Справа № 206/7357/25
Провадження № 1-кс/206/1458/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2025 слідчий суддя Самарського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області що нездійснення процесуальних дій у визначений КПК України строк у порядку статті 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

26.12.2025 до канцелярії Самарського районного суду міста Дніпра надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області що нездійснення процесуальних дій у визначений КПК України строк у порядку статті 303 КПК України. Скарга була мотивована тим, що у провадженні СВ ВП № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування під № 0002032 за фактом зникнення безвісти мого чоловіка, старшого сержанта ОСОБА_3 . 27.11.2025 року скаржником, як потерпілою, було офіційно подано клопотання (в порядку ст. 220 КПК України про долучення доказів та призначення судової портретознавчої експертизи, а також проведення слідчих дій щодо відстеження мобільного пристрою зниклого (IMEI 1: НОМЕР_1 ). 23 грудня 2025 року, скаржник заїжджала до відділення поліції, однак їй повідомили з канцелярії, що відповіді на її клопотання не має. Таким чином, станом 24 грудня 2025 року (понад встановлений законом 3-денний строк): жодної відповіді про результати розгляду клопотання вона не отримала. Постанова про відмову в задоволенні клопотання їй не вручалася. Процесуальні дії, про які йшлося у клопотанні (зокрема призначення експертизи для ідентифікації особи на відео з полоненими), не розпочаті. Така бездіяльність слідчого порушує її права як потерпілої та ставить під загрозу ефективність розслідування, оскільки йдеться про встановлення місцезнаходження захисника України, який, за наявними даними, перебуває у полоні. На підставі викладеного, просить прийняти скаргу до розгляду. Поновити строку для звернення зі скаргою на бездіяльність слідчого щодо не розгляду клопотання у встановлений законом строк, у разі, якщо його було пропущено. Визнати протиправною бездіяльність слідчого СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області, що полягає у нерозгляді клопотання ОСОБА_2 від 27.11.2025 року. Зобов?язати слідчого розглянути клопотання від 27.11.2025 у встановленому законом порядку та вчинити необхідні процесуальні дії, а саме: долучити докази, призначити судову портретознавчу експертизу та ініціювати отримання тимчасового доступу до речей і документів (даних стільникового зв?язку). Ознайомившись із змістом даної скарги слідчий суддя вважає, що скарга підлягає поверненню з таких підстав. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст.6Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, таке право не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Відповідно до ст.55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом, при цьому кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному в рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується в порядку, визначеному процесуальним законом. Так, главою 26КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження. Згідно із п. 2 ч. 1ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржено бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування. Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії. Початок обчислення строку на оскарження залежить від предмета скарги: строк подання скарги на постанову слідчого, прокурора починається з дня отримання особою її копії, а строк оскарження інших рішень, дій або бездіяльності починає спливати з моменту прийняття рішення, вчинення дії або допущення бездіяльності. Отже, при оскарженні бездіяльності, обчислення строку оскарження починається із дня, що наступає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії (п. 5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2012 №1640/0/4-12 «Про деякі питання порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування»). Відповідно до ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу. Згідно із ст. 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку. Відповідно до ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. Однак, як вбачається з матеріалів долучених до скарги, а також безпосередньо із самої скарги, 27.11.2025 ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області було отримано клопотання ОСОБА_2 про проведення судової портретознавчої експертизи та доручення доказів. Таким чином, згідно із ст.220КПК України відповідне клопотання слідчий зобов`язаний розглянути не пізніше 02.12.2025, отже строк бездіяльності необхідно обчислювати саме з 02.12.2025, тобто з дня, що настає після останнього дня, який відведено КПКУкраїни для вчинення слідчим/прокурором відповідної дії. Скаржником в скарзі вказано, що 23 грудня 2025 року, вона заїжджала до відділення поліції, однак їй повідомили з канцелярії, що відповіді на її клопотання не має. Разом з тим, як вбачається безпосередньо із самої скарги, остання була подана до суду 26.12.2025 тобто з порушенням відповідного строку на оскарження, оскільки останній день для подання скарги на бездіяльність слідчого/прокурора сплив ще 12.12.2025. Інших доказів звернення ОСОБА_2 із відповідними клопотаннями до ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області, за результатом яких могло б бути оскарження дії чи бездіяльності щодо відповідних клопотань, у передбачений законодавством строк, слідчому судді надано не було. Окрім того, будь-якого належного обґрунтування щодо пропущеного строку із звернення зі скаргою до слідчого судді, скаржником в скарзі не вказано. В той же час, за змістом п. 3 ч. 2ст. 304 КПК України питання про поновлення пропущеного строку передбаченого ч. 1ст. 304 КПК України слідчий суддя вирішує лише за клопотанням чи заявою особи, яка звернулася зі скаргою. Згідно з практикою ЄСПЛ для забезпечення оптимального співвідношення права на доступ до правосуддя та принципу правової визначеності у процесі прийняття судом рішення про поновлення строку на звернення до суду мають враховуватися: 1) особливі обставини кожної конкретної справи у системному зв`язку з причинами пропуску строку на звернення до суду; наявність причин непереборного та об`єктивного характеру пропуску строку на звернення до суду; 2) характер права, для захисту якого надійшло звернення до суду, та його значення для сторін; 3) період, який минув з моменту пропуску строку, правові наслідки його поновлення або не поновлення; 4) наявність публічного (суспільного та, меншою мірою, державного) інтересу у справі; 5) фундаментальність значення справи для судової та правозастосовної практики. Одним із визначальних критеріїв для прийняття судом рішення про поновлення чи непоновлення строку є досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, з обов`язковим врахуванням того, що одним з основних елементів принципу верховенства права є принцип правової визначеності. При цьому дотримання строків однаковою мірою стосується всіх учасників судового спору, які мають абсолютне право на справедливий розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. ЄСПЛ прийшов до висновку, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03 від 3 квітня 2008 року). Зі змісту пункту 52 рішення у справі «Пономарьов проти України» вбачається, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення. Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що безпідставне поновлення судами строків є порушенням конвенційних прав та порушенням права на справедливий суд. Можливість отримати своєчасний судовий захист є головним аспектом реалізації права на доступ до правосуддя. Однак, вказане право не може бути абсолютним і його реалізація повинна бути здійснена в межах певних процесуальних строків. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 304 КПК України скарга повертається, якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першою цієї статті, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення. Так, скаржником не надано жодного доказу на підтвердження обставин викладених у скарзі щодо поновлення пропущеного строку, а саме щодо того, що у визначений статтею 220 КПК України строк скаржниця ОСОБА_2 звернулася до відділення поліції, оскільки у скарзі ОСОБА_2 лише зазначила, що вона заїжджала до відділення поліції де їй в усній формі працівниками канцелярії було повідомлено, що відповіді на її клопотання не має. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_2 не була позбавлена можливості звернутися безпосередньо до слідчого слідчого ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області для отримання відповіді або постанови наручно або ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, щоб встановити дійсність порушення слідчим процесуальних строків без пропущення строків на оскарження даної бездіяльності. Отже, з вищенаведених обставин вбачається, що скаржницею ОСОБА_2 було пропущено строк звернення до суду на оскарження бездіяльності слідчого без поважних причин. В свою чергу, слідчий суддя звертає увагу, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини її основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі, й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 9, 21, 28, 113, 116, 220, 303-307, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ

Скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області що нездійснення процесуальних дій у визначений КПК України строк у порядку статті 303 КПК України - повернути. Копію ухвали про повернення скарги надіслати скаржнику. Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали після розгляду скарги апеляційним судом.

Слідчий судя ОСОБА_1