордоні з Румунією - Порубне.
Так, на початку липня 2024 року, ОСОБА_4 підшукав одну особу з числа громадян України, якому достеменно було відомо про вищевказані тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та який бажав незаконно перетнути державний кордон України, а саме: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця м. Кривий Ріг.
Так, 14.07.2024 року ОСОБА_6 , діючи на виконання вказівки ОСОБА_4 самостійно дістався до м. Київ, де його на транспортному засобі марки «DODGE» модель «JOURNEY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_4 , який по маршруту слідування з метою уникнення виявлення пасажира прикордонними нарядами, які виконують свої функціональні обов`язки на контрольному посту «Атаки» здійснив його доставку до с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області для подальшої передачі таксисту - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який не був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_4 .
Прибувши до с. Жванець Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, ОСОБА_6 , діючи на виконання вказівки ОСОБА_4 , пересів до транспортного засобу марки «NISSAN», модель «SUNNY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який доставив ОСОБА_6 до с. Окопи Чортківського району Тернопільської області.
Прибувши до с. Окопи Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_6 зустріла невстановлена на даний час особа, яка перемістила його через річку Дністер на човні до с. Пригородок Дністровського району Чернівецької області.
Після цього до вказаного місця в с. Пригородок Дністровського району Чернівецької області знову прибув транспортний засіб марки «NISSAN», модель «SUNNY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , який забрав та доставив ОСОБА_6 на автомобільну дорогу зі сполученням м. Хотин - м. Чернівці, та в подальшому за вказівкою ОСОБА_4 до готелю «Aleanda», що адміністративних межах урочища ГУЧЗ в с. Остриця Чернівецького району Чернівецької області, де їх очікував ОСОБА_4 на транспортному засобі марки «DODGE» модель «JOURNEY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який винайняв ОСОБА_6 готельний номер № 203 у вказаному готелі та наказав очікувати на подальші вказівки
Далі, 16.07.2024 року близько 09:00 до готелю «Aleanda» прибули транспортний засіб марки «NISSAN», модель «SUNNY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 та транспортний засіб марки «DODGE» модель «JOURNEY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , який наказав ОСОБА_6 вимкнути мобільний телефон та отримав від нього грошові кошти в сумі 13 000 євро, який він мав передати особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, після його успішного незаконного переправлення через державний кордон України та дав вказівку сісти у транспортний засіб марки «NISSAN», модель «SUNNY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , після чого його автошляхом сполученням м. Чернівці - с. Порубне Чернівецького району Чернівецької області було доставлено до роздоріжжя у напрямку с. Валя Кузьмін Чернівецького району Чернівецької області, де водій та пасажир деякий час очікували подальших дій.
В подальшому до вищевказаного місця очікування прибув транспортний засіб марки «Mercedes-benz», моделі «Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням особи, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, який діяв за попередньою змовою з іншою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, ОСОБА_4 та іншими, на даний час невстановленими особами, який наказав ОСОБА_6 сідати в бус, при цьому, пасажир даного мікроавтобуса, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, наказала залізти за другий ряд сидінь в нішу та накрила його ковдрою для приховуванням від прикордонного та митного контролю, після чого особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження завіз на територію МАПП «Порубне-Сірет», що у с. Тереблече Чернівецького району Чернівецької області.
При цьому, під час проходження прикордонного контролю на запитання працівників Державної прикордонної служби України щодо кількості осіб, які перебувають у вказаному вище транспортному засобі, особа матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, умисно неодноразово вказав на одну особу менше, приховуючи факт перебування ОСОБА_6 в транспортному засобі, чим здійснив усі дії, які вважав необхідними і достатніми для доведення свого злочинного умислу до кінця.
