Справа № 203/6480/25
Провадження № 1-кс/0203/4128/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000288 від 13.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених с.27 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 408, ч.5 ст. 426-1, ч.3 ст. 332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2025 року слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000288. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що 17.09.2025 було проведено затримання підозрюваного ОСОБА_4 у даному кримінальному провадженні. Під час затримання було проведено його особистий обшук, за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон IPhone 13Рго з іmеі 1: НОМЕР_1 та imеі 2: НОМЕР_2 з сім картою оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 38 штук на загальну суму 3 800,00 доларів США за визначеним переліком купюр. Слідчий зазначає, що вилучені речі відповідають критеріям, зазначеним у статті 167 Кримінального процесуального кодексу України, тому просить накласти на них арешт.

Слідчий, прокурор, представник власника майна в судове засідання не з`явилися.

30.09.2025 від представника власника майна до суду надійшли заперечення на клопотання про арешт майна, в яких сторона захисту просила у задоволенні клопотання відмовити. Подані заперечення, зокрема, обґрунтовані тим, що у клопотанні не наведено необхідності накладення арешту на майно, не наведено конкретних фактів і не надано доказів, що свідчать про причинний зв`язок, а саме пов`язаність з предметом вчинення злочину; матеріали справи не містять доказів, що саме зазначені кошти були передані підозрюваному ОСОБА_4 , відтак джерело їх надходження є легальним, оскільки кошти належать дружині підозрюваного ОСОБА_4 .

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлене клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000288 від 13.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених с.27 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 408, ч.5 ст. 426-1, ч.3 ст. 332 КК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що невстановлена військова посадова особа за попередньою змовою з ОСОБА_5 , в умовах воєнного стану, шляхом перевищення службових повноважень, з корисливих мотивів сприяє вчиненню самовільного залишення місця несення служби військовослужбовцями шляхом їх вивезення з території місця несення служби та доставлення до конкретного місця, а також в подальшому сприяє вивезенню їх через державний кордон України.

У ході досудового розслідування, зокрема, встановлено, що 09.09.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за попередньою змовою з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за грошову винагороду сприяв дезертирству військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 ОСОБА_7 шляхом вивезення останнього за територію військової частини, що розташована у АДРЕСА_1 . Так 09.09.2025 о 15:15 год на місце дислокації військової частини НОМЕР_4 , де ОСОБА_8 проходить військову службу, заїхав автомобіль «Volkswagen Passat» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , під керуванням ОСОБА_6 , ОСОБА_8 сів до автомобілю та разом з ОСОБА_6 вони виїхали з місця дислокації підрозділу в напрямку м. Дніпро. Під час поїздки ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що він не вперше вивозить військовослужбовців з території військової частини за грошову винагороду в сумі 100 доларів США за кожний виїзд. Після того, як вони прибули в АДРЕСА_2 , їх чекала ОСОБА_5 , яка разом з ОСОБА_8 пішла в дім за грошовими коштами, а ОСОБА_6 на автомобілі «Volkswagen Passat» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_5 , поїхав у невідомому напрямку. Після передачі ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 7 000,00 доларів США ОСОБА_5 , її та ОСОБА_6 затримали в порядку ст. 208 КПК України, внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено. Як встановлено слідством, до вказаної злочинної діяльності зазначені особи залучені ОСОБА_4 , якому ОСОБА_5 надіслала дані солдата ОСОБА_7 в месенджері «WhatsApp», для уточнення, чи організує він вивезення ОСОБА_7 з військової частини, на що ОСОБА_4 повідомив, що організує та залучить до цього водія ОСОБА_6 ; отримані грошові кошти в сумі 7 000,00 доларів США Луцишина мала передати ОСОБА_4 , втім була затримана.

Також 08.09.2025 під час телефонної розмови у месенджері «WhatsApp» ОСОБА_5 запропонувала ОСОБА_4 організувати самовільне залишення місця служби солдатом ОСОБА_9 з військовій частина НОМЕР_6 . ОСОБА_4 погодився та встановив ціну - 5 000,00 доларів США. 09.09.2025 після вивезення військовослужбовця з території військової частини НОМЕР_6 , в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_3 його чекав ОСОБА_4 , якому родичами солдата ОСОБА_9 за участю ОСОБА_5 були передані грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США (в матеріалах клопотання міститься протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2025, відповідно до якого ОСОБА_9 впізнав ОСОБА_4 як особу, якій 09.09.2025 о 13.30 год ОСОБА_5 передала грошові кошти в сумі 5 000,00 доларів США).

