Дата документу 28.01.2026 Справа № 314/6073/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/6073/25 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/401/26 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 199 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 січня 2026 року, якою у відношенні

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Донське Волноваського району Донецької області, громадянина України, військовослужбовця, одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 березня 2026 року включно, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 січня 2026 року було продовжено застосування у відношенні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 березня 2026 року включно.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не забезпечить запобігання ризиків переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та можливості вчинення інших кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вважає оскаржувану ухвалу незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування скарги вказує на формальність наведених прокурором ризиків, оскільки він є військовослужбовцем, перебуває під наглядом командування, що унеможливлює його переховування.

Вважає, що судом першої інстанції проігноровано його статус та спеціальність, оскільки він є дефіцитним фахівцем, його відсутність змушує командування перекладати його специфічні обов`язки на інших військовослужбовців.

Звертає увагу на наявність в матеріалах провадження письмової згоди військової частини про продовження проходження ним військової служби.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання для продовження військової служби.

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_7 вважає оскаржувану ухвалу необґрунтованою та невмотивованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування скарги вказує, що клопотання прокурора є необґрунтованим, стороною обвинувачення не наведено обґрунтовані ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Звертає увагу на те, що сторона захисту звернулась до сторони обвинувачення з клопотанням про скасування запобіжного заходу та надала письмову згоду військової частини, в якій командування також прохає про скасування запобіжного заходу з метою продовження обвинуваченим військової служби.

Крім того вказує, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, є одруженим, має на утриманні трьох малолітніх дітей, яких необхідно утримувати.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання для проходження військової служби у відповідній військовій частині, зобов`язати ОСОБА_6 невідкладно, але не пізніше 48 годин з моменту його звільнення з ДУ «Запорізькій слідчий ізолятор» з`явитися до відповідної військової частини, покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник - адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційні скарги та зазначила, що стороні захисту не було вчасно вручено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу. Вказала про відсутність доказів ухилення обвинуваченого, незаконного впливу на потерпілого та свідків. Звернула увагу на те, що обвинувачений є військовослужбовцем, його командування прохає про звільнення ОСОБА_6 з-під варти для проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав апеляційні скарги та вказав, що проходження ним військової служби унеможливлює його переховування та вчинення ним іншого злочину. Зазначив, що всі свідки були допитані на стадії досудового розслідування.

Повідомлений належним чином прокурор до апеляційного суду не з`явився, з клопотанням про особисту участь у судовому засіданні не звертався.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого, його захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах і провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

За положенням ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення тощо.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначений ст. 199 КПК України.

Зокрема, частиною 3 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання прокурора повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

На переконання колегії суддів, в даному випадку суд першої інстанції вищевказаних вимог закону дотримався, перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою, правильно встановив як наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, так і неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Так, ураховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_6 злочину, який відноситься до категорії тяжких, суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

На переконання колегії суддів, і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшився та обумовлюється тим, що судовий розгляд у даному кримінальному провадженні триває, потерпілий та свідки ще не допитувались, та їх покази ще не були сприйняті безпосередньо судом, у зв`язку із чим, обвинувачений може здійснювати на них певний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання для уникнення кримінальної відповідальності.

Крім того, судова колегія вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України також продовжує існувати, з огляду на встановлені матеріалами провадження обставини, зокрема, наявність щодо ОСОБА_6 іншого кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 4 ч. 2 ст. 115, п. 9 ч. 2 ст. 115, п. 12 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 3 ст. 289, ч. 3 ст. 187, ч. 4 ст. 187 КК України.

Вказані обставини, у сукупності з інкримінованим ОСОБА_6 злочину у даному кримінальному провадженні свідчать про суспільну небезпечність останнього та здатність ним вчинення іншого суспільно небезпечного діяння.

Таким чином, ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися, є досить актуальними та вказують про недостатність застосування до обвинуваченого іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_6 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Доводи з приводу наявності у ОСОБА_6 неповнолітніх дітей та дружини, не можуть бути єдиною підставою для скасування законного та обґрунтованого судового рішення.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на наявність клопотання про скасування запобіжного заходу у зв`язку із письмовою згодою військової частини про проходження ОСОБА_6 військової служби, яке подане до сторони обвинувачення, не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність продовження щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним, обґрунтованим та ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, у зв`язку з чим, апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 199, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 2 січня 2026 року, якою у відношенні ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 2 березня 2026 року включно, залишити без змін.

Ухвала є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4