ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/349/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

адвоката ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2025 року,

встановила:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 23.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000155 від 26.04.2022 року.

Слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що слідчим суддею не здобуто доказів порушення вимог ст.ст. 276-278КПК України при складенні та врученні ОСОБА_8 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 26.04.2022 року, тому дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги заявника.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 і скасувати повідомлення про підозру від 23 вересня 2025 року у кримінальному провадженні № 0000155, складене слідчим СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 та погоджене прокурором ОСОБА_10 відносно ОСОБА_8 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України та зобов`язати уповноважену службову особу органу досудового розслідування вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення про підозру ОСОБА_8 .

Вважає ухвалу незаконною, необґрунтованою, такою, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції залишив поза увагою той факт, що повідомлення про підозру від 23.09.2025 року було вручено не особисто ОСОБА_8 , а його бабусі ( ОСОБА_11 ), хоча слідству було відомо, що підозрюваний перебуває за кордоном.

Зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази прямого умислу ОСОБА_8 на заволодіння коштами потерпілого, а підозра ґрунтується на факті надходження коштів на карту, що само по собі не є складом злочину ст. 190 КК.

Вказує, що слідчим суддею проігноровано доводи про те, що слідчий ухиляється від перевірки версії захисту (не витребовує дані з криптобіржі, не аналізує ІР-адреси входів у банкінг), що свідчить про однобічність розслідування.

Звертає увагу на те, що слідчий помилково або умисно намагався застосувати норму ч. 2 ст. 135 КПК України, яка дозволяє вручення повістки (та підозри згідно зі ст. 278 КПК) дорослому члену сім`ї тієї особи, яка з нею проживає.

Вказує, що на момент вручення, ОСОБА_8 тривалий час фактично не проживав за вказаною адресою та перебував та продовжує перебувати за межами території України.

Посилається на те, що підозрюваному не було роз`яснено прав, передбачених ст. 42 КПК України.

Вважає, що було порушено право на захист та засади змагальності сторін, оскільки слідчим було відмовлено у клопотаннях сторони захисту.

Вказує, що сторона захисту надала докази (банківські виписки, пояснення, клопотання), які підтверджують, що транзакції, які інкримінуються як шахрайство, були частиною легальної P2P-торгівлі криптовалютою на біржі « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Наголошує на тому, що ОСОБА_8 став жертвою схеми трикутник (коли шахрай використав його реквізити для отримання коштів від потерпілого в обмін на крипту).

Вважає, що у цій схемі ОСОБА_8 виступив добросовісним продавцем товару (віртуального активу). Він отримав кошти не безоплатно, а як еквівалент вартості проданого ним активу, який безповоротно вибув з його володіння.

На думку апелянта, у його діях відсутній склад злочину, передбаченого ст. 190 КК України, а діяв у межах цивільно-правових відносин купівлі-продажу активу.

Зазначає, що захист наполегливо просив отримати інформацію про ID-транзакцій, повні логи входів, IP-адреси та верифікаційні дані (KYC) користувачів, які виступали контрагентами (покупцями) у спірних угодах.

Апелянт посилається на те, що детальний аналіз руху коштів по рахунках ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 показав би системний, масовий характер Р2Р-операцій (сотні транзакцій купівлі-продажу), що спростовує версію про разовий фішинг і підтверджує зайняття саме трейдингом, як видом діяльності.

Окрім того, апелянт просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повний текст ухвали станом на 16.12.2025, не був виготовлений та не був вручений.

Заслухавши суддю-доповідача, в судових дебатах адвоката ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу, просить її задовольнити, в судових дебатах прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, просить її залишити без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржено повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Під час розгляду слідчим суддею цієї скарги підлягає з`ясуванню дотримання при повідомленні особі про підозру вимог глави 22 КПК України, зокрема, відповідність підозри вимогам статей 276, 277, 278 КПК України.

Зокрема, слідчий суддя повинен перевірити дотримання органом досудового розслідування чи дізнання процесуального порядку повідомлення про підозру, а саме: 1) чи в передбачених законом випадках здійснено повідомлення про підозру; 2) чи уповноваженою особою прийняте процесуальне рішення та здійснено вказану процесуальну дію; 3) чи відповідає повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України (щодо змісту такого); 4) чи дотримано порядок та строк вручення повідомлення про підозру (ст.278 КПК України); 5) чи дотримано прав особи, якій повідомлено про підозру.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Статтею 277 КПК України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з частиною 1 статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

З матеріалів провадження вбачається, що СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000155 від 26.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 23.09.2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Як слідує зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 23 вересня 2025 року, дане повідомлення про підозру відповідає вимогам закону, зокрема, воно складено слідчим за погодженням із прокурором, у ньому зазначено прізвище та посада слідчого, який здійснював повідомлення, анкетні відомості (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство) особи, якій повідомлено про підозру, найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення, зміст підозри, правова кваліфікація кримінального правопорушення із зазначенням статей закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а також інші суттєві обставини, які відомі на момент повідомлення про підозру.

Сформульована підозра встановлює межі, у яких слідчий зможе найефективніше закінчити розслідування, а підозрюваний, його захисник та законний представник одержують можливість реалізовувати функцію захисту. З моменту повідомлення особі про підозру слідчий, прокурор набувають відносно підозрюваного додаткових владних повноважень, а особа, яка отримала статус підозрюваного, набуває процесуальних прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його невручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, на виконання вимог ст. ст. 276 278, 303 КПК України, під час розгляду скарги дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування повідомленої ОСОБА_8 підозри, оскільки повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при цьому, матеріали справи не свідчать про порушення передбаченої ст. 278 КПК України процедури повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Слідчий суддя встановив, що у день складення повідомлення про підозру ОСОБА_8 був відсутній за зареєстрованим місцем проживання, АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами кримінального провадження та не оспорюється стороною захисту.

У зв`язку із цим, повідомлення про підозру було вручене близькому родичу ОСОБА_11 , яка є бабусею ОСОБА_8 ..

За таких обставин, органом досудового розслідування були дотримані вимоги ст. 111, 135, 278 КПК України, а повідомлення про підозру здійснено за наявності доказів, які слідчий вважав достатніми для висновку, що ОСОБА_8 причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України.

Колегія суддів вважає правильними висновки слідчого судді про необґрунтованість посилання сторони захисту на відсутність доказів у повідомленні про підозру, оскільки повідомлення містить фактичні обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

При цьому колегія зазначає, що факт повідомлення особі про її підозру у вчиненні кримінального правопорушення не є актом обвинувачення цієї особи у вчиненні такого правопорушення, а тому мотиви апеляційної скарги з приводу необґрунтованості підозри, не впливають на висновки слідчого судді щодо обставин повідомлення ОСОБА_8 про його підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обставин проведення досудового слідства.

Колегія суддів враховує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Тобто, перед слідчим суддею не ставиться питання доведеності поза розумним сумнівом вини підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а лише вирішується питання щодо обґрунтованості підозри.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Крім того, у справі «K.F. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Необґрунтованими є посилання апелянта, що підозрюваному не було роз`яснено прав, передбачених ст. 42 КПК України, оскільки матеріали справи не свідчать про порушення передбаченої ст. 278 КПК України процедури повідомлення ОСОБА_8 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, та разом з повідомленням про підозру вручено і пам`ятку про права та обов`язки, як підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що убачається з наявної в матеріалах провадження копії повідомлення про підозру.

За вказаних обставин апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Враховуючи, що з повним текстом оскаржуваної ухвали сторона захисту ознайомилася поза межами строку на апеляційне оскарження, то такі строки слід поновити, визнавши їх поважними.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Поновити строк на апеляційне оскарження.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 09 грудня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на повідомлення про підозру ОСОБА_8 від 23.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 190 КК України у кримінальному провадженні №0000155 від 26.04.2022 року- без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді