Провадження № 1-кс/344/8516/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , законного представника ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 194 Кримінального кодексу України, в рамках кримінального провадження, внесеного 04 грудня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002023,-

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчий СВ Івано-Франківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 за погодженням з прокурором Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним клопотанням.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 09 грудня 2025 року, дану справу передано для розгляду слідчому судді ОСОБА_1 .

Доводи клопотання.

Слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області розслідується кримінальне провадження № 0002023 від 04 грудня 2025 рокуза ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що неповнолітній ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 30.11.2025, отримав сповіщення у застосунку «Telegram» на свій мобільний номер телефону НОМЕР_1 від користувача з ім`ям « ОСОБА_8 » з пропозицією отримання грошової винагороди за певну роботу. Зацікавившись даним повідомленням, неповнолітній ОСОБА_4 розпочав спілкування із невстановленою особою в застосунку «Telegram» щодо умов роботи, яку необхідно виконати та за яку він отримає грошову винагороду.

У ході вказаного спілкування ОСОБА_4 стало відомо від невстановленої особи про те, що за певні суми коштів необхідно вчиняти підпали майна, а саме автомобілів як військовослужбовців Збройних Сил України, так і цивільного населення.

У свою чергу, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер пропозицій невстановленого користувача месенджеру «Telegram», з корисливих мотивів надав згоду вчиняти підпали автомобілів за грошову винагороду. У відповідь невстановлений користувач месенджеру «Telegram» надав детальні інструкції з приводу вчинення підпалів автомобілів, наголосив на необхідності провести розвідку, тобто знайти автомобіль, сфотографувати його, надіслати фото автомобіля через застосунок «Telegram» йому на погодження, а потім, дотримуючись засобів конспірації, підпалити його та зафіксувати процес підпалу за допомогою відеозйомки.

02 грудня 2025 року ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні магазину «Епіцентр-К», що по вул. Героїв Миколаєва, 129-А, с. Угорники Івано-Франківської ТГ, підшукував та придбав засіб для вчинення підпалу, а саме дві пляшки уайт-спіриту об`ємом 1 літр.

04 грудня 2025 року близько 05 години 50 хвилин неповнолітній ОСОБА_4 вийшов з місця проживання, що за адресою АДРЕСА_1 , та рухався територією с. Микитинці, Івано-Франківської територіальної громади, де неподалік будинку №52 по вул. Українських Декабристів, с. Микитинці Івано-Франківської ТГ, побачив припаркований автомобіль марки «PEUGEUT 5008» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 та фактично перебуває в користуванні ОСОБА_10 .

Керуючись корисливими мотивами, з метою отримання грошових коштів від невстановленого користувача месенджеру «Telegram», неповнолітній ОСОБА_4 , але при цьому розуміючи, що автомобіль не належить військовослужбовцю, прикріпив на передньому та задньому вітрових вікнах автомобіля самостійно сформовані наліпки із липучої стрічки білого кольору у вигляді «хреста», сфотографував вказаний автомобіль та відправив фото особі, що запропонувала роботу.

Надалі ОСОБА_4 вийняв зі свого рюкзака ємність із заздалегідь підготовленою горючою речовиною та, реалізовуючи злочинний умисел, діючи умисно, з корисливою метою, перебуваючи на вказаній вище території, наблизився до автомобіля марки «PEUGEUT 5008» синього кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , облив вітрове скло вказаного автомобіля легкозаймистою речовиною та підпалив її за допомогою сірників.

Окрім того, ОСОБА_4 , діючи згідно попередньої злочинної домовленості, використовуючи мобільний телефон з відеокамерою, зафіксував момент підпалу та горіння автомобіля, після чого покинув місце вчинення злочину. Внаслідок пожежі вогнем було повністю знищено моторний відсік, кузов та салон автомобіля.

У подальшому ОСОБА_4 , з метою отримання грошової винагороди за вчинений злочин, використовуючи застосунок «Telegram», відправив зроблений відеозапис підпалу автомобіля марки «PEUGEUT 5008» синього кольору, невстановленому досудовим розслідуванням користувачу месенджеру «Telegram».

Внаслідок підпалу автомобіля ОСОБА_10 спричинено майнову шкоду.

05 грудня 2025 року неповнолітньому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець смт. Магдалинівка Магдалинівського району Дніпропетровської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , та житель АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з неповною середньою освітою, учень 11 класу Микитинецького ліцею Івано-Франківської міської ради, непрацюючий, неодружений, на утриманні нікого не має, РНОКПП НОМЕР_3 , раніше не судимий.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом огляду мобільного телефону, довідкою-аналізом відеозаписів та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , відповідно до

ст. 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у вигляді десяти років позбавлення волі.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексуУкраїни, зокрема ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування і суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких обставин слідчий за погодженням з прокурором просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Позиція учасників справи у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор підтримав вимоги клопотання на підставах, викладених у клопотанні.

Законний представник підозрюваного пояснила, що заперечень щодо запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту немає.

Підозрюваний не заперечував щодо задоволення вимог клопотання.

У судовому засіданні захисник пояснив, що враховуючи позицію підозрюваного, проти застосування запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту не заперечує.

Оцінка та висновки слідчого судді.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, законного представника, підозрюваного, захисника, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно частини першої статті 176 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Відповідно до частини першої та другої статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно частини першої статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо наявності обґрунтованої підозри.

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так у своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

У пункті 184 рішенні у справі «Мерабішвілі проти Грузії» Європейський суд з прав людини вказав, що обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

Обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованому підозрюваному кримінального правопорушення підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілого, протоколом огляду мобільного телефону, довідкою-аналізом відеозаписів та іншими зібраними матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити вказані правопорушення.

Щодо наявності ризиків.

Виходячи із приписів статті 184 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий (прокурор), як в клопотанні, так і в суді, зобов`язаний зазначити один або кілька ризиків, вказаних у статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, послатися на обставини, на підставі яких він дійшов висновку про наявність такого ризику або ризиків у вигляді відповідних дій підозрюваного, і на докази, що підтверджують ці обставини.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не існують та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності цього ризику слідчий суддя враховує те, що підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинений злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років, може намагатись уникнути покарання.

Враховуючи ці обставини у сукупності з особою підозрюваного ОСОБА_4 та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик вчинити інше кримінальне правопорушення.

Даний ризик, передбачений у пункту 5 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, є реальним, оскільки ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою незаконного збагачення.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів

для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваної, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваної достатніх коштів для внесення застави, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

У судовому засіданні доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а тому до підозрюваного, враховуючи наведені у клопотанні ризики, репутацію підозрюваного, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, те, що стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, з урахуванням вимог статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, слід застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваному у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин залишати місце свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.

На переконання слідчого судді, перебування під домашнім арештом забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, даний запобіжний захід є співмірним і доцільним у даному кримінальному провадженні, реалізація цього запобіжного заходу не позбавляє підозрюваного права під час перебування під домашнім арештом звернутися до слідчого чи прокурора про надання дозволу на залишення місця проживання.

Крім того, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного слід покласти обов`язки, визначені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 07 лютого 2026 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду у нічний період доби з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України обов`язки, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою та у призначений час;

- не відлучатись із міста Івано-Франківськ без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого проживання та/або місця роботи (навчання);

- здати до відповідних органів державної влади свій документ для виїзду за кордон за наявності такого документу.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 07 лютого 2026 року включно.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, а контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 12 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1