Провадження №: 1-кп/752/1945/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2025 рокум. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001459 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Володимирець, Рівненської області, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , є внутрішньо-переміщеною особою, працює не офіційно, одружений, має на утриманні малолітню дитину 2024 р.н., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресами: АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.3,4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , який був підключений за допомогою ВКЗ,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 18.04.2025 року, з метою підроблення службового посвідчення поліцейського умисно вступив у попередню змову з невстановленою досудовим розслідуванням особою, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, надавши невстановленій особі свої анкетні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові та власний фотознімок.

У подальшому у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці невстановлена особа підробила офіційний документ, а саме: службове посвідчення поліцейського НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 і передала останньому для подальшого використання і пред`явлення за вимогою.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 358 КК України, а саме підроблення посвідчення, який видається установою, який надає права, з метою його використання, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, 18.04.2025 року приблизно о 15 год. 15 хв. поліцейськими в складі екіпажу «ІНФОРМАЦІЯ_2» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 під час відпрацювання із дотримання швидкісного режиму із приладом «TruCam» у Голосіївському районі міста Києва було виявлено порушення швидкісного режиму транспортного засобу «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , відносно якого було винесено постанову за ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Під час винесення постанови ОСОБА_3 , умисно, протиправно, усвідомлюючи, що він не отримував службового посвідчення працівника поліції, що видається компетентним органом у передбаченому законом порядку, надав працівникам поліції завідомо підроблене службове посвідчення працівника поліції АНП № 017212, на якому працівниками патрульної поліції було виявлено відсутність ламінування, флуоресцентної фарби та голограми, що свідчило про ознаки підробки.

Після чого, в ході спілкування із працівниками патрульної поліції ОСОБА_3 повідомив, що придбав вказане посвідчення у невідомої особи.

Згідно висновку експерта, бланк посвідчення працівника поліції з серійним номером АНП № 017212, який заповнений на ім?я ОСОБА_3 , виданий 15.09.2023 року, не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту, аналогічним бланкам документів, що знаходиться в офіційному обігу на території України.

Так, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про те, що не отримував службового посвідчення працівника поліції, умисно надав чинним поліцейським завідомо підроблений документ, чим вчинив використання завідомо підробленого документа.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: використання завідомо підробленого документа.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальному акті та вироку суду, визнав повністю, підтвердивши, що знайшов людину, якій заплатив гроші, надав свою фотокартку та свої анкетні дані, а невстановлена особа підробила йому посвідчення працівника поліції на його ім`я. В подальшому його зупинила патрульна поліції і в ході складання на нього постанови про адміністративне правопорушення він надав працівникам поліції підроблене посвідчення АНП № 017212. Працівники поліції одразу зрозуміли, що воно підроблене. Просить суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що інші учасники судового провадження також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності позицій, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться відповідно до вимог ст. 12 КК України до кримінальних проступків (ч. 4 ст. 358 КК України) та нетяжких злочинів (ч. 3 ст. 358 КК України), обставини вчинення кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, наразі працює не офіційно, за попереднім офіційним місцем роботи характеризується позитивно, одружений, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, обставини, що пом`якшують покарання - щире каяття, визнання вини та наявність на утриманні малолітньої дитини, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за доцільне призначити останньому покарання в межах, передбачених санкціями ч.ч. 3, 4 ст. 358 КК України.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинив декілька кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, остаточно ОСОБА_3 слід призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим згідно вимог ч. 1 ст. 70 КК України.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, тому, враховуючи дані про особу обвинуваченого, зокрема, те, що злочин ним вчинено вперше, його молодий вік, те, що є внутрішньо-переміщеної особою, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання та реєстрації, враховуючи позицію прокурора у судових дебатах щодо можливості звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточно визначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням ряду обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

На думку суду, остаточно визначене судом покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових проступків та злочинів.

Крім того, слід скасувати арешт на підставі ст. 174 КПК України, що накладений ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 24.04.2025 року, оскільки арешт на майно накладався як на речовий доказ.

Питання щодо речових доказів та процесуальних витрат вирішити згідно п. 7 ч.9 ст. 100 КПК України та ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 381, 382 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання:

за ч. 3 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки,

за ч. 4 ст. 358 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування остаточно визначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ:

посвідчення працівника поліції з серійним номером НОМЕР_2, який заповнений на ім?я ОСОБА_3 , що знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0001459, залишити зберігати при матеріалах кримінального провадження №0001459 протягом усього часу їх зберігання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати в сумі 3565,60 грн. на залучення експерта.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 квітня 2025 року, а саме на посвідчення працівника поліції з серійним номером НОМЕР_2, який заповнений на ім?я ОСОБА_3 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з моменту проголошення з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1