Справа № 180/2259/25
У Х В А Л А

12 лютого 2026 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Марганець, кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.1 ст.115, ч.1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор заявила клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого, оскільки строк дії запобіжного заходу закінчується 15 лютого 2026 року, на даний час провадження не розглянуто та потребує часу для розгляду, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, наявні, тому просила суд продовжити дію запобіжного заходу на 60 днів.

Обвинувачений у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, просив змінити обраний відносно нього запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт зазначивши, що продуктами харчування його буде забезпечувати знайома, а саме, хрещена мати його сина. Заставу просив не застосовувати, оскільки не має коштів для її внесення.

Захисники у судовому засіданні зазначили про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, просили суд застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме, цілодобовий домашній арешт, в разі продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити мінімальний розмір застави.

Суд заслухавши учасників процесу вважає, що обвинуваченому слід продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів - по 12 квітня 2026 року, включно.

Суд, в обґрунтування обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою посилався на те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше несудимий, неодружений, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, забезпечує особам, яким обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення «законності» позбавлення свободи, що означає необхідність перевірки не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою. При цьому рішення суду про продовження строку тримання під вартою, не може базуватися на первісних підставах, що слугували для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Суд має з`ясувати можливість застосування до особи, яка тримається під вартою, будь-яких альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою.

Оскільки, обставини на які посилався суд при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, суд вважає, що інший запобіжний захід не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, - ОСОБА_6 , обвинувачуються у тому, що вчинив особливо тяжкий злочин, за який може бути призначено покарання до 10 років позбавлення волі, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, чим перешкоджати кримінальному провадженню, яке є суспільним інтересом, що незважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні.

Оскільки ОСОБА_6 у судовому засіданні зазначив, що не має коштів на внесення застави та просив не застосовувати відносно нього даний альтернативний запобіжний захід, також враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави, у відповідність ч.4 ст. 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 12 квітня 2026 року.

В задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим з дня вручення її копії.

Суддя: ОСОБА_1