Провадження №: 1-кп/127/344/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001817 від 07.12.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чіфтелер провінції Ескішехір регіону Центральна Анатолія країни Туреччина, зареєтрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого, із середньою освітою, одруженого, громадянина Турецької Республіки, турка, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

потерпілої: ОСОБА_5 ,

представника потерпілої: ОСОБА_6 ,

законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 : ОСОБА_8 ,

перекладача: ОСОБА_9 ,

захисника: ОСОБА_10 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_11 , 06.12.2023 близько 20:05 год., керуючи технічно-справним автомобілем марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись зі сторони вул. Театральної, по проїзній частині вул. Соборної в місті Вінниці, в районі перехрестя з вул. Архітектора Артинова, наближаючись до розмітки нерегульованого пішохідного переходу, по якому проїзну частину справа-наліво перетинала пішохід ОСОБА_5 , не надав їй переваги у русі, не вжив своєчасних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, хоча повинен був і мав технічну можливість це зробити, внаслідок чого, з необережності, допустив наїзд на останню.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_5 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи, отримала тілесні ушкодження у вигляді сполучної травми тіла: закрита черепно-мозкова травма струс головного мозку, синець (гематома) та садна на обличчі зліва, забій (синці) лівого та правого стегна, забій (синець) правого колінного суглобу, забій (синець, садно) лівого колінного суглобу з повним розривом колатеральної медіальної зв`язки лівого колінного суглобу, свіжий розрив медіального меніску, садно в проекції внутрішньої кісточки правої гомілки, які належать до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, оскільки за своїм характером спричинили тривалий (понад 21 день) розлад здоров`я.

Відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи - «В ситуації, яка склалася, водій автомобіля «Мazda 3», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , мав технічну можливість попередити наїзд на пішохода ОСОБА_5 , шляхом термінового гальмування з зупинкою автомобіля до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди».

За вищевикладених обставин водій Гювен Орхан порушив вимоги п. п. 4.16 (а), 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно яких:

?п. 4.16 (а) «Пішохід має право: а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного регулювальника чи світлофора»;

?п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Порушення вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху України водієм Гювеном Орханом знаходяться у причинному зв`язку з наслідками даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_11 , вину в інкримінованому йому злочині визнав повністю за викладених у обвинувальному акті обставинах та суду надав наступні показання.

Так, ОСОБА_11 , 06.12.2023 близько 20:00 год., у м. Вінниці їхав додому, коли на перехресті вул. Соборної та вул. Архітектора Артинова, на пішохідному переході не побачив потерпілу ОСОБА_5 , яка в цей час рухалася по пішохідному переході, та допустив наїзд на потерпілу.

Він був в шоковому стані, при цьому зупинив автомобіль, вийшов із нього та зрозумів, що потрібно надавати допомогу потерпілій. Він не знає та не бачив чи була донька потерпілої, її онука та собака на місці події, оскільки було багато людей. Пам`ятає, що він попросив когось із оточуючих викликати швидку медичну допомогу та поліцію.

Весь час до приїду спеціальних служб він був на місці дорожньо-транспортної події, чим міг тим і допомагав потерпілій. Донька потерпілої відразу почала підвищувати на нього голос, він не знав, що на це сказати. Гювен Орхан зателефонував до свого товариша, який під`їхав до нього.

В цей час потерпілу забрали працівники швидкої медичної допомоги та повезли в лікарню. Він з працівниками поліції поїхав в лікарню ім. О.І. Ющенка на освідування, де було встановлено, що він не перебуває в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Відразу ж після освідування, він поїхав до потерпілої ОСОБА_5 в лікарню, де побачив, що остання сиділа в інвалідному візку, а на голові в неї був синяк.

Гювен Орхан відразу став перед потерпілою на коліна та вибачився за скоєне. Потерпіла чемно із ним розмовляла та казала, що зі всіма таке може трапитися. Після того, як провели медичне обстеження, потерпілу відпустили і вона поїхала додому. Він із своїм товаришем відвезли доньку потерпілої та інших родичів до них додому. Через два дні після цього йому стало відомо, що потерпіла перебуває в лікарні. Він зі своєю дружиною відразу поїхали до потерпілої в лікарню. Проте донька потерпілої не пускала їх до потерпілої в палату, сказала, що не можна заходити, а дала лише список ліків, які ОСОБА_11 придбав.

