Справа № 1-93/08
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" жовтня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представників Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_8 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку (постанови) стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.06.2008 Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 71 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011 в силу ст. 82 КК України невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців двадцять вісім днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

На розгляд до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_8 про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку (постанови) стосовно засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час перебування на обліку з 17.01.2021 року у Салтівському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_9 17.01.2012 року був під особистий підпис ознайомлений з порядком відбування покарання у виді виправних робіт, та у подальшому приступив до його відбуття, відрахування із заробітної плати почато з 20.01.2012 року, протягом січня 2012 року по липень 2012 року перераховано в дохід держави суму у розмірі 1298 гривень 74 коп. (облікова картка о/с № 04/2012).

22.06.2012 року до Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області з Салтівського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області надійшла особова справа відносно ОСОБА_9 , засудженого 20.06.2008 року Печерським районним судом м. Києва за ч.4 ст.190, ч.3 ст.71 КК України до покарання у виді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два на роки. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011 року в силу ст.82 КК України невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 28 (двадцять вісім) днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку, для подальшого виконання.

25.06.2012 року гр. ОСОБА_9 під особистий підпис був ознайомлений з порядком відбування покарання у виді виправних робіт, та у подальшому приступив до його відбуття, однак з 27.08.2012 засуджений покинув своє місце проживання. Внаслідок подальшого проведення розшукових заходів щодо встановлення місця знаходження засудженої особи, уповноважений орган з питань пробації направляв матеріали щодо оголошення у розшук громадянина ОСОБА_9 , а саме: клопотання про передачу матеріалів для оголошення у розшук від 25.10.2012 року № 22/16/29-2005, клопотання про передачу матеріалів для оголошення у розшук від 15.04.2013 року № 22/16/29-669.

Також за ухилення від відбування покарання відносно ОСОБА_9 внесені данні до ЄРДР №0000215 від 29.08.2013 щодо притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Проте, зазначене кримінальне провадження було закрито на підставі ч.1 ст.284 КПК України.

В результаті проведення розшукових заходів місце знаходження гр. ОСОБА_9 було встановлено, громадянин ОСОБА_9 надав письмове пояснення, в якому зазначив, що мешкає у АДРЕСА_2 та проходить лікування за іншими прізвищами у клінічній лікарні «Феофанія» за адресою: м. Київ, вул. Академіка Заболотного, 21; у ТОВ «Медична клініка «Іновація» за адресою: Київська область, Вишгородський район, с. Лютіж, вул. Вітряного, 69-А; у Філії «Медичний центр «Кібер Клініка Спіженка» за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Капітанівка, вул. Радянська, 21; у Національному інституті рака МОЗ України за адресою: м. Київ, вул. Ломоносова, 33/43. За порушення умов та порядку покарання засудженому було винесено письмове попередження від 03.10.2016 . У подальшому було встановлено, що за зазначеними адресами громадянин ОСОБА_9 не мешкав та не проходив лікування.

Також, відносно ОСОБА_9 Полтавським відділом поліції ГУ НП в Полтавській області було відкрито кримінальне провадження №0004050 від 03.10.2016 , яке було закрите 31.10.2016 у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.263 КК України, повідомлення про підозру не оголошувалось, запобіжний захід не обирався.

Оперативно-розшукова справа № 6113058 щодо ОСОБА_9 була закрита 05.10.2016 року. Однак з грудня 2016 року місце знаходження засудженого знов не виявилось можливим встановити.

14.12.2016 стало відомо, що відповідно до отриманої інформації з СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві відносно ОСОБА_9 відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.190 КК України, внесене до ЄРДР №0000127 від 11.01.2014 , проте станом на грудень 2016 жодній особі у вказаному провадженні не повідомлялось про підозру. Станом на 17.04.2019 відповідно до отриманої інформації з СВ ВП №1 Шевченківського УП ГУНП у м. Києві досудове розслідування в зазначеному кримінальному проваджені не проводиться та скеровано до Київської місцевої прокуратури №10. Відповідно до відповіді з Київської місцевої прокуратури №10, процесуальне керівництво в указаному кримінальному проваджені не здійснювалось. Станом на теперішній час до суду матеріали не направлялись.

Уповноважений орган з питань пробації неодноразово направляв матеріали щодо оголошення у розшук громадянина ОСОБА_9 , а саме: клопотання про передачу матеріалів для оголошення у розшук від 30.12.2016 року №22/17/29-3054, клопотання про передачу матеріалів для оголошення у розшук від 18.10.2018 року № 1094/24/29-18 , клопотання про передачу матеріалів для оголошення у розшук від 10.04.2020 року № 24/17/2065-20. На теперішній час відносно гр. ОСОБА_9 заведено РС «Розшук», проводяться заходи з метою встановлення місця знаходження останнього.

В період перебування на обліку уповноваженого органу з питань пробації громадянин ОСОБА_9 притягувався до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, відповідні запити неодноразово направлялись до Первомайського міськрайонного суду Харківської області за належністю. Проте, згідно відповіді суду, в суді не перебувало зазначене кримінальне провадження. Розглядалось кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (інша особа). Станом на 16.05.2023 згідно відповіді з Первомайського міськрайонного суду Харківської області в провадженні суду відсутні данні відносно ОСОБА_9

08.06.2023 уповноважений орган з питань пробації вкотре направив матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності стосовно громадянина ОСОБА_9 за вих. №24/17/2528-23. Відносно ОСОБА_9 були внесені данні до ЄРДР №0000332 від 12.06.2023 щодо притягнення засудженого до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Проте, зазначене кримінальне провадження, у подальшому, постановою від 30.11.2023 закрито у зв`язку із відсутністю складу кримінального проступку.

За період перебування на обліку ОСОБА_9 притягувався до адміністративної відповідальності: за ч.5 ст.121 КУпАП, згідно відповіді Управління патрульної поліції в Полтавській області від 04.08.2023 , постанова для примусового виконання направлена до відділу державної виконавчої служби. На даний час постанова з відділу державної виконавчої служби не надходила до уповноваженого органу з питань пробації; за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно постанови Київського районного суду м. Полтави від 16.12.2022 до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; за ч.1 ст.130 КУпАП, згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2023 , до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік; - за ч.5 ст.126 КУпАП, згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 30.03.2023, до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 5 років, без оплатного вилучення транспортного засобу; - за ч.3 ст.130 КУпАП, згідно постанови Солом`янського районного суду м. Києва від 14.06.2023, до адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 51000 грн., з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 10 років.

Київський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області виконав усі дії в межах повноважень для виконання постанови Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011.

Засуджений був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання у виді виправних робіт. До кримінальної відповідальності по ст. 389 КК України притягнений не був. З моменту винесення вироку (постанови) і станом на 01.04.2024 , згідно довідки про притягнення до кримінальної відповідальності УЛАП ГУ НП в Харківській області, громадянин ОСОБА_9 не притягувався до кримінальної відповідальності.

Строк давності виконання віщевказаного вироку (постанови) щодо гр. ОСОБА_9 не переривався і минув, що відповідає положенням п.1 ч.1 ст.80 КК України, згідно з яким особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано протягом двох років у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

При цьому, зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду не відбувалося в силу не визнання гр. ОСОБА_9 винним в ухиленні від відбування покарання вироком суду, питання про притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України не вирішувалось.

Перебіг давності виконання вироку відносно засудженого ОСОБА_9 не переривався, не зупинявся, підстав вважати, що засуджений ухиляється від відбування покарання не має. Громадянин ОСОБА_9 не вчинив нового кримінального правопорушення, таким чином, перебіг давності виконання вироку відносно гр. ОСОБА_9 не переривався.

Вищевикладене свідчить, що для звільнення від відбування покарання гр. ОСОБА_9 у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (постанови) на підставі ч.1 ст.80 КК України, правові перешкоди відсутні.

На підставі викладеного, просить звільнити засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного покарання у вигляді 1 (один) рік 9 (дев`ять) місяців 28 (двадцять вісім) днів виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку (постанови).

Представник Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області в судовому засіданні подання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав наведених в ньому.

Прокурор в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення подання, оскільки засуджений ОСОБА_9 ухилився від відбування покарання до закінчення строку давності виконання обвинувального вироку.

ОСОБА_9 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Заяв про відкладення судового засідання, чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, поважні причини неявки суду не повідомив.

Судовий виклик ОСОБА_9 здійснювався також відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України, шляхом публікації виклику в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження -газеті «Урядовий кур`єр» від 03.10.2025 у № 202 (8127).

Дослідивши матеріали особової справи та надані до суду докази в їх сукупності, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до частини 1 статті 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Так, згідно з вироком Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2008 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна. На підставі частини 3 ст. 71 КК України невідбуте додаткове покарання за вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02.06.2005 позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки, повністю приєднано до основного покарання, призначеного за цим вироком, визначивши ОСОБА_9 остаточне покарання у вигляді позбавлення волі строком на шість років з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю, строком на два роки.

Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011 замінено засудженому ОСОБА_9 невідбуту частину основного покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців двадцять вісім днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2008 разом з постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011 надійшов 10.01.2012 на виконання до Кримінально-виконавчої інспекції управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Харківській області, заведено особову справу № 04/2012.

25.06.2012 ОСОБА_9 ознайомлений з порядком відбування покарання у виді виправних робіт, проте з 27.08.2012 засуджений покинув своє місце проживання.

Для встановлення місцезнаходження громадянин ОСОБА_9 органом пробації проведено початкові розшукові заходи. Однак, вжитими заходами місцезнаходження засуджену не встановлено.

