Єдиний унікальний номер 719/1002/25
Номер провадження 1-кп/719/1/26
УХВАЛА

про продовження строків тримання під вартою

14 січня 2026 року м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарки судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю:

прокурорки ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Новодністровську Чернівецької області клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строків тримання під вартою у кримінальному провадженні за № 0000133 від 27.04.2025 по обвинуваченню

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новодністровська Чернівецької області, зареєстрованого та такого, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, у силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новодністровського міського суду Чернівецької області знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000133 від 27.04.2025 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 307 КК України.

14.01.2026 на розгляд суду надійшло клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, щодосудовим розслідуванням встановлено, що в ході оперативно-розшукових заходів було проведено оперативну закупку наркотичних засобів, під час якої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої особи у невстановленому місці та за невстановлених обставин, діючи умисно, протиправно, з метою подальшого збуту, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено, канабіс, який зберігав у невстановленому місці до 26.04.2025.

26.04.2025 о 14:17 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з житловим будинком № 6, що в м. Новодністровську, мікрорайон «Сонячний» Дністровського району Чернівецької області, діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту наркотичних засобів, збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , наркотичний засіб канабіс вагою 6,310 г. за грошові кошти в сумі 2500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів.

Окрім цього, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої особи у невстановленому місці та за невстановлених обставин, діючи умисно, протиправно, повторно з метою подальшого збуту, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, придбав наркотичний засіб, обіг якої обмежено, канабіс, який зберігав у невстановленому місці до 02.06.2025.

02.06.2025 о 14:17 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з житловим будинком № 6, що в м. Новодністровську Дністровського району Чернівецької області, мікрорайон «Сонячний», діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту наркотичних засобів, збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , наркотичний засіб канабіс вагою 5,318 г. за грошові кошти в сумі 2500 грн.

Крім цього, ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час у невстановленої особи у невстановленому місці та за невстановлених обставин, діючи умисно, протиправно, повторно з метою подальшого збуту, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15 лютого 1995 року №60/95-ВР та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, придбав наркотичний засіб, обіг якої обмежено, канабіс, який зберігав у невстановленому місці до 07.06.2025.

07.06.2025 року о 19:20 год. ОСОБА_5 , перебуваючи поряд з житловим будинком № 6, що в м. Новодністровськ Дністровського району Чернівецької області, мікрорайон «Сонячний», діючи умисно, переслідуючи мету незаконного збагачення від незаконного збуту наркотичних засобів, збув ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_2 , наркотичний засіб канабіс вагою 5,483 г. за грошові кошти в сумі 2500 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту та незаконному збуті наркотичних засобів, вчиненому повторно.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Новодністровськ Чернівецької області, громадянин України, раніше судимий 21.04.2022 Новодністровським міським судом за ст. 263 ч. 1, ст. 75, ст. 76 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень.

26.09.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Сокирянського районного суду Чернівецької області від 26.09.2025 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 23.11.2025.

Обвинувальний акт у зазначеному кримінальному провадженні 04.11.2025 скеровано на розгляд до Новодністровського міського суду.

Завершити судовий розгляд до закінчення визначеного строку тримання під вартою не виявляється за можливе через складність кримінального провадження та обсяг матеріалів, які необхідно дослідити в ході судового засідання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до категорії тяжкого злочину, за який передбачено кримінальну відповідальність у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Під час досудового розслідування згідно з вимогами п. 5 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на цей час не зменшились та не перестали існувати, зокрема:

-передбачений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, з урахуванням тяжкості злочину та міри покарання.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Знаючи про тяжкість вчиненого злочину та невідворотність покарання, не маючи офіційного місця роботи, обвинувачений може залишити місце постійного проживання, з метою переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

-передбачений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Цей ризик існує, оскільки обвинуваченому відомі особи, яким він здійснив збут наркотичних засобів, і в яких він незаконно придбав наркотичні засоби для їх подальшого збуту, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе здійснити на них вплив, з метою схиляння до надання неправдивих показань щодо його участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

Метою продовження строку запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою прокурор уважає забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього, як на обвинуваченого, процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на свідка у кримінальному провадженні.

Копію клопотання про продовження строку тримання під вартою від 07.01.2026 обвинувачений отримав 08.01.2026, що підтвердив обвинувачений та його захисник. Про надання часу для ознайомлення з ним не клопотали.

У судовому засіданні прокурорка підтримала подане клопотання про продовження строку тримання під вартою, зазначивши, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшились, що при оцінці в сукупності приводить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого м`якішого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 заперечив проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою на 60 діб. Повідомив суд, що вважає його надто суворим, ризики, викладені у клопотанні, необгрунтованими. Наголосив, що обвинувачений уже з 26.09.2025 знаходиться під вартою. Просив визначити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Просив суд зважити на те, що обвинувачений є особою з третьою групою інвалідності, постійно потребує лікування та реабілітації, позаяк має проблеми з хребтом. Перебування обвинуваченого під вартою погіршує його стан здоров`я. На підтвердження наведеного надав суду докази, а саме: виписку № 11278 із медичної карти стаціонарного хворого, рекомендації, які є частиною індивідуальної програми реабілітації особи з інвалідністю, номер витягу 211/25/355/І, комп`ютерну капіляроскопію нігтьового ложа, проведену ОКНП «Чернівецький медичний діагностичний центр» 28.02.2023, акт дослідження стану здоров`я ОСОБА_5 № 353 від 09.03.2023, висновок рентгенографії шийного відділу хребта обвинуваченого від 27.02.2025, діагностичний висновок лікаря-рентгенолога від 10.07.2024 за результатами проходження обвинуваченим МРТ, опис результатів МРТ-діагностики шийного відділу хребта ОСОБА_5 від 27.02.2025.