Наступного дня він знову прийшов в лікарню, де йому сказали, що нічого купляти не потрібно. Лікар повідомив йому, що страховка повністю покриє лікування. Далі вони продовжувалися спілкуватися із донькою потерпілої в телефонному режимі, він запитував чи потрібна допомога, гроші.

Він дав доньці потерпілої 8500 9000 грн., а також придбав все по списку, який дала донька потерпілої, всі необхідні ліки, відремонтував пальто. Він підходив до доньки потерпілої знову, оскільки до самої потерпілої йому вкотре заборонили підходити, та пропонував 3000 доларів США або іншу суму, яку вони назвуть. Коли його дружина спілкувалася з потерпілої стороною, то їй сказали, щоб вони закрили 3 кредити потерпілої в 3-х банках.

Він тричі зустрічався із представником та донькою потерпілої, тоді ж йому назвали суму та сказали, що все буде добре, якщо він її сплатить. Представник потерпілої ОСОБА_12 погрожував йому та казав, що маленькою сумою він не відбудеться, у тому випадку, якщо він не заплатить 13000 євро, то його депортують із країни або ж позбавлять волі на 5 років, на що він не погодився, після чого в непристойній формі його просто вигнали із кабінету.

У ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що про вчинене він щиро шкодує, належні висновки для себе зробив, старався допомагати потерпілій всім чим міг, цивільний позов не визнає.

Допитана у ході судового провадження потерпіла ОСОБА_5 , суду надала наступні показання, що вона є пенсіонером, з серпня 2022 року не працює.

Так, ввечері 06.12.2023 вона разом зі своєю донькою, онукою та собакою йшли з прогулянки додому, на пішохідному переході на перехресті вул. Соборна та вул. Архітектора Артинова, вони пропустили тролейбус, машину та почали переходити дорогу і ОСОБА_11 здійснив наїзд на неї.

Її донька та онука пішли вперед, а вона залишилася, бо пропускала ще машину. Коли вона починала рух по пішохідному переходу, то ні зліва, ні справа машин не було. Думає, що вона дійшла до середини пішохідного переходу, коли обвинувачений здійснив наїзд на неї. Що було далі не пам`ятає, адже втратила свідомість та прийшла до тями вже перебуваючи в лікарні.

Не знає чи був обвинувачений на місці події, чи допомагав їй. При цьому, потерпіла пам`ятає лише, що звуків гальм вона не чула. Чому вона відмовилася в день ДТП від госпіталізації не знає, оскільки перебувала в стресовому стані, не розуміла, що відбувається. Зазначила, що обвинувачений та його дружина не приходили до неї. Внаслідок отриманих травм під час ДТП їй встановлено інвалідність 3 групи (пошкоджено сухожилля, розірвані зв`язки на коліні, немає м`язів в одній нозі). Її життя розділилося на до та після, все змінилося в гіршу сторону, її собака померла від удару. Вона втратила своє попереднє життя, щоденно приймає знеболюючі ліки, нормально не може ходити, шкутильгає, не може активно проводити дозвілля з онукою. Минуло майже два роки, проте пам`ять повністю не повернулася, вона втратила відчуття тонкощів смаку, а тому не може відкрити кафе.

Зазначила, що дружина ОСОБА_3 повідомила їй, що страхова компанія покриє всі витрати. Вказує, що вона зверталася в страхову компанію, проте їй нічого не відшкодували. Вона частково лікувалася за кошти комунального закладу, а також її донька купувала необхідні ліки, які прописував лікар.

Також вона лікувалася за кошти мешканців м. Вінниця, оскільки її донька відкрила «банку» для збору коштів на її лікування. Внаслідок отриманих травм вона потребує постійної реабілітації та санаторно-курортного лікування. Жодного разу ніхто не вимагав з обвинуваченого ніяких грошей. Підтвердила, що її донька отримала від ОСОБА_3 6000 грн. Ні вона, ні її донька не уповноважували адвоката ОСОБА_13 на зустріч з ОСОБА_14 . Вказала, що обвинувачений перед нею не вибачався, на коліна не ставав.

