Справа № 756/7678/25
Номер провадження № 1-кп/756/1475/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінальних проваджень, внесених 18.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 та 02.08.2025 за № 001961, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , раніше засудженого Оболонським районним судом міста Києва вироком від 05.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. У невстановлений час, однак не пізніше 11:50 год. 18.03.2025, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.

Реалізуючи наведений умисел, діючи протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, за невстановлених обставин, але не пізніше 11:50 год. 18.03.2025, ОСОБА_4 придбав та почав зберігати психотропну речовину без мети збуту.

18.03.2025 о 11:50 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 11-Д, що за адресою: м. Київ, вул. Йорданська, був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_4 повідомив, що має психотропну речовину PVP, та надав для огляду прозорий полімерний пакунок з пазовою застібкою.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучений в ОСОБА_4 прозорий полімерний пакунок з пазовою застібкою містить кристалічну речовину, яка в своєму складі містить психотропну речовину PVP, масою PVP у своєму складі 0,719 грам, що є більш ніж невеликим розміром.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, що учинено протягом року після засудження за цією статтею.

1.3. У невстановлений час, однак не пізніше 01.08.2025, у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту.

Реалізуючи наведений умисел, діючи протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України, за невстановлених обставин, але не пізніше 01.08.2025, ОСОБА_4 придбав та почав зберігати наркотичний засіб - метадон у кількості трьох пігулок, без мети збуту.

01.08.2025 о 14:29 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку № 6, що за адресою: м. Київ, вул. Героїв полку «Азов», був зупинений працівниками поліції. На запитання останніх щодо наявності у нього заборонених засобів чи речовин, ОСОБА_4 повідомив, що має при собі наркотичний засіб - метадон та надав для огляду три пігулки у блістері.

Під час досудового розслідування встановлено, що вилучені в ОСОБА_4 три пігулки, містять в своєму складі - наркотичний засіб метадон (фенадон), масою метадону в своєму складі 0,067 грам, що є більш ніж невеликим розміром.

1.4. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, що учинено протягом року після засудження за цією статтею.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані злочини вчинено обвинуваченим, тому просить визнати ОСОБА_4 винуватим та призначити покарання у порядку ст. 71 КК України за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі на строком на 1 рік та 6 місяців ураховуючи, що ОСОБА_4 засуджено Оболонським районним судом міста Києва вироком від 05.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

При цьому прокурор просив урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, на його думку, є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчиненні ним інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що раніше вживав психотропні речовини та наркотичні засоби, а тому коли знайшов на вилиці PVP та метадон узяв собі для власного вживання. Із цих підстав вказану речовину залишив собі із метою особистого вживання, але у подальшому 18.03.2025 та 01.08.2025, був зупинений працівниками поліції та на запитання останніх повідомляв, що при собі тримав вказані речі, які були в нього вилучені. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку, припинив вживати наркотичні засоби та речовини після останнього затримання. До цього проходив службу в ЗСУ.

2.1.3. Захисник ОСОБА_5 не заперечував щодо обставин, за яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою винуватість, підтримав позицію прокурора щодо покарання, тому просив суд призначити обвинуваченому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України в порядку ст. 71 КК України з іспитовим строком.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства злочинах при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор та захисник також не оспорювали фактичні обставини провадження (надані в судовому засіданні показання обвинуваченим), і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих злочинах, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, що учинено протягом року після засудження за цією статтею та незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, що учинено протягом року після засудження за цією статтею.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_4 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття, та відсутності обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання.

3.2. Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_4 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, повністю повідомив про спосіб незаконного придбання та інші відомості, які йому були відомі щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_4 як каяття, а отже підставою для врахування їх як обставину, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_3 уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та вказана в обвинувальному акті.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відноситься до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, що матеріальна шкода не завдана, однак такі злочини завдають значну шкоду суспільству, насамперед згубним впливом наркоманії і токсикоманії на свідомість психічно нестійких людей, їх мораль і спосіб життя, що призводить до поступового занепаду, деградації як окремих осіб так і суспільства - її активної частини (молоді).

