УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2025 Справа №607/23442/25 Провадження №1-кс/607/6674/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0001797 від 01.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 листопада 2025 року прокурор Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням у кримінальному провадженні №0001797 від 01.11.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про накладення арешту шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме: кофту чорно-оранжевого кольору із білими вставками, яку добровільно видав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дане клопотання мотивує тим, що зазначене майно має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0001797 від 01.11.2025 року.

Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду клопотання прокурор в судове засідання не з`явився.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню, з таких підстав.

Слідчим суддею з`ясовано, що 01.11.2025 до чергової частини Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області надійшло повідомлення від директора ТОВ «Клевер Сторс» про те, що 01.10.2025 близько 17:14 год., невідома особа, у період дії воєнного стану, який введено відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 здійснила відкрите викрадення товарно-матеріальних цінностей із приміщення магазину «Сім/23» №4121, що за адресою: м. Тернопіль, вул. Мазепи, 1, чим спричинила матеріальну шкоду ТОВ «Клевер Сторс» на загальну суму 78,84 грн.

За даним фактом 01 листопада 2025 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001797 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В ході проведення досудового розслідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видав кофту чорно-оранжевого кольору із білими вставками, яку поміщено у спеціальне упакування NPU6111898.

Надалі, слідчим Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області, було проведено огляд кофти чорно-оранжевого кольору із білими вставками та після чого разом із первинним спец. упакуванням NPU6111898 поміщено у спеціальне упакування NPU6111897.

10.11.2025 вищевказану річ, за постановою слідчого СВ Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області визнано речовим доказом.

Відповідно до пункту 7 частини другої статті 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно пункту 1 частини другої статті 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 170 КПК України, арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Згідно з частиною третьою статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із частиною одинадцятою статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У клопотанні наведені відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, які в сукупності з доданими матеріалами кримінального провадження дають слідчому судді підстави дійти висновку, що було вчинено вказане кримінальне правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання доказами.

Крім цього, стороною кримінального провадження, яка звернулась з клопотанням, доведено наявність достатніх підстав вважати, що зазначене у клопотанні майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки могло зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому є необхідність у накладені арешту з метою збереження речових доказів до з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням статей 170-173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню з метою збереження речового доказу, задля забезпечення дієвості та об`єктивності розслідування у вказаному кримінальному провадженні, так як незастосування арешту може призвести до приховування, пошкодження, зникнення такого майна чи знищення слідчої інформації на ньому.

Одночасно роз`яснюю, що згідно статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково, якщо буде доведено, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі наведеного та керуючись ст. 167, 170, 172-173 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на майно, а саме: кофту чорно-оранжевого кольору із білими вставками, яку добровільно видав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала про арешт майна виконується негайно.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1