Справа № 233/9102/19
Провадження № 1-кп/932/927/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку запобіжного заходу

01 жовтня 2025 року колегія суддів Шевченківського районного суду міста Дніпра у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с.Мошково, Мошківського району Новосибірської області, Російська Федерація, молдованин, громадянин Молдови, з середньою технічною освітою, судимий 27.03.2013 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області за ст.187 ч.4 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений умовно-достроково 03.06.2019 на підставі ст.81 КК України з іспитовим строком 2 роки 6 місяців 21 день, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , обвинуваченому за ст. 115 ч.2 п.9, ст. 128 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 п.9 ст. 115 та ст.128 КК України і утримується під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Під час судового розгляду у зв`язку зі спливом строку запобіжного заходу прокурором заявлено клопотання про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів. Своє клопотання прокурор обґрунтовує продовженням існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які, незважаючи на тривалий час перебування обвинуваченого під вартою, на даний час не зникли.

В якості доводів на продовження існування ризиків прокурор посилається на особливу тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суворість передбаченого законом покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, яке йому може загрожувати в разі доведення вини, відсутність у обвинуваченого постійного місця проживання в Україні, міцних соціальних зв`язків і належної репутації, супільну небезпечність обвинуваченого, який, провівши в місцях позбавлення волі 12 років та звільнившись умовно-достроково, на шлях виправлення не став і в короткий проміжок часу після звільнення знову вчинив злочин, який відноситься до категоріх особливо тяжких, проти життя і здоров`я людини. Вказані обставини, на думку прокурора, з великою ймовірністю свідчать про можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконний вплив на свідків з метою спонукання їх до зміни показань на свою користь, вчинення інших кримінальних правопорушень, що суттєво зашкодить здійсненню правосуддя. Оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів за наведених обставин не спроможний забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор просить продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів.

Обвинувачений ОСОБА_8 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, посилаючись на те, що він не є тією особою, якій пред`явлено обвинувачення, та що до вчинення кримінальних правопорушень за висунутим обвинуваченням він не причетний.

Захисник ОСОБА_7 позицію свого підзахисного підтримав, просив суд у задоволенні клопотання прокурора відмовити.

Вислухавши думку учасників процесу та надавши оцінку доводам клопотання прокурора , суд дійшов висновку про наявність підстав для його задоволення, виходячи з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 177, ст. 197 КПК України підставою продовження строків тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Тобто, у контексті кримінального провадження ризиком є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин кримінального провадження та особи обвинуваченого, його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи та його поведінки.

Як слідує зі змісту висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я людини, за що законом передбачено покарання у виді п`ятнадцяти років позбавлення волі або пожиттєве позбавлення волі, що може загрожувати йому в разі доведення вини. І хоча відповідно до практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення і суворість покарання самі по собі не є самостійною підставою для тримання особи під вартою, тим не менш у сукупності з іншими обставинами є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування, так як збільшує цей ризик настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Визнаючи існуючим ризик втечі та переховування обвинуваченого від суду, колегія суддів також враховує, що обвинувачений ОСОБА_8 є громадянином іншої держави, постійного місця реєстрації і проживання в Україні, стійких зв`язків з нею не має, будь-які стримуючі його поведінку фактори, такі як сім`я, діти, офіційне місце роботи, джерело доходу, у нього відсутні.

З огляду на встановлену процесуальним законом процедуру допиту свідків та принцип безпосередності існуючим є і ризик можливого незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на свідків з метою схилення їх до вигідних йому показань, так як зі свідками він особисто знайомий, а одна із них була його співмешканкою.

Не виключеним є і ризик вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, так як він є особою, раніше судимою за ч.4 ст.187 КК України до 12 років позбавлення волі, а кримінальне правопорушення, яке ставиться йому в вину, вчинено в період не відбутого покарання за цим вироком в короткий проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі.

Крім цього, суд враховує і суспільний інтерес, який полягає у забезпеченні правопорядку і відправленні кримінального судочинства та має превалююче значення над принципом поваги до свободи особистості.

Отже, беручи до уваги характер та конкретні обставини висунутого ОСОБА_8 обвинувачення та наявність ризиків можливої неправомірної поведінки обвинуваченого, які незважаючи на тривалість судового провадження, викликану об`єктивними причинами, не зникли і продовжують існувати, колегія суддів дійшла висновку, що продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є виправданим.

Даних про зменшення чи нівелювання наведених прокурором ризиків, що могло би бути підставою для скасування чи зміни запобіжного заходу на більш м`який ніж тримання під вартою колегією суддів не встановлено.

Доводи ОСОБА_8 , який позиціонує себе іншою особою, не причетною до вчинення кримінальних правопорушень, як підставу для відмови у задоволенні клопотання прокурора про продовження йому запобіжного заходу, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки висновок про доведеність чи недоведеність особи за висунутим йому обвинуваченням суд може надати лише на підставі повного аналізу всіх зібраних у справі доказів, до дослідження яких суд на даному етапі ще не приступив. До того ж, така версія у обвинуваченого виникла після того, як його попереднім вироком було засуджено до пожиттєвого позбавлення волі, що також потребує перевірки шляхом дослідження та дачі оцінки наявним у справі доказам.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 199, 331 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу -задовольнити.

Продовжити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому за ч.2 п. 9 ст.115, ст. 128 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» на 60 днів по 29 листопада 2025 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Резолютивна частина ухвали проголошена 01 жовтня 2025 року, повний текст ухвали оголошено 06 жовтня 2025 о 8.00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3