У ході судового провадження потерпіла ОСОБА_5 просила призначити обвинуваченому Гювену Орхану сувору міру покарання, цивільний позов із заявою про збільшення позовних вимог підтримує в повному обсязі.

Допитана у ході судового провадження законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , суду надала наступні показання, що вона являється матір`ю потерпілої ОСОБА_7 та донькою потерпілої ОСОБА_5 .

Так, 06.12.2023 вона разом зі своєю донькою, матір`ю та собакою поверталися додому, коли планували переходити дорогу по пішохідному переході, побачили тролейбус, пропустили його. В цей час вони із матір`ю вели бесіду, про щось розмовляли. Після того як проїхав тролейбус, вона, тримаючи доньку за руку, почали переходити дорогу. При цьому, вона продовжувала щось говорити до матері, думаючи, що вона йде поряд та все чує. Не дійшовши орієнтовно 2 метри до закінчення пішохідного переходу, вона спочатку почула звук собаки, удар та крик, розвернувшись назад побачила вже як її мама летить над землею та котиться по проїзній частині, самого моменту збиття вона не бачила.

В той момент їй здавалося, що мама нежива. Її маленька донька стояла на тротуарі та плакала. Вона побігла до матері та побачила, що остання була вся в крові. Згодом її покликали люди, які відвели доньку до кінотеатру ім. М. Коцюбинського, щоб дитина не бачила це все та не злякалася, повернутися до доньки, адже вона дуже сильно плакала. Пам`ятає, що вона бігала то до доньки, то знову до матері, не розуміла, кому вона потрібніша в ці хвилини.

Крім того, намагалася знайти собаку. Того вечора мама просила, щоб вона забрала її додому. Вдома в неї весь час текла із голови кров, не могли ніяк її зупинити. Також, зазначила, що 08.12.2023 вони з мамою пішли на проходження судово-медичної експертизи, де лікар сказав, що її матері потрібна термінова госпіталізація та наполягла на тому, щоб викликати швидку, після чого її поклали в лікарню.

Вона не забороняла ОСОБА_15 спілкуватися з її матір`ю, лише коли це все сталося, просила, щоб вони не турбували матір.

Вказує, що її маленька донька не бачила як збили бабусю, сама дитина не отримала тілесних ушкоджень. Зараз її доньці ОСОБА_16 7 років, на момент ДТП було 5 років. Вона не мала із ким залишати дитину, тому ходила разом із нею в лікарню. Ця вся подія значно вплинула на стан здоров`я її доньки ОСОБА_7 , оскільки тривалий час дитина перебувала в атмосфері лікування бабусі, внаслідок чого отримала психоемоційну травму, симптоми якої проявилися не відразу.

Наразі дитина має проблеми зі сном, боїться переходити дорогу, раніше кричала ночами, видавала різні звуки, снилися різні сни, зокрема як збивають бабусю. Вони зверталися до психолога, а також до психіатра за медичною допомогою. Також на фоні стресу проявилася алергія, можливі епілептичні напади.

Зазначила, що вона отримала від ОСОБА_3 6000 грн. та пальто з хімчистки, яке обвинувачений відремонтував на її прохання.

Крім того, вона відкрила «банку» для збору коштів на лікування та реабілітацію матері, на яку було зібрано близько 47 000 грн., які вона витратила на посилене харчування матері, оплату послуг медсестр, масажиста, сиділки та няні для дитини. Дану суму коштів вони не включали в цивільний позов. Вона самостійно купувала ліки для матері за призначенням лікарів. Зараз вона немає листа призначення медичних препаратів, які призначали її матері.

У ході судового провадження законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_8 цивільний позов підтримала в повному обсязі, просила суд стягнути матеріальну та моральну шкоду та суворо покарати обвинуваченого ОСОБА_3 .

