Справа № 642/8035/25
Провадження № 1-кс/642/132/26
УХВАЛА

Іменем України

28.01.26 м. Харків

Слідчий суддя Холодногірського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харковав, громадянина України, українця, з середньою освітою, стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , не одруженого, будь-яких осіб на утриманні не має, який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого, останній раз: 26.04.2021 Ленінським судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, в силу ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 11.10.2021 направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом за ч.2 ст.309 КК України; 24.10.2023 Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин; 31.10.2023 Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці; 30.08.2024 звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області (№12), ухвалою Червонозаводського суду м.Харкова від 28.04.2024 умовно достроково, керуючись ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч. 5 ст. 407 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 звернулася до Холодногірського районного суду м. Харкова з погодженим із прокурором клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185, ч.5 ст.407 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що згідно ст. 68 Конституції України ОСОБА_4 , зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Згідно ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції країни покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Органи військового управління забезпечують неухильне додержання вимог Конституції України стосовно того, що Збройні Сили України не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів державної влади чи перешкоджання їх діяльності. Ніякі надзвичайні обставини, накази чи розпорядження командирів і начальників не можуть бути підставою для будь-яких незаконних дій по відношенню до цивільного населення, його майна та навколишнього середовища. За віддання і виконання явно злочинного розпорядження чи наказу військовослужбовці несуть відповідальність згідно з законом. Права і обов`язки військовослужбовців, які залучаються до здійснення заходів, передбачених частиною четвертою цієї статті, визначаються законом. Відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49, 50, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1,4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України ОСОБА_4 був зобов`язаний додержуватись Конституції і Законів України, бути прикладом високої культури, скромності та витримки, з повагою ставитися до інших військовослужбовців, поважати чужу гідність, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення інших, дотримуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, вести бойові дії ініціативо, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, досконало володіти зброєю і технікою, тримати їх справними, чистими та готовими до бою, неухильно виконувати правила безпеки під час використання зброї.

Досудовим розслідуванням встановлено, що солдата ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , стрільця 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , призначено на посаду від 14.12.2024 наказом по № 376.

Однак, ОСОБА_4 під час проходження військової служби 19.05.2025 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , в порушення вищевказаних нормативно - правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, без відповідних дозволів командирів та начальників, за відсутності законних підстав та поважних причин 19.05.2025 точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 16 год. 30 хв. самовільно залишив пункт дислокації 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ), військової частини НОМЕР_1 , поблизу населеного пункту АДРЕСА_2 .

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_4 з 19.05.2025 в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби, та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_4 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, в правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто самовільне залишення місця служби без поважних причин військовослужбовцем понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_4 , скоїв умисний корисливий тяжкий злочин за наступних обставин:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи достеменно обізнаним про введення військового стану починаючи з 05 год. 30 хв., 24 лютого 2022 року відповідно до Указу Президента №573/2022 від 12.08.2022, строк дії якого неодноразово продовжувався, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12.05.2015, вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Так, ОСОБА_4 , 19.10.2025 року, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, але не пізніше 18 години 00 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в умовах воєнного стану, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає та не зможе завадити скоєнню задуманого злочину, підійшов до домоволодіння розташованого за адресою АДРЕСА_3 де тимчасово мешкав у знайомого на ім`я ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу потрапивши до будинку, будучі обізнаним про зберігання матеріальних цінностей матері ОСОБА_8 потерпілої ОСОБА_9 , а саме телевізора Samsung 0E43DU8500XUA, виніс вищевказане майно, без відома останньої, тримаючи в руках, із домоволодіння, тим самим викрав його.

Після цього ОСОБА_4 покинув місце вчинення злочину, разом з викраденим майном, яким у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 спричининив потерпілій ОСОБА_9 , матеріальні збитки на суму 16968 грн.03 коп. згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 16331 від 19.12.2025.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого, ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, з середньою освітою, стрілець 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , не одружений, будь-яких осіб на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 26.04.2021 року Ленінським судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, в силу ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 11.10.2021 року направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом за ч.2 ст.309 КК України; 24.10.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин; 31.10.2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці; 30.08.2024 року звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області (№12), ухвалою Червонозаводського суду м.Харкова від 28.04.2024 року умовно достроково, керуючись ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом.

Вина ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст.407 КК України підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 20.10.2025;

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 ;

-протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками за участю потерпілої ОСОБА_9 ;

-протокол допиту свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 ;

-протоколом огляд місця події від 15.12.2025 ;

-висновком товарознавчої експертизи;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-висновками про результати службового розслідування щодо з`ясування причин і умов відсутності на службі нагорного ОСОБА_12 ;

-протоколом допиту ОСОБА_13 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ;

Відповідно п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду,

2) вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни свідчень останніми, так як вони ще не допитані у суді.

Така потреба обумовлена наявністю в ході досудового розслідування

ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

1. п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 , в будь-який час може змінити місце проживання внаслідок проведення бойових дій на території України, що створить умови для його переховування від органу досудового розслідування та суду в інших областях України, враховуючи, що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання. Крім того вказані обставини утворять складності явки або запізнення підозрюваного до органу досудового розслідування та суду.

2. п. 2 ч.1 ст. 177 КПК України знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити предмети, що стосуються обставин кримінального провадження, незважаючи на вже проведені слідчі дії, досудове розслідування перебуває на активному етапі, що зумовлено нещодавнім повідомленням про підозру ОСОБА_4 , а тому на даний час не встановлено повного об`єму предметів та документів, які б підтвердили або спростували причетність ОСОБА_4 до вказаного злочину.

