279/7723/24 1-кс/279/1345/25 УХВАЛА

10 жовтня 2025 року м. Коростень
На обґрунтування поданого клопотання заявник зазначає, що в даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 є власником автомобіля марки « NissanNV400», д.н.з. НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 . ДТП за участі вказаного ТЗ було скоєно під керуванням іншої особи.
Відповідно до ухвали слідчого судді від 24.12.2024 зазначено, що метою накладення арешту є збереження речових доказів, його повернення може призвести до його знищення або зникнення.
Крім того вказує, що власник майна тривалий час позбавлений можливості користуватись майном, а скасування арешту не завдасть шкоди інтересам розслідування, отже, продовження арешту суперечить інтересам власника майна.
Протоколом повторного автоматизованого визначення слідчого судді від 07.10.2025 року розгляд вказаного клопотання переданий ОСОБА_1 , призначений до розгляду на 08:30 годин 10.10.2025 року.
Учасники провадження про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, шляхом направлення повісток.
Представник власника майна адвокат ОСОБА_5 в режимі відеоконференції підтримав подане ним клопотання, просив задовольнити.
Від прокурора Коростенської окружної прокуратури 10.10.2025 року до суду надійшла заява, в якій проти задоволення клопотання заперечує, оскільки в кримінальному провадженні триває досудове слідство, рішення не прийнято.
Слідчий СВ Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області про дату, час місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, заперечень та клопотань не подав.
Слідчий суддя, дослідивши мотиви поданого клопотання, долучені на його підтвердження докази, з урахуванням доводів учасників провадження, дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 1,5 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Судді мають право на доступ до усіх інформаційних ресурсів Реєстру, в тому числі до інформації, визначеної статтею 7 цього Закону.
Згідно з ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області у справі № 279/7723/24 від 24.12.2024 року зазначено, що 20.12.2024 близько 20 год. 00 хв. на 172 км. + 400 м. а/д «КИЇВ-КОВЕЛЬ-ЯГОДИН» поблизу с-ще Лугини Коростенського району Житомирської області водій автомобіля «Nissan NV400», р/н НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , рухаючись в напрямку м. Ягодин, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , який перетинав проїзну частину зліва на право відносно напряму руху ТЗ. Внаслідок даної події пішохід ОСОБА_7 , який від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці події.
В ухвалі слідчий суддя встановив, що є всі підстави вважати, що вилучене майно може бути використано як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Повернення вилученого майна може призвести до його зникнення чи знищення.
Слідчим суддею у даному розгляді встановлено, що власником автомобіля марки « Nissan NV400», 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .
Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває понад 9 місяців. Прокурор, заперечуючи щодо задоволення клопотання, вказав, що остаточне рішення не прийнято, однак не спростував доводів представника власника майна про те, що подальша потреба у збереженні арештованого майна як речового доказу відпала, зокрема з тих підстав, що проведені необхідні експертизи та інші слідчі дії з даним транспортним засобом.
Накладення арешту на майно становить втручання у право особи мирно володіти своїм майном, передбачене ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому при його застосуванні суд повинен оцінювати розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. При цьому втручання у права та свободи осіб завжди повинно бути мінімально необхідним для досягнення мети цього втручання.
Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Оскільки власник майна не був присутній в судовому засіданні при вирішенні питання про арешт майна, тому він може звернутися до слідчого судді у порядку ст.174 КПК України.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 1ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.
Згідно зі ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів, будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року).
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.
З огляду на викладене, на підставі досліджених документів, з урахуванням позиції прокурора, який не довів необхідності продовження арешту з підстав проведення конкретних слідчих дій з ТЗ, відсутності заперечень з боку слідчого, слідчий суддя вважає, що подальше втручання у здійснення права власності особи вже не відповідає завданням кримінального провадження, у зв`язку з чим слід дійти висновку, що у подальшому застосуванні такого обмеження у праві власника на мирне володіння майном як накладення арешту на автомобіль марки « Nissan NV400», 2015 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 , із забороною користування ним відпала потреба.
Разом з тим, слідчий суддя враховує мотиви накладення арешту згідно з ухвалою слідчого судді від 24.12.2024 року, а саме запобігання ризикам зникнення чи знищення, тому арешт у частині заборони розпорядження автомобілем не підлягає скасуванню.
Керуючись ст. ст.174,309 КПК України,
Клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника арештованого майна ОСОБА_4 задовольнити частково.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24.12.2024 року у справі № 279/7723/24, а саме на:
- автомобіль марки « NissanNV400», д.н.з. НОМЕР_1 у частині користування транспортним засобом.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження в суді.
Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_8