Однак, у ході проходження прикордонного контролю, під час огляду вказаного вище автомобіля, ОСОБА_6 був виявлений працівниками Державної прикордонної служби України, а дії особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження викриті.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав частково, не заперечував фактичні обставини інкримінованого йому обвинувачення, проте заперечив корисливий мотив. Повідомив суду, що він є учасником війни та брав участь у бойових діях по захисту батьківщини. ОСОБА_6 це його зведений брат, який спочатку звернувся до нього з проханням взяти його до себе в частину коли він проходив службу, що він і зробив, а потім з часом після звільнення з військової служби його зведений брат звернувся до нього з проханням посприяти йому у незаконному перетині кордону, або знайти людей які допоможуть йому в цьому. Враховуючи, що ОСОБА_6 його зведений брат, він погодився допомогти. З цією метою він звернувся до свого знайомого ОСОБА_8 , з яким був знайомий з часу проходження військової служби, оскільки, останній маючи право виїзду за кордон, допомогав йому та побратимам з гуманітарною допомогою з закордону, з ліками для хворих побратимів, підгузками лежачим бійцям тощо. Зв`язавшись з ОСОБА_9 , останній повідомив, що зможе допомогти з переправленням брата через кордон і це буде коштувати десь 13 000 євро. Він повідомив про це брату, на що той погодився. В подальшому він сказав ОСОБА_6 приїхати в м. Київ, і звідти вони разом на автомобілі направились в сторону м. Чернівці. Доїхавши до с. Жванець біля Кам`янець Подільського, він домовився з таксистом, щоб той відвіз ОСОБА_6 в м. Чернівці оминаючи блокпости, а сам направився в с. Клишківці де проживає його мати та звідки він родом. На наступний день він приїхав до готелю де ночував брат, і в цей час останній передав йому сумку з речами де також знаходились гроші, які за вказівкою брата він мав передати особам, які його перевезуть через кордон, після його успішного перетину. Скільки точно грошей було в сумці йому невідомо, оскільки він їх не перераховував. Далі, він на своєму автомобілі, а ОСОБА_6 на таксі поїхали в сторону с. Валя Кузьміна, де зустрілись з ОСОБА_9 . Після чого брат пересів в бус ОСОБА_8 та поїхав з ним в сторону кордону, а він повернувся назад в с. Клишківці до мами. Через деякий час він дізнався, що спроба брата перетнути кордон була невдалою. Пізніше через деякий час, він через нову пошту відправив брату на м. Кривий Ріг сумку з особистими речами та грошима. Пояснив, що жодних коштів він не отримав та не розраховував отримати за свої послуги, робив це без будь якого корисливого мотиву, оскільки, мав намір допомогти брату. Вказав, що щиро кається у вчиненому, оскільки не в повній мірі розумів наслідки своїх дій та просив не призначати суворого покарання.
Крім часткового визнання вини обвинуваченим, показів свідка ОСОБА_6 , вина ОСОБА_4 підтверджується, в тому числі, дослідженими письмовими доказами, які визнані судом належними та допустимими, а саме:
- протоколом огляду місця події від 16.07.2024 року, а саме транспортного засобу марки «Mercedes-benz», моделі «Sprinter», реєстраційний номер НОМЕР_3 на КПП «Порубне» в якому при спробі незаконного перетину кордону був виявлений ОСОБА_6 ;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.07.2024 року в ході якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_7 яка сприяла у незаконному перетині кодону;
- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 26.07.2024 року в ході якого ОСОБА_10 впізнав ОСОБА_4 як особу яка організувала його незаконний перетин кордону;
- протоколом огляду мобільного телефону «Iphone 14 pro max» (IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) обвинуваченого ОСОБА_4 від 02.09.2024 року та фото таблиці ілюстрацій, відповідно до якого, у вказано телефоні зафіксовані номера телефонів особи, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, який мав здійснити незаконно переправлення ОСОБА_6 через кордон.
Сторона обвинувачення на підставі показів свідка ОСОБА_6 , вищевказаних письмових доказів ставить у вину ОСОБА_4 вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме незаконному переправленню осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення через державний кордон України, керівництві такими діями, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.
Суд, вирішуючи питання, що входить до його компетенції, як то: чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа; чи містить це діяння склад кримінального правопорушення і якою статтею закону України про кримінальну відповідальність він передбачений; чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення, діє в рамках пред`явленого обвинувачення.
Втіленням принципу справедливості судового розгляду є покладення тягаря доведення вини на сторону публічного обвинувачення. Суд може тільки надати оцінку тим обставинам, які викладені в обвинувальному акті і пересвідчитись, що вони підтверджуються належними, і допустимими доказами таким чином, щоб переконати навіть незацікавлену сторонню особу в тому, що обвинуваченим був вчинений зазначений злочин.
Оцінюючи склад злочину, суд враховує таке.
Так, безпосереднім об`єктом злочину є - встановлений порядок перетинання державного кордону України.
З об`єктивної сторони злочин характеризується вчиненням таких діянь: 1) незаконне переправлення осіб через державний кордон України; 2) організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України; 3) керівництво незаконним переправленням осіб через державний кордон України; 4) сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод.