Заслухавши думку прокурора, потерпілої, її представника, законного представника малолітньої потерпілої, обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України вважає за недоцільне досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Також судом з`ясовано чи правильно розуміє обвинувачений ОСОБА_11 та інші учасники судового провадження зміст цих обставин, чи не має сумнівів у добровільності їх позиції.

Одночасно, обвинуваченому ОСОБА_15 та іншим учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи та оцінюючи обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що стороною обвинувачення доведено поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а тому його дії слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_15 покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Таким чином, судом враховано те, що обвинувачений ОСОБА_11 раніше не судимий, за місцем проживання скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило. Згідно довідки комунального некомерційного підприємства «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І. Ющенка Вінницької обласної ради» №29/458 від 18.01.2024 ОСОБА_11 на обліку у закладі не перебував та за медичною, психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не звертався. Відповідно до довідки комунального некомерційного підприємства «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» № 200 від 18.01.2024 ОСОБА_11 під диспансерним спостереженням у закладі не перебуває та за медичною допомогою в заклад не звертався, на стаціонарному лікуванні не перебував.

Крім того, судом враховано, що згідно висновку медичного огляду комунального некомерційного підприємства «Центр терапії залежностей «Соціотерапія» Вінницької обласної ради» № 1418 від 06.12.2023 ОСОБА_11 на момент вчинення злочину був тверезий, ознак сп`яніння не виявлено.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд враховує щире каяття, часткове добровільне відшкодування завданого збитку та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Таким чином, судом враховано всі обставини справи в їх сукупності, тяжкість вчиненого злочину, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме те, що останній раніше не судимий, характеризується позитивно, вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, а тому суд, вважає, що саме призначене ОСОБА_15 покарання у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами, буде необхідним та достатнім і досягне мети не лише кари останнього за вчинене, а й буде слугувати для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів, як обвинуваченим, так і іншими особами.

Щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди.

Так, у ході судового провадження потерпілою ОСОБА_5 заявлено цивільний, відповідно до якого остання просить суд стягнути з ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 486 902,01 грн. та з ПАТ «Страхова група «ТАС»» матеріальну та моральну шкоду у розмірі 261 959, 66 грн.

При вирішенні вказаного цивільного позову, суд враховує наступне.

Так, відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 128 КПК України вбачається, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Статтею 129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Зі змісту ст. 23 ЦК України вбачається, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає : у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Так, ч. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Також, суд враховує Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якої, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зі змісту позовної заяви потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди з обвинуваченого ОСОБА_3 вбачається, що потерпілій внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було нанесено тілесні ушкодження, що спричинило нестерпний біль і страждання, по сьогоднішній день потерпіла не може нормально пересуватись, виключно за допомогою милиць, почала шкутильгати, має головний біль, нестерпний фізичний біль та у неї кардинально змінився нормальний ритм життя, остання потребує сторонньої допомоги у догляді.

Таким чином, судом встановлено, що потерпілій ОСОБА_5 завдано моральних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я, порушено нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного життя, настали інші негативні наслідки для неї особисто та для членів її сім`ї.

Водночас при вирішенні питання, щодо задоволення вказаного позову в частині відшкодування обвинуваченим ОСОБА_14 моральної шкоди потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує те, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватись принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Вказаний висновок суду узгоджується з висновком викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.12.200 у справі № 752/17832/14-ц та у постанові Верховного Суду від 19.10.2022 у справі № 944/4790/19.

При визначені розміру морального відшкодування потерпілій ОСОБА_5 , суд враховує конкретні обставини справи, характер немайнових витрат, глибину фізичних та душевних страждань, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках та вимоги розумності і справедливості.

Отже, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди, частково у сумі 100 000 грн., в решті позовних вимог слід відмовити.

Щодо вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_5 в частині стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС»» матеріальної та моральної шкоди.

Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України визначено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Правовідносини щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України, регулюються, зокрема, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст. 22.1. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 23.1 вказаного вище Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», всі витрати потерпілого мають бути документально підтвердженими.