17.09.2025 під час затримання підозрюваного ОСОБА_4 було проведено його особистий обшук, за результатами якого виявлено та вилучено: мобільний телефон IPhone 13Рго з іmеі 1: НОМЕР_1 та imеі 2: НОМЕР_2 з сім картою оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ; грошові кошти номіналом по 100 доларів США у кількості 38 штук на загальну суму 3 800,00 доларів США за визначеним переліком купюр.

Постановою слідчого від 17.09.2025 зазначене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, слідчий зазначив, що вилучене майно визнано речовими доказами і має значення для кримінального провадження, оскільки потребує додаткову вивченню (телефон - з метою отримання додаткових доказів злочинної діяльності, грошові кошти - на предмет належності ОСОБА_9 чи іншим військовослужбовцям).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

За загальними правилами, передбаченими ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження допускається лише у разі, якщо слідчий, дізнавач, прокурор доведе, що :

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 167 та ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасовим вилученням майнає фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

- підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

- призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

- є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

- одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Положеннями ч. ч. 1, 2, 5, 6 статті 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 та ч. 4 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вирішуючи питання про арешт майна, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

При вирішенні заявлено клопотання слідчим суддею враховано, що майно, на яке просить накласти арешт слідчий у даному кримінальному провадженні, в повній мірі відповідає ознакам ст. 98 КПК України, визнано речовим доказами у кримінальному провадженні відповідною постановою слідчого; слідчим обґрунтовано можливість використання його як доказу у кримінальному провадженні; обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, в тому числі ОСОБА_4 за ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 114-1, ч.5 ст. 27 ч. 4 ст. 408 КК України досліджувалась під час обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (ухвала слідчого судді Центрального районного суду міста Дніпра від 19.09.2025 у справі 203/6480/25).

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення.

Стороною захисту не доведено правомірності набуття ані ОСОБА_4 , ані його дружиною грошових коштів, що були у нього вилучені.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого в м. Полтаві, погоджене заступником керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні № 0000288 від 13.05.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених с.27 ч.1 ст. 114-1, ч.4 ст. 408, ч.5 ст. 426-1, ч.3 ст. 332 КК України, - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення 17.09.2025 особистого обшуку підозрюваного ОСОБА_4 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження, а саме на:

-мобільний телефон IPhone 13Рго з іmеі 1:35 НОМЕР_7 та imеі 2: НОМЕР_2 з сім картою оператора зв`язку з абонентським номером НОМЕР_3 ;

-грошові кошти в сумі 3 800,00 доларів США у кількості 38 купюр по 100 доларів США номіналом кожна (РН 67871854 В Н8, PG 08788250 С G7, РВ 88120235 G В2, QK 13779346 В K11, QL 26538970 A L12, РВ 97294647 К В2, QB 15369505 А В2, РЕ 89741747 С Е 5, PD 61090240 В D4, LB 48784823 F В2, LL 10241795 EL12, LE 22465939 А Е5, LA 91060085 A Al, PC 39857989 В СЗ, LF 09250984 К F6, QA 49145076 А А 1, РК 47096630 Н К 11, РВ 42807543 А В2, MB 80339563 Е В2, QA 41141453 А А 1, QC 04090913 A G7, QG 04090926 A G7, МК 75435231 А K11, PF 86208991 К F6, РВ 56740977 S В2, РВ 56740970 SB2, РВ 56740969 S В2, РВ 56740968 S В2, РВ 72329715 А В2, QE 16882415 А Е5, ML 29839842 В L12, PC 55715318 В СЗ, MF 34876454 D F6, PD 88409529 С D4, QB 48426144 В В2, PC 55715303 В СЗ, РВ 35812268 L В2, QK 34113482 В К11).

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Повний текст ухвали складений та проголошений 07.10.2025 о 17.10 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1