БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/880/25
Провадження № 1-кс/730/137/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2025 р. м. Борзна

Слідчий суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області - ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

представника особи, яка подала скаргу, - адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Борзни скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження, -

У С Т А Н О В И В :

05 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» до Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшла дана скарга ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » від 05.09.2025р., у якій просить скасувати постанову дізнавача СД ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капітана поліції ОСОБА_4 від 18.08.2025р. про закриття кримінального провадження №0000021 від 09.04.2025р. за ч.1 ст.197-1 КК України. Вимоги скарги обгрунтовує тим, що дана постанова дізнавача є незаконною і передчасною, оскільки в ході досудового розслідування не вчинено всіх необхідних слідчо-оперативних дій, спрямованих на розкриття кримінального правопорушення, дізнавач не перевірив і не з`ясував тих обставин, які зобов`язаний у силу ст.91, 92 КПК України встановити і доказувати в рамках кримінального провадження (у постанові маються посилання лише на загальні норми КК України без конкретизації щодо даної справи, які елементи складу злочину з них відсутні; не встановлено осіб, причетних до весняно-польового обробітку суміжних земельних ділянок; не направлено запитів до ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 про найманих працівників ФГ « ОСОБА_5 » та зареєстровану за ним сільськогосподарську техніку; не подано клопотання слідчому судді про тимчасовий доступ до речей і документів; не перевірено можливість у власників земельних ділянок самостійно обробляти належні їм земельні ділянки). Також зазначає, що копія оскаржуваної постанови дізнавача від 18.08.2025р. була отримана представником товариства лише 26.08.2025р., а тому передбачений ч.1 ст.304 КПК України десятиденний строк не пропущений.

Представник ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в судовому засіданні вимоги скарги підтримав і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав.

Суб`єкт оскарження був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу до його електронного кабінету та шляхом направлення кур`єрської кореспонденції за адресою місцезнаходження, але своїм процесуальним правом на участь в судовому засіданні не скористався, про причини неприбуття не повідомив, ніяких заяв по суті викладених у скарзі вимог не подав, надав запитувані матеріали кримінального провадження, що у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника скаржника, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Пунктом 3 ч.1 ст.303 КПК України встановлено можливість оскарження під час досудового розслідування рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СД ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області перебувало кримінальне провадження №0000021 від 09.04.2025р. за ч.1 ст.197-1 КК України за заявами ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » по факту самовільного зайняття земельних ділянок.

18 серпня 2025 року старшим дізнавачем СД ВП №3 (м.Борзна) Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області капітаном поліції ОСОБА_4 винесена постанова про закриття вказаного кримінального провадження в зв`язку з встановленням відсутності у діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

У матеріалах кримінального провадження мається супровідний лист за №124/45.3-2025 від 18.08.2025р. про направлення копії даної постанови дізнавача представникам ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », проте матеріали кримінального провадження не містять жодних доказів про направлення органом поліції та одержання заявником оскаржуваного процесуального рішення у більш ранній строк, ніж той, що вказаний ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у скарзі (26.08.2028р.)

З огляду на викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що отримавши копію постанови дізнавача про закриття кримінального провадження від 18.08.2025р. лише 26.08.2025р. та звернувшись до суду з даною скаргою 05.09.2025р., ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не пропустило встановленого приписами ч.1 ст.304 КПК України процесуального строку на оскарження.

Вищевказана постанова дізнавача обґрунтована тим, що в діях невстановленої особи відсутня об`єктивна сторона кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, а саме: завдання значної шкоди, встановлений у ході досудового розслідування розмір якої складає 49803,19 грн, що менше за встановлений диспозицією ст.197-1 КК України розмір значної шкоди (в 2025 році від 151400 грн).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За змістом положень ч.2 ст.9 КПК України під час кримінального провадження прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, дізнавач зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного й неупередженого рішення.

Згідно зі ст.110 КПК України постанова слідчого, дізнавача, прокурора про закриття кримінального провадження має бути вмотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема в ній має бути зазначено зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, в свою чергу, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим, дізнавачем, прокурором постанови. В разі, якщо слідчим, дізнавачем, прокурором закрито провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить ця постанова детальний виклад обставин, за яких заявник вважає, що вчинено кримінальне правопорушення та доводи слідчого, дізнавача, прокурора на їх спростування.

У ч.1 ст.197-1 КК України передбачено кримінальну відповідальність за самовільне зайняття земельної ділянки, яким завдано значної шкоди її законному володільцю або власнику.

Безпосередній об`єкт даного кримінального правопорушення земельні відносини як суспільні відносини власності щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами цих відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Об`єктами відносин є земля в межах України, земельні ділянки та права на них, у тому числі на земельні частки (паї). Земельні відносини опосередковуються правом власності на землю і регулюються Земельним кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Земельна ділянка це частина земельної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами суб`єктів власності. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, а також на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки (ст.79 ЗК України).

Суб`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 України, характеризується умисною виною: особа усвідомлює, що самовільно, з порушенням встановленого порядку займає (захоплює) чужу для неї земельну ділянку, передбачає, що власнику чи законному володільцю буде спричинена її діями значна шкода, і бажає цього. Мотив і мета кримінального правопорушення - корисливі та інші.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 України, полягає у самовільному зайнятті земельної ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки це фактичне заволодіння (чи заволодіння і користування) земельною ділянкою або її частиною, вчинене в особистих інтересах або інтересах інших осіб тим, кому ця ділянка у встановленому порядку не надавалась у володіння і користування або не передавалась у власність, або за відсутності вчинення правочину щодо такої земельної ділянки (чи щодо об`єкта, розташованого на земельній ділянці). Самовільне зайняття земельної ділянки має місце і у випадку, коли власник або законний володілець земельної ділянки самовільно змінює її межі, приєднуючи частину суміжних земель до своєї ділянки.

Самовільне зайняття земельної ділянки є кримінальним правопорушенням із матеріальним складом, який вважається закінченим з того моменту, коли особа фактично заволоділа земельною ділянкою або розпочала її протиправну експлуатацію (освоєння).

Крім того, обов`язковою умовою складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, є завдання власнику чи законному володільцю самовільно зайнятої земельної ділянки значної шкоди, яка згідно «Примітки» до ст.197-1 КК України у сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Отже, для встановлення об`єктивної сторони цього кримінального правопорушення слід встановити не тільки сам факт самовільного зайняття земельної ділянки, але й настання суспільно небезпечних наслідків, які полягають у спричиненні її власнику чи законному володільцю значної шкоди, що у 2025 році становить понад 151400 грн.

Ознайомившись з матеріалами кримінального провадження №0000021 від 09.04.2025р. за ч.1 ст.197-1 КК України, слідчий суддя вважає, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження від 18.08.2025р. відповідає вимогам ст.9, 110 КПК України.

Так, на думку слідчого судді дізнавчем було вчинено всіх необхідних і достатніх дій, спрямованих на отримання доказів для ефективного досудового розслідування кримінального провадження, повного, всебічного й об`єктивного встановлення обставин щодо наявності чи відсутності у діянні складу кримінального правопорушення.

Зокрема, з означеною метою дізнавачем проведено огляд місця події; отримано висновки спеціаліста щодо розміру завданої шкоди; здійснено допит ряду свідків, зокрема й фігуранта, на якого вказував заявник (голову ФГ « ОСОБА_5 » ОСОБА_6 ); витребувано письмові документи; усунуто недоліки дізнання, зазначені в попередній ухвалі слідчого судді від 20.06.2025р.

Так, за висновками спеціалістів ІНФОРМАЦІЯ_5 сума збитків, завданих землекористувачу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок з визначеними кадастровими номерами, була обчислена згідно Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України №963 від 25.07.2007р., і загалом становить 49803,19 грн, що не є значним розміром шкоди для наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України.

При цьому, слідчий суддя констатує відсутність у даному випадку необхідності в призначенні експертизи для визначення розміру шкоди, оскільки положення п.6 ч.2 ст.242 КПК щодо призначення експертизи у кримінальному провадженні для визначення розміру збитків, завданих кримінальним правопорушенням, має обмежений характер і не стосується тих випадків, коли зокрема розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

Прикметно, що ні ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у своїй скарзі, ні його представник у судовому засіданні не навели своїх контррозрахунків щодо обчислення іншого розміру завданої товариству шкоди.

Водночас встановити факт самовільного зайняття земельних ділянок із іншими кадастровими номерами в ході досудового розслідування не представилось можливим, оскільки ці земельні ділянки були піддані обробітку ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ще до звернення до органу поліції із відповідними заявами, що скаржником не оспорюється і не може бути поставлене в провину дізнавачеві.

Проаналізувавши отримані докази в їх сукупності, дізнавач прийшов до вірного висновку про відсутність у діянні складу кримінального правопорушення, зокрема за ознакою завдання значної шкоди, що є обов`язковим елементом об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.197-1 КК України, тоді як відсутність такого елементу виключає кримінальну відповідальність.

Одночасно суд констатує, що оскаржувана постанова містить детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.197-1 КК України та доводи дізнавача на їх спростування. Постанова дізнавача про закриття кримінального провадження є достатньо аргументованою, її зміст відповідає фактичним обставинам справи, в ній зазначено виклад обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, їх обґрунтування та посилання на положення кримінального процесуального закону.

Натомість наведена у скарзі мотивація свідчить про те, що особа, яка подала скаргу, у виниклій спірній ситуації вбачає незгоду з механізмом досудового розслідування, яке здійснювалось дізнавачем, методами такого розслідування, обсягом матеріалів, який був використаний у ході такого розслідування та правовим судженням, постановленим дізнавачем.

Разом з тим, слід зазначити, що виходячи з положень ст.2 КПК України, яка визначає завдання кримінального провадження, держава не наділяє заявників правом припису для правоохоронних органів щодо проведення тих чи інших оперативно-процесуально-слідчих дій, застосування конкретних норм кримінального, матеріального або процесуального законів, саме в межах яких, повинно здійснюватись таке провадження.

На це ж звертав увагу і Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Аль Фаєд проти Франції» від 02.10.2007р., зазначаючи, що розбіжності, які виникали між слідчими та заявником, не вказували на існування недоліків чи перешкод, які б завадили компетентним органам з`ясувати ці обставини. Крім того, невдоволення заявника рішеннями, схвалюваними суддями-слідчими в ході провадження, не були достатньою підставою для визнання несправедливості процесу у сенсі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Таким чином, враховуючи вищевказані обставини справи, вимоги даної скарги ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » є необгрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.303-307 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятиденний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Слідчий суддя Борзнянського районного суду ОСОБА_1