Переправлення через державний кордон України - це дії, спрямовані на переведення, перевезення тощо осіб через умовну лінію, яка визначає межі території України. При цьому всі дії організатора, керівника такого переправлення або особи, яка сприяє йому, можуть бути повністю виконані ще до того, як особи, яких вони переправляють через державний кордон України, перетнули його.
Незаконним переправленням через державний кордон України є у випадках, коли особи переправляються через державний кордон України:
1) будь-яким способом поза відповідними пунктами пропуску;
2) у пунктах пропуску, але без відповідних документів;
3) у пунктах пропуску, але за документами, які містять недостовірні відомості про особу;
4) у пунктах пропуску, але без дозволу відповідних органів влади.
Такі дії можуть бути вчинені у співучасті з іншими суб`єктами злочину безпосередньо чи шляхом використання інших осіб, які відповідно до закону не підлягають кримінальній відповідальності.
Із суб`єктивної сторони цей злочин вчиняється з прямим умислом.
Організація, керівництво та сприяння незаконного переправлення осіб через державний кордон України обвинуваченого ОСОБА_4 , яка полягала в тому, що останній знайшов особу, яка мали безпосередньо переправити ОСОБА_6 через кордон, дізнався щодо вартості переправлення, перевіз останнього з м. Києва до с. Жавнець в Хмельницькій області, там організував його транспортування до м. Чернівці з уникненням блокпостів, звідки супроводжував ОСОБА_6 до с. Валя Кузьмина де передав останнього особам, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які безпосередньо мали переправити останнього через кордон, яке інкримінується обвинуваченому доведена дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показами свідка.
Покази свідка ОСОБА_6 , який безпосередньо був допитаний судом, повністю узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_4 , матеріалами кримінального провадження, наданими стороною обвинувачення, що були досліджені в ході судового розгляду кримінального провадження, а відтак суд не має підстав не довіряти цим показам.
Однак, покази свідка, як і інші досліджені у ході судового слідства матеріали кримінального провадження жодним чином не підтверджують наявність в діях ОСОБА_4 корисливого мотиву від сприяння переправлення особи через державний кордон України, оскільки не доводять отримання самими обвинуваченими будь-яких коштів, матеріальних благ або іншої користі за вчинення протиправних дій, або отримання ним матеріальних благ або користі у майбутньому.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав на те, що ОСОБА_6 це його зведений брат, при цьому стверджував, що скоїв злочин, оскільки, бажав допомогти брату. Категорично заперечував отримання будь-яких матеріальних благ за вчинене, при цьому повідомив, що кошти, які йому залишив ОСОБА_6 він мав передати, особі, яка безпосередньо переправить брата через кордон, вже після самого перетину. Вказав, що після невдалого переправлення брата через кордон, сумку з коштами відправив брату в м. Кривий ріг.
Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив суду, що будь яких коштів ОСОБА_4 за його послуги не давав і не мав йому дати, а останній допомагав йому як брату. Кошти, які він лишив ОСОБА_4 останній мав передати тій особі, які здійснювала його безпосереднє переправлення, проте після невдалого перетину кордону, ОСОБА_4 повернув йому в повному розмірі кошти, які він йому лишив.
Таким чином, стороною обвинувачення не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження корисливого мотиву в діях ОСОБА_4 , при цьому отримання останнім коштів від ОСОБА_6 для їх передачі третій особі, без інших доказів, не може свідчити про корисливий мотив обвинуваченого, а свідчить про його сприяння та посередництво у незаконному переправленні ОСОБА_6 через кордон.
Частиною 3 статті 370 КПК України та частиною 1 статті 94 КПК України встановлено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження.
Приписами статті 337 КПК України визначено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.
Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі 366/3050/16-к.
Згідно ч.2 та ч.4 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на користь такої особи.
Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті 23 Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» № 5 від 29.06.1990, всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь обвинуваченого.
Отже, суд вважає, що така кваліфікуюча ознака в діях обвинуваченого ОСОБА_4 , як «вчинення злочину з корисливих мотивів» не знайшла свого підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим дії обвинувачених слід перекваліфікувати із ч.3 на ч.2 ст.332 КК України.