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який має неповну загальну середню освіту, не одружений, за місцем проживання характеризується посередньо, є військовослужбовцем, проходить службу за мобілізацією під час воєнного стану. Має статус учасника бойових дій, а також поранення під час безпосередньої участі в бойових діях.

4.3. При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено, як і підстави для застосування покарання з іспитовим строком. Оскільки, як убачається з наданих матеріалів, а також підтверджено обвинуваченим, останній був раніше засуджений за злочин, пов`язаний з обігом наркотичних засобів та психотропних речовин, а саме Оболонським районним судом міста Києва вироком від 05.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, яке наразі не відбув.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду вчинених злочинів, їх наслідків, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

4.5. Суд також урахував, що ОСОБА_4 був засуджений Оболонським районним судом міста Києва вироком від 05.03.2025 за ч. 1 ст. 309 КК України, до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, а отже в порядку ч. 1 ст. 71 КК України суд зобов`язаний приєднати за сукупністю вироків до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком, остаточно призначив покарання в виді позбавлення волі строком на один рік та 1 місяць.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Оскільки тривалий нагляд за ОСОБА_4 у кримінально-виконавчій установі буде дієвим механізмом досягнення мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а й здійснити виправлення особистості, а також запобігти вчиненню ним так і іншими особами злочинів.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, суд наголошує, що до обвинуваченого ОСОБА_4 не було застосовано запобіжний заходу. Між тим, щодо ОСОБА_4 було постановлено ухвалу про надання дозволу на його затримання з метою приводу.

Ураховуючи наведене, відповідно до вимог ст. 377 КПК України, слід обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набуття вироком законної сили, бо окрім цього наразі, на думку суду, існують ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, як то можливість переховуватися від суду, а також можливість учинення іншого кримінального правопорушення.

5.2. Крім того, ураховуючи перебування обвинуваченого під вартою до набуття вироком законної сили, слід зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 починаючи з дня затримання за ухвалою суду - 01.10.2025 і до набуття вироком законної сили виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі, а строк відбуття покарання обвинуваченому слід рахувати з дня набуття вироком законної сили.

5.3. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.4. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз № СЕ-19/111-25/16700-НЗПРАП від 26.03.2025 у сумі 2387,70 грн., № СЕ-19/111-25/49142-НЗПРАП від 22.08.2025 у сумі 3565,60 грн - відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави у загальній сумі 5953,30 грн.

5.5. Питання речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, зокрема: три пігулки в блістері на 4 секції з написом «Метафін ІС», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,067 грам, психотропна речовина (а також попереднє пакування з чорної ізоленти), обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,719 грам, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ч. 1 ст. 71, ст. 72 КК України за сукупністю вироків, шляхом приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, частку невідбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 05.03.2025 у виді пробаційного нагляду строком на 2 місяці, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на один 1 (один) рік та 1 (один) місяць.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_4 - рахувати з дня набуття вироком законної сили.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до вимог ст. 377 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком - до набрання вироком законної сили, узявши ОСОБА_4 під варту в залі суду негайно.

Зарахувати в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 01.10.2025 до дня набуття цим вироком законної сили виходячи з того, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати: за проведення експертиз у кримінальних провадженнях № СЕ-19/111-25/16700-НЗПРАП від 26.03.2025 у сумі 2387,70 грн., № СЕ-19/111-25/49142-НЗПРАП від 22.08.2025 у сумі 3565,60 грн - відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави у загальній сумі 5953,30 грн.

Речові докази: три пігулки в блістері на 4 секції з написом «Метафін ІС», які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,067 грам, психотропна речовина (а також попереднє пакування з чорної ізоленти), обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,719 грам, які передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Оболонського УП ГУ НП у м. Києві, слід знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання копію вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1