МЕТАЛУРГІЙНИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/7452/25

Провадження № 1-в/210/14/26

09 січня 2026 року

Металургійний районний суд міста Кривого Рогу у складі - головуючої судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання т.в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_3 про приведення покарання у відповідність до чинного законодавства засудженому ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_5 звернувся в суд із поданням в порядку п.13 ч.1 ст.537, п.1 ч.2 ст.539 КПК України, ст. 5, ч.2 ст.74 КК України, в якому просить приведення покарання засудженому ОСОБА_4 у відповідність до чинного законодавства.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурор ОСОБА_6 вважав подання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Клопотання подано до суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 року № 3886-ІХ.

В силу частину 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2026 рік становить 3328 грн.

Після внесення змін у статтю 51 КУпАП кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 року у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 18 серпня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на три роки.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 10 січня 2023 року ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 1172,90 грн.

Станом на 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2684 грн.

В подальшому, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням строком на один рік.

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено новий вирок, яким призначено обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.08.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового строку на 3 роки.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений 14 липня 2025 року вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року до покарання, призначеного цим вироком і визначено ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років один місяць.

Згідно зазначеного вироку встановлено, що 25 листопада 2024 ОСОБА_4 спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 6771,67 грн.

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 3028 грн.

З урахуванням вищезазначених положень Податкового кодексу України та Закону №3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191КК, у 2023 році становила 2684 грн., у 2024 році - 3028 грн.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 10 січня 2023 року розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2023 році 2684 грн.).

Вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року вирок Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2023 року скасовано в частині призначення покарання. Ухвалено новий вирок, яким призначено обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у вигляді обмеження волі строком на один рік. Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим, призначеним за попереднім вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.08.2023 року, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового строку на 3 роки.

Оскільки суд на підставі ч.2 ст.74 КК України звільняє засудженого ОСОБА_4 від відбування покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне виключити з вироку Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року посилання на ч. 4 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_4 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі.

Положення закону України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, які скасовують кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП, не розповсюджуються на кримінальні правопорушення за ст. 309 КК України.

Тому суд не вбачає підстав для звільнення ОСОБА_4 від покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

В той же час, у подальшому ОСОБА_4 був засуджений до реальної міри покарання, оскільки вчинив новий злочин. Оскільки суд звільняє ОСОБА_4 від відбування покарання за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. ст. 74 КК України, суд має вирішити питання про виконання вироку Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до частини 5 статті 459 КПК України перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами у разі прийняття нових законів, інших нормативно-правових актів, якими скасовані закони та інші нормативно-правові акти, що діяли на час здійснення провадження, не допускається.

ОСОБА_4 засуджений вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі та вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Остаточне покарання засудженому ОСОБА_4 слід визначити за правилами частини 1 статті 71 та підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 72 КК України.

Норми статті 71 КК урегульовують порядок призначення покарання у випадку, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення. Суд за таких обставин до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Враховуючи вищевикладене, на підставі частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 72 КК України, до покарання, призначеного вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді 1 місяця позбавлення волі, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком в 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

Оскільки строк відбування покарання ОСОБА_4 за вироком від 14 липня 2025 року відраховано з 08 вересня 2025 року, тому вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року, з урахуванням ухвали Металургійного районного суду міста Кривого Рогу, має виконуватись і надалі.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів»,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання т.в.о. начальника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_7 про приведення покарання у відповідність до чинного законодавства засудженому ОСОБА_4 - задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 серпня 2023 року за ст. 185 ч.4 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

На підставі ч.2 ст.74 КК України виключити з вироку Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року посилання на ч. 4 ст. 70 КК України та вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді одного року обмеження волі.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.

На підставі частини 1 статті 71 КК України, з урахуванням підпункту «б» пункту 1 частини 1 статті 72 КК України, до покарання, призначеного вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 року, приєднати частково невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського апеляційного суду від 25 січня 2024 року за ч. 1 ст. 309 КК України, а саме у виді 1 місяця позбавлення волі, та визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком в 1 (один) рік 1 (один) місяць позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з 08 вересня 2025 року.

Вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 липня 2025 рокупродовжувати виконувати.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Металургійний районний суд міста Кривого Рогу протягом семи днів з дня її оголошення.

Відповідно до частини 3 статті 395 КПК України для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги - ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1