Принцип змагальності є наскрізним, і він не вичерпується реалізацією положень ст.290 КПК України. Навпаки, після передачі кримінального провадження до суду, саме суд, у ході розгляду справи під час безпосереднього дослідження кожного доказу у змагальній процедурі забезпечує безпосереднє дотримання принципу змагальності (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2019 у справі №13-43кс19).
Відповідно до ст.94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
На підставі викладеного, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у незаконному переправленню осіб через державний кордон України, організації, керівництві такими діями, сприяння його вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів, за кваліфікуючими ознаками: вчинене за попередньою змовою групою осіб передбаченого ч.2 ст.332 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена поза розумним сумнівом, і саме така кваліфікація дій обвинувачених є правильною.
Відповідно до статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації це покарання за своїм видом та розміром повинно бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.
Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 є: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого є вчинення злочину з використанням умов воєнного стану.
Вирішуючи питання про розмір і вид покарання, яке слід призначити обвинуваченому ОСОБА_4 і встановлюючи ступінь його вини у вчиненому злочині, суд дає оцінку не тільки окремому вчинку обвинуваченого, а також і його особистості, наскільки вона проявилася у його злочинних діях, мотиви скоєння злочину.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, в тому числі дитину з інвалідністю. До кримінальної відповідальності притягується вперше, при цьому відсутні відомості про притягнення його до адміністративної відповідальності. Офіційно працевлаштований, має позитивні характеристики як по місцю роботи так і по місцю проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є учасником бойових дій, брав активну участь у захисті батьківщини, як до так і після повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України. Після звільнення з військової служби продовжив свою допомогу Збройним Силам України як наданням волонтерської допомоги, про що свідчать чисельні подяки, які є в матеріалах кримінального провадження, на безоплатній основі перебуває у Добровольчому формуванні Переяславської міської територіальної громади№2, 137-го Батальону територіальної оборони Бориспільського району.
Суд також позитивно оцінює проявлену громадянську позицію обвинуваченим, яка проявилася у наданні згоди на перерахунок частину грошових коштів з застави у розмірі 100 000 гривень на потреби Збройних Сил України.
Враховуючи викладене, виходячи з принципів: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки таке покарання за даних обставин справи були б надмірно суворим, а обвинуваченому слід призначити мінімальне покарання в межах санкції ч.2 ст.332 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права займатись певною діяльністю на визначений строк, із застосуванням положень ст.75 КК України оскільки його виправлення можливе без відбуття покарання у вигляді позбавлення волі з випробувальним терміном, на протязі якого обвинувачений буде перебувати під певним контролем держави та знаходитись у стані певного остраху за будь-які наступні життєві події. Поведінка такої піднаглядної людини, повинна бути більш виваженою, більш стриманою, більш контрольованою ніж звичайної людини, оскільки навіть незначне правопорушення може призвести особу до заміни покарання на реальне його відбуття.
Призначаючи покарання з випробуванням, суд вважає за необхідне застосувати положення ст. 76 КК і покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 ряд обов`язків.
Підстав для застосування вимог ст. 69 КК України при призначенні покарання обвинуваченому суд не знаходить.
Призначення вказаного покарання, буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.
Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, суд не вбачає підстав для зміни раніше обраного йому запобіжного заходу у вигляді застави.
Процесуальні витрати та питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370, 374, 377 КПК України суд,-
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.332 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаної із наданням логістичних послуг з перевезення пасажирів у прикордонних районах та прикордонних зонах України строком на 3 (три) роки.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 3 (три) роки та покладенням на нього відповідно до ст.76 КК України ряду обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
До набрання вироком законної сили, запобіжний захід у виді застави відносно ОСОБА_4 , обраний ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 20.09.2024 року - залишити в силі.
Покласти на ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили наступні обов`язки:
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання чи роботи;
- з`явитися за першою вимогою до прокурора чи суду.
Отримувач: Національний банк України
Призначення: допомога ЗСУ.
Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави за проведення експертизи в сумі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.
- автомобіль марки «DODGE» модель «JOURNEY», червоного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити власнику ОСОБА_12 , скасувавши арешт накладений на нього ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23.09.2025 року;
- мобільний телефон марки « Iphone 14 pro max» (IMEI: НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ) та блокнот жовтого кольору з чорновими записами які зберігаються у камері зберігання речових доказів ВП №4 (м. Герца) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області повернути власнику ОСОБА_4 ;
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом тридцяти діб з дня його проголошення.
СУДДЯ: