Справа № 132/3203/25
Провадження №1-кп/132/469/25
Вирок

Іменем України

05 грудня 2025 року Калинівський районний суд Вінницької області

в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в м. Калинівка кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002302 від 27.05.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Колодіїв Галицького району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора Вінницької спеціалізованої прокуратури

у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді помічника гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГ України, у військовому званні «солдат», в порушення ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 26 Закону України «Про обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст.ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом обману, перебуваючи у розташуванні військової частини НОМЕР_1 НГ України, яка дислокується у за адресою: АДРЕСА_2 , 24.10.2024 подав письмовий рапорт про його звільнення з військової служби, у відповідності до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у зв`язку із сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дружиною ОСОБА_5 , як особою з інвалідністю II групи, долучивши до рапорту засвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 копії завідомо підроблених офіційних документів - довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ІВК № 001292 та посвідчення серії ААГ №162415, які містять завідомо неправдиві відомості про встановлення ОСОБА_5 інвалідності ІІ групи.

З метою перевірки підстав для звільнення з військової служби за сімейними обставинами солдата ОСОБА_3 , а саме достовірності довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ІВК № 001292, виданої на ім`я ОСОБА_5 , командуванням військової частини НОМЕР_1 НГ України направлено відповідний запит до Івано-Франківського обласного бюро медико соціальної експертизи.

Відповідно до листа Івано-Франківського обласного бюро МСЕ №1425 від 21.11.2024, ОСОБА_5 , 2000 року народження, комісіями МСЕ Івано-Франківської області не оглядалась і зазначена довідка їй не видавалась, що стало підставою для відмови ОСОБА_3 у звільненні із військової служби.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, виконав усі дії, які вважав необхідними для введення в оману командування військової частини НОМЕР_1 НГ України, про нібито існування законних підстав для його звільнення з військової служби, проте не довів кримінальне правопорушення до кінця, з причин, що не залежали від його волі.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала обставини, викладені в обвинувальному акті даного кримінального провадження, щодо повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України.

Враховуючи думку учасників судового процесу, суд визнав недоцільним досліджувати інші докази по кримінальному провадженню, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин.

З урахуванням думки учасників судового провадження, суд вважає необхідним допитати в судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_3 , а також дослідити докази, що характеризують обвинуваченого.

Також обвинуваченому ОСОБА_3 суд роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєному визнав повністю за обставин вказаних в обвинувальному акті. Суду показав, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи військову службу на посаді помічника гранатометника 1-го відділення 1-го взводу оперативного призначення 2-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 НГ України, у військовому званні «солдат», 24.10.2024 подав письмовий рапорт про його звільнення з військової служби, у зв`язку із сімейними обставинами, а саме у зв`язку з необхідністю постійного догляду за дружиною ОСОБА_5 , як особою з інвалідністю II групи, та долучив до рапорту засвідчені приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу ОСОБА_6 копії завідомо підроблених офіційних документів - довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії ІВК № 001292 та посвідчення серії ААГ №162415. У вчиненому щиро розкаюється та бажає в подальшому проходити військову службу.

На досудовому слідстві дії обвинуваченого ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України, як незакінчений замах на ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом обману, вчиненому в умовах воєнного стану.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Разом із цим, суд враховує, що під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, надавав суду правдиві показання щодо обставин кримінального правопорушення, що на думку суду свідчить про наявність усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечних наслідків його діяння, і як наслідок, його розкаяння у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене, суд, відповідно до ч.1.п.1 ст. 66 КК України, визнає обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , його щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, в ході досудового розслідування та під час судового розгляду не встановлено.

По даному кримінальному провадженню цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів та речові докази відсутні.

Під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст. 58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених цим Кодексом, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк.

При обрані виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_1 , за місцем проходження військової служби характеризується позитивно, обставини, які пом`якшують його покарання, а саме те, що він щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, а також те, що ці обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд вважає можливим застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_3 положення ст. 69 КК України та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, а саме покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, що суд вважає повинно бути достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, враховуючи позицію обвинуваченого ОСОБА_3 , який і в подальшому бажає проходити військову службу, суд вважає за можливе, на підставі ст.58 КК України, замінити обвинуваченому ОСОБА_3 призначене покарання на службове обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік із щомісячним відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349 ч.3, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 409 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України, тобто більш м`яке ніж передбачене санкцією статті, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Згідно ст. 58 КК України замість призначеного покарання 1 (один) рік позбавлення волі призначити ОСОБА_3 покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцять) відсотків в дохід держави.

Під час відбування цього покарання засуджений ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Вирок може бути оскарженим до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ ОСОБА_1