3. п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на потерпілого, свідків, понятих, у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, може самостійно або заручившись підтримкою інших осіб, здійснити вплив на потерпілого, свідків, понятих, благаючі, умовляючи або погрожуючи їм, щоб вони відмовились від своїх показань, які вони надали на досудовому розслідуванні та в подальшому будуть надавати при судовому розгляді з метою уникнути покарання за вчинений злочин.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

4. п. 5 ч.1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства. Зокрема, достовірність перевірки підстав неявки до органу досудового розслідування або суду вимагатимуть від сторони обвинувачення певного часу, що в свою чергу призведе до необґрунтованого затягування строків досудового розслідування та створить можливості для ОСОБА_4 незаконно впливати, на потерпілого, свідків, спеціаліста у цьому кримінальному провадженні. В той же час останній перебуваючи на волі не буде позбавлений можливості з використанням мобільних телефонів, тощо здійснювати вплив на інших учасників кримінального провадження.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, з середньою освітою, стрілець 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , не одружений, будь-яких осіб на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 26.04.2021 року Ленінським судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, в силу ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 11.10.2021 року направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом за ч.2 ст.309 КК України; 24.10.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин; 31.10.2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці; 30.08.2024 року звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області (№12), ухвалою Червонозаводського суду м.Харкова від 28.04.2024 року умовно достроково, керуючись ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім, того ОСОБА_4 , може впливати на потерпілого та свідка, та інших учасників кримінального провадження, а саме оскільки знає де вони мешкають.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни свідчень останніми, так як вони ще не допитані у суді.

Таким чином, орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , не може запобігти вказаним ризикам.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та посилався на те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення клопотання щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить такого висновку.

Як вбачається з клопотання, що підозрюваний ОСОБА_4 , раніше судимий, є військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , на утриманні малолітніх осіб або осіб похилого віку немає, однак вказані факти недостатньо свідчать про можливість належного виконання процесуальних обов`язків покладених на підозрюваного, у тому числі щодо забезпечення його явки до суду та правоохоронних органів, оскільки зазначені обставини існували на час вчинення злочину, який інкримінується, та не стали для нього стримуючим фактором, а тому не можуть бути достатніми для спростування наявності ризику переховування його від правосуддя. А тому ОСОБА_4 , усвідомивши можливість отримання кримінального покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може переховуватись від органів досудового слідства та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснювати вплив на потерпілого, свідків в тому числі осіб, які були задіяні у якості понятих, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може привести до перешкоджання встановлення істини по справі, а тому наявні ризики для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

28.01.2026 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про нову та зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харків, громадянин України, українець, з середньою освітою, стрілець 2 штурмового спеціалізованого відділення 3 штурмового спеціалізованого взводу 1 штурмової спеціалізованої роти штурмового спеціалізованого батальйону (ШКВАЛ) військової частини НОМЕР_1 , не одружений, будь-яких осіб на утриманні не маючий, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимий, останній раз: 26.04.2021 року Ленінським судом м.Харкова за ч.1 ст.309 КК України до обмеження волі строком на 1 рік, в силу ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнено з іспитовим строком 1 рік; 11.10.2021 року направлено до Дзержинського районного суду м. Харкова з обвинувальним актом за ч.2 ст.309 КК України; 24.10.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст.125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 150 годин; 31.10.2023 року Дзержинським районним судом м. Харкова за ч.2 ст.309, ч.4 ст. 70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років 3 місяці; 30.08.2024 року звільнений з Диканівської виправної колонії Харківської області (№12), ухвалою Червонозаводського суду м.Харкова від 28.04.2024 року умовно достроково, керуючись ст. 81-1 КК України для проходження військової служби за контрактом.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, метою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду,

2) вчинити інше кримінальне правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни свідчень останніми, так як вони ще не допитані у суді.

Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може переховуватись від органів досудового розслідування, та перебуваючи на свободі може продовжувати свою злочинну діяльність, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім, того ОСОБА_4 , може впливати на потерпілого та свідка, та інших учасників кримінального провадження, а саме оскільки знає де вони мешкають.

Підставою застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину, а також наявність вищезазначених ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначені вище дії.

Судом при вирішенні питання щодо наявності підстав для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховані усі наявні у розпорядженні дані про особу обвинуваченого, та, на переконання суду, в будь-якому випадку самі по собі не можуть бути визнані достатніми для висновку про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не спростовують твердження сторони обвинувачення про можливість ухилення обвинуваченого від суду, як і доводів щодо можливості впливати на свідків у даному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, під час надання оцінки наявності ризиків переховуватись від органу досудового розслідування та вчинити нове кримінальне правопорушення, судом також враховується, що згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-IX від 24.02.2022 року «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" із урахуванням продовження строку дії на теперішній час.

Слідчий суддя зазначає, що для досягнення мети застосування запобіжних заходів, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а також враховуючи інші фактичні обставини даного конкретного кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним та доцільним.

Відповідно до частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі, вчинення інших злочинів та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Крім того, у п. 48 рішення «Чеботар проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 г. Європейський суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5, поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі по кінцевому рахунку, були пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання»

При цьому, слід зауважити, що у розумінні положень наведених у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» № №12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В контексті ст. 5 Конвенції про захист. прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосудді може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контрактами.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховуючи всі обставини справи, ставлення підозрюваного до інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкості кримінального правопорушення, в якому він підозрюється, його матеріальне становище, вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 266 240 грн., оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 211, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківського слідчого ізолятора» строком на 60 діб, а саме до 28.03.2026.

Строк тримання під вартою рахувати з 28.01.2026.

Строк дії ухвали до 28 березня 2026 року включно.

Визначити суму застави у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на Депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області, протягом дії запобіжного заходу.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки строком до 28.03.2026: прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин вчинення інкримінованого йому злочину.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1