Крім того, захисник наголосив, що для продовження обвинуваченому групи інвалідності, йому необхідно до квітня 2026 року пройти повторний огляд у МСЕК.

Захисник ОСОБА_4 також повідомив, що клопоче у суду, у випадку продовження обвинуваченому строків тримання під вартою, переглянути розмір застави, зокрема, зменшити її до мінімального розміру 20 мінімальних розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Своє клопотання обґрунтував тим, що обвинувачений ОСОБА_5 є особою з третьою групою інвалідності, він хворіє, постійно потребує лікування та реабілітації. У зв`язку з наведеним ОСОБА_5 не міг повноцінно працювати, постійно лікувався та проходив реабілітації, а тому його матеріальний стан є невисоким та не дає йому можливості внести заставу у встановленому судом розмірі. У ОСОБА_5 у власності є лише один транспортний засіб 1995 року випуску, який він може продати для внесення застави.

Однак цей автомобіль не є дороговартісним і розмір коштів, отриманих від його продажу, заледве перекриє і мінімальний розмір застави.

Заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши клопотання із доданими до нього письмовими документами суд установив, що на даний час ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України, за які у разі визнання його винуватими йому загрожує покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років з конфіскацією майна.

26.09.2025 року о 10 год. 10 хв. ОСОБА_5 оголошено та вручено повідомлення про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307 та ч. 2 ст. 307 КК України.

26.09.2025 ОСОБА_5 Сокирянським районним судом Чернівецької області обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.11.2025.

18.11.2025 Новодністровський міський суд Чернівецької області у підготовчому засіданні продовжив строк запобіжного заходу ОСОБА_5 у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 16 січня 2026 року.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання чи продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Під час досудового розслідування цього кримінального провадження встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема:

-передбачений у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, з урахуванням тяжкості злочину та міри покарання;

-передбачений у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Суд погоджується з аргументами прокурора щодо того, що, знаючи про тяжкість вчиненого злочину та невідворотність покарання, не маючи офіційного місця роботи, обвинувачений може залишити місце постійного проживання, з метою переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Цей ризик існує, оскільки обвинуваченому відомі особи, яким він здійснив збут наркотичних засобів, і в яких він незаконно придбав наркотичні засоби для їх подальшого збуту, а тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе здійснити на них вплив, з метою схиляння до надання неправдивих показань щодо його участі та ролі у вчиненні кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності.

Так само, суд уважає наявними ризики щодо незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

У ст. 177 КПК України визначено мету та підстави застосування запобіжних заходів, які є виключними, а ст. 178 КПК України визначено також обставини, наявність яких суд зобов`язаний оцінити при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

У п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 3, 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд мають зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд зважає на те, що на даний час наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 тяжких злочинів, передбачених ч. 1, ч. 3 ст. 307 КК України; наявні ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків. При цьому судове провадження на цей час триває та не може бути завершено до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Окрім наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

За таких обставин, беручи до уваги, що ризики, які існували на момент застосування запобіжного заходу, не перестали існувати, суд доходить переконання що є підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , що не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст.183, ч. 4 ст. 199 КПК України суд вважає за можливе визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

Суд бере до уваги аргументи захисту щодо зменшення розміру застави, вважає їх обґрунтованими та підтвердженими належними та достатніми доказами.

Зокрема, суд установив, що, дійсно, обвинувачений є особою з третьою групою інвалідністю, він має верхній парапарез та нижній легкий парапарез, наявна слабкість та оніміння в верхніх кінцівках, вираженіші у правій руці, висновки лікарів полягають у виключенні фізичного навантаження. ОСОБА_5 має гіпертензивну хворобу серця ІІ ст., пролапс мітрального клапана.

Отже, суд висновує, що обвинувачений не міг повноцінно працювати до взяття його під варту, отже, не мав високих доходів.

Задовольняючи клопотання про продовження строку тримання під вартою суд уважає за необхідне зменшити обвинуваченому розмір застави, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких вбачається з наведеного обґрунтування клопотання.

Згідно з ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи обставини вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 , його майновий стан, зокрема те, що він не працевлаштований та є особою з інвалідністю 3-ї групи, а також враховуючи наявність зазначених вище ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд уважає, що обвинуваченому необхідно визначити заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на думку суду, буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим передбачених законом обов`язків під час досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Окрім цього, визначаючи розмір застави, суд уважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований або проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про місця проживання та про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками по цьому кримінальному провадженню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 115, 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 199, 205, 206, 331, 369-372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст. 307 КК України, у виді тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, тобто до 14 березня 2026 року.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , розмір застави 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) грн (депозитний рахунок: UA0008745; отримувач коштів: ТУ ДСА України в Чернівецькій області; ; банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ; код банку отримувача: 820172).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченогона нього такі обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований або проживає без дозволу суду;

- повідомляти суд про місця проживання та про зміну місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками по цьому кримінальному провадженню.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 14 березня 2026 року.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у цій ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово прокурора та Новодністровський міський суд Чернівецької області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, застава буде звернута у дохід держави, а щодо обвинуваченого судом буде прийнято рішення про застосування іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після оголошення, а також направити захиснику, прокурору та направити у державну установу «Чернівецький слідчий ізолятор».

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подання апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя: ОСОБА_9