Справа № 642/6016/23
Провадження № 1-кп/642/89/26
УХВАЛА

Іменем України

04 лютого 2025 року Холодногірський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря- ОСОБА_2

сторін кримінального

провадження:

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8

законного представника ОСОБА_9

обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно, в режимі відеоконференції в м.Харкові, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130, за обвинуваченням :

ОСОБА_15 , 2003 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_14 , 1993 року народження, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_10 , 2003 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України;

ОСОБА_11 , 2003 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України;

ОСОБА_12 , 2004 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України;

ОСОБА_13 , 2005 року народження, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Холодногірського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000130, за обвинуваченням ОСОБА_15 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 190 та ч.4 ст. 190 КК України та ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України.

Так, ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року обвинуваченому ОСОБА_10 , обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був змінений на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за місцем проживання у період з 23-00 години до 05-00 години наступного дня, з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до суду у визначений час; - не відлучатися з Харківської області без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи; - не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня до 22.11.2025 року включно.

Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 20.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_10 було продовжено на 2 (два )місяці запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, тобто до 20.01.2026 включно, з забороною залишати житло за місцем його проживання у період з 23-00 години до 05-00 години наступного дня, та покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме : 1)прибувати до суду за першою вимогою; 2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 3) не відлучатися за межі Харківської області без дозволу суду.

В судовому засіданні процесуальний керівник у даному кримінальному провадженні- прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_16 звернулася до суду з письмовим клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно обвинуваченого ОСОБА_10 оскільки ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: - можливість переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на інших обвинувачених, потерпілих та свідків, можливість вчинення іншого кримінального правопорушення та продовження злочинної діяльності, які були встановлені під час досудового розслідування продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченого, просили відмовити в задоволенні клопотання, зазначивши, що ризики, зазначені прокурором не підтверджені та є юридичними припущеннями, що обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, має постійне місце реєстрації, раніше не судимий, не має наміру вчиняти інші злочини, а крім того має міцні соціальні зв`язки, а також, що його поведінка протягом всього досудового розслідування, та під час судового провадження свідчить про те, що він не збирається незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих та свідків.

Інші обвинувачені та їх захисники підтримали думку захисника ОСОБА_4 .

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Так, ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 22.09.2025 року обвинуваченому ОСОБА_10 , обраний щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був змінений на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати житло за місцем проживання у період з 23-00 години до 05-00 години наступного дня, з покладанням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, а саме: прибувати по першому виклику до суду у визначений час; - не відлучатися з Харківської області без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання, реєстрації та роботи; - не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. наступного дня до 22.11.2025 року включно.

Ухвалою Холодногірського районного суду м.Харкова від 20.11.2025 року обвинуваченому ОСОБА_10 було продовжено на два місяці, тобто до 20.01.2026 включно, обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно положень ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Окрім цього, відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, відповідно до положень ст. 177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності судимостей та інше).

Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу стосовно ОСОБА_10 , суд враховує дані стосовно особи обвинуваченого, молодий вік обвинуваченого ОСОБА_10 , той факт, що він вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки. Обвинувачений не має наміру ухилятися від суду, його поведінка протягом всього досудового розслідування, та під час судового провадження свідчить про те, що він не збирається незаконно впливати на інших обвинувачених, потерпілих та свідків.

Разом з тим, клопотання прокурора не містить доказів того, що обвинувачений порушив покладені на нього процесуальні обов`язки під час судового провадження. Крім того, прокурором не надано суду доказів того, що з моменту припинення дії раніше обраного запобіжного заходу по день розгляду даного клопотання обвинувачений порушив обов`язки, пов`язані з його процесуальним статусом у даному кримінальному провадженні.

Не містить й клопотання прокурора посилання на те, чому до обвинуваченого не може бути застосований більш м`який запобіжний захід ніж той, про який просить прокурор.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Так, клопотання прокурора було подано після спливу строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який було продовжено ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 20.11.2025 року та строк дії якого сплинув 20.01.2026 року. За цей час обвинувачений сумлінно виконував покладенні на нього процесуальні обов`язки, відомостей про вчинення нових злочинів у суду відсутні.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи викладене, аналізуючи всі обставини у сукупності та доводи клопотання прокурора, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим клопотання прокурора задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176-178, 181, 194, 331, 371-372 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання процесуального керівника - прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Харківської обласної прокуратури ОСОБА_16 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_10 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 09.02.2026.

Суддя - ОСОБА_1