Відповідно до даних, які містяться у витягу з ЄРДР по кримінальному провадженню №0000215 від 29.08.2013, у Київському відділі поліції ГУНП в Харківській області перебували матеріали вказаного кримінального провадження за фактом того, що 29.08.2013 до прокуратури Київського району надійшли матеріали з Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області за фактом ухилення невстановленої особи від відбування покарань у вигляді виправних робіт та позбавлення права обіймати посади, пов`язаних з виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків.

Указане кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України 26.06.2020.

Згідно з даними, які містяться у постанові про закриття кримінального провадження від 30.11.2023 дізнавача сектору дізнання ХРУП №1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 , в провадженні СД ХРУП №1 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за №0000332 від 12.06.2023, за ознаками кримінального проступку. за передбаченого ст. 395 КК України, за фактом того, що до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали з Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області, щодо ОСОБА_9 який ухилясться від відбуття покарання у вигляді виправних робіт.

Відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за №0000332 від 12.06.2023 за ч.2 ст.389 КК України.

Вказаною постановою закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення (проступку) передбаченого ч.2 ст.389 КК України.

Станом на 01.04.2024 ОСОБА_9 не вчинив нового правопорушення, що підтверджується вимогою Управління інформаційно-аналітичної підтримки Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Законом України «Про пробацію» встановлено, що метою пробації є забезпечення безпеки суспільства шляхом виправлення засуджених, запобігання вчиненню ними повторних кримінальних правопорушень.

Орган пробації - центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері пробації. Пробація - система наглядових та соціально-виховних заходів, що застосовуються за рішенням суду та відповідно до закону до засуджених, виконання певних видів кримінальних покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 3 статті 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, враховуючи, ст. 26 КВК України, ст. 537 КПК України та принципи кримінального судочинства, подання органу пробації має бути обґрунтованим та підтвердженим належними доказами.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Виправні роботи, відповідно ст. 57 КК України, є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Статтею 57 КК України передбачено поняття виправних робіт та порядок їх відбуття.

Частина 2 статті 389 КК України передбачає наслідки ухилення від виконання покарання у виді громадських робіт.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Згідно з ч. 3 ст. 80 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

Згідно з ч. 4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч. 1 та ч. 3 цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від його відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Так, положення ст. 80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст. 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Судом досліджено відповідь з ХРУП №1 ГУНП в Харківській області від 24.03.2024 (арк.240-241 т.6 особової справи) щодо розшуку ОСОБА_9 , який ухиляється від органів пробації, заслухано пояснення органу пробації що ОСОБА_9 дійсно був оголошений в розшук, але не у зв`язку з притягненням до кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт); прокурор також зазначив, що відносно ОСОБА_9 не розпочато кримінальне провадження за ч. 2 ст. 389 КК України і останній не оголошувався у розшук відповідно до вимог КПК України за ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт), матеріали провадження не містять.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст.389 КК України ухилення від виконання покарання у виді виправних робіт супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суд застосовує правовий висновок Верховного Суду України у справі № 5-324кс15 (постанова від 24.12.2015), та вважає, що підстав для зупинення перебігу давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_9 з підстав ухилення засудженого від відбування покарання не було.

Суду не надано будь-яких належних, достовірних, переконливих доказів на підтвердження факту ухилення засудженого ОСОБА_9 від відбування покарання за обвинувальним вироком суду.

Оскільки в матеріалах особової справи засудженого ОСОБА_9 відсутні дані про ухилення останнього від відбування покарання, та про вчинення нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст. 152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливого тяжкого.

Враховуючи вищенаведене та той факт, що на даний час закінчились строки давності виконання обвинувального вироку Печерського районного суду м. Києва від 20.06.2008, факт ухилення від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, оскільки наявні підстави для звільнення ОСОБА_9 від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст. 80 КК України.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_8 , про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання обвинувального вироку засудженого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537,539 КПК України, ст.ст. 152,165,166 КВК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Подання начальника Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_8 , про звільнення від відбуття покарання у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку (постанови) стосовно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого 20.06.2008 Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 71 КК України до покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки; постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011 в силу ст. 82 КК України невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців двадцять вісім днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, - задовольнити.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Печерського районного суду м.Києва від 20.06.2008 за . 4 ст. 190, ч. 3 ст. 71 КК України, у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією майна, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із виконанням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих обов`язків, а також займатися підприємницькою діяльністю строком на два роки, який постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2011 в силу ст. 82 КК України невідбута частина основного покарання у виді позбавлення волі строком на один рік дев`ять місяців двадцять вісім днів замінена більш м`яким покаранням у виді виправних робіт з відрахуванням в дохід держави 20 % заробітку, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом семи днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 14.10.2025.

Суддя ОСОБА_1