Так, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС», відповідно до поліса № АТ 4498464 від 15.09.2023.

На підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» матеріальної та моральної шкоди у сумі 261 959,66, потерпілою ОСОБА_5 надано ряд доказів, які на її думку підтверджують понесені нею витрати, а саме: виписки з медичних карт, результати досліджень, чеки та інше.

Суд, дослідивши надані потерпілою ОСОБА_5 докази на підтвердження заявлених позовних вимог, з урахуванням призначень зазначених у виписках із медичних карток, приходить до висновку, що позов заявлений останньою підлягає частковому задоволенню, в частині стягнення матеріальної шкоди на суму 24 126 грн. та моральної шкоди на суму 1 206,30 грн. в решті позовних вимог слід відмовити, оскільки всі інші призначення та діагностика не підтверджуються призначеннями лікарів медичних закладів, де потерпіла проходила лікування та на зазначені у вищевказаних виписках із медичних краток, наданих потерпілою ОСОБА_5 .

Суд, звертає увагу, що всі інші витрати, зазначені у позовній заяві потерпілої ОСОБА_5 не підтверджені належними та допустимими доказами, лікування, операція в майбутньому та інше, що заначено у позовній заяві, має бути підтверджено реальними витратами, які стоять у причинно- наслідковому зв`язку з подіями, що є предметом розгляду.

Щодо вирішення цивільного позову представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 , щодо стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 моральної шкоди та щодо стягнення з ПАТ «Страхова Група «ТАС»» матеріальної та моральної шкоди.

Так, відповідно до поданої позовної заяви представник потерпілої ОСОБА_8 просить суд стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 298 668, 29 грн. З ПАТ «Страхова Група «ТАС»» матеріальну та моральну шкоду у розмірі 27 966,01 грн.

Вказаний позов мотивований тим, що її донька ОСОБА_7 проходила лікування, обстежувалась у лікаря психолога, тощо. Моральна шкода мотивована тим, що потерпіла ОСОБА_5 є бабцею ОСОБА_7 отримала психоемоційну травму, оскільки останні проживають разом, а бачити бабці безпорадний стан негативно вплинуло на психіку дитини. Матеріальна шкода мотивована тим, що ОСОБА_8 витрачала кошти на лікування своєї доньки.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КК України потерпілим у даному кримінальному провадженні може бути особа, який завдано середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Разом з тим, ст. 128 КПК України визначено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Суд, дослідивши позовну заяву представника потерпілої, врахувавши докази, які долучені до позовної заяви приходить до висновку, що представником потерпілої, суду не надано жодного доказу про те, що малолітній ОСОБА_7 призначалось лікування з приводу подій, що мали місце 06.12.2023, жодних тілесних ушкоджень у останньої не має, а звернення до психолога та проведення певної діагностики не свідчить про те, що вказані звернення стоять у причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_3 .

З урахуванням вказаного, суд не вбачає підстав для задоволення цивільного позову представника малолітньої потерпілої ОСОБА_8 .

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2023 підлягає скасуванню.

Питання, щодо речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

У порядку ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 371, 374, 615 КПК України, ст. 65 КК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 3 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 100 000 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС»» на користь ОСОБА_5 24 126 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди, 1 206,30 грн. у рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди, в решті позовних вимог відмовити.

У цивільному позові представника малолітньої потерпілої ОСОБА_7 ОСОБА_8 відмовити.

Речові докази, а саме:

?автомобіль марки «Mazda 3», державний номерний знак НОМЕР_3 , який зберігається на спеціальному майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів Головного управління Національної поліції у Вінницькій області повернути власнику;

?диск з відеозаписом з камер «Ситуаційного центру ВМР», події ДТП від 06.12.2023 по вул. Соборній у м. Вінниця, який зберігається в матеріалах кримінального провадження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_3 процесуальні витрати за проведені експертизи на користь держави у сумі 5300, 96 грн.

Арешт накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 11.12.2023 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вручити копію вироку обвинуваченому та прокурору негайно.

Учаснику судового провадження, який не був присутній у судовому засіданні копію вироку суду надіслати поштою не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: