Справа № 521/6643/22
Пр-ня по справі № 1кп/521/498/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

м. Одеса, Україна

11 грудня 2025 року

Хаджибейський районний суд міста Одеси засідаючи у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

із секретарем судового засідання ОСОБА_2 на стадії судового провадження розглянувши обвинувальний акт у кримінальному проваджені № 0000373 від 08.03.2022 року, у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, працює пакувальником іграшок на приватному підприємстві в м. Одесі, неодруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , проживаючого в АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1)18.01.1988 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 140 КК (1960 р.) до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 46-1 КК, відстрочка виконання на 2 роки; 2)30.07.1990 року Київським р/с м. Одеси за ч. 3 ст. 140, ст. 43 КК (1960 р.) остаточно до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців, з конфіскацією майна; 3)30.03.1995 року Малиновським р/с м. Одеси за ч. 1 ст. 229-6 КК до позбавлення волі на строк 1 рік; 4)22.03.2000 року Одеським обласним судом за ч. 3 ст. 142, п. «а» ст. 93, ст. 42 КК остаточно до позбавлення волі на строк 14 років, з конфіскацією майна; звільнився з місць позбавлення волі 01.06.2012 року; 5)08.09.2016 року Приморським р/с м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК до позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком на 2 роки; 6)17.02.2025 року Хаджибейським районним судом міста Одеси за ч.ч. 1, 2 ст. 308 КК остаточно до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади або займатись діяльністю, що пов`язані з обліком чи доступом до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК з іспитовим строком 2 роки, у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КК.

Сторони кримінального провадження, які приймали участь на стадії судового провадження, -

з боку обвинувачення: прокурор ОСОБА_4

з боку захисту: обвинувачений ОСОБА_3 , захисник адвокат ОСОБА_5

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1.1. ОСОБА_3 08 березня 2022 року, у період часу з 04 години 00 хвилин до 04 години 36 хвилин, перебуваючи в кімнаті хостелу, яка розташована на другому поверсі будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту з ОСОБА_6 , який розпочався на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, наніс один удар невстановленим ріжучим предметом в область спини ОСОБА_6 , один удар в область шиї та в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Внаслідок нанесених тілесних ушкоджень, ОСОБА_6 бригадою швидкої допомоги було доставлено до МКЛ № 11 в м. Одесі.

В результаті незаконних дій ОСОБА_3 , потерпілому ОСОБА_6 спричинені тілесні ушкодження у вигляді: колотої рани передньої поверхні шиї справа з наскрізним ушкодженням трахеї, яке супроводжувалось підшкірною емфіземою (наявністю повітря в підшкірній клітковині) м`яких тканин шиї та обличчя, колото-різану рану задньої поверхні грудної клітки зліва, проникаючої в ліву плевральну порожнину, яка супроводжувалась лівобічним пневмотораксом (потраплянням повітря в ліву плевральну порожнину) та підшкірною емфіземою (наявністю повітря в підшкірній клітовині) м?яких тканин грудної клітки.

Колота рана передньої поверхні шиї справа з наскрізним ушкодженням трахеї; колота-різана рана задньої поверхні грудної клітки зліва, проникаюча в ліву плевральну порожнину як кожна окремо, так і в сукупності, згідно з п. 2.1.3 «і», «й» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя.

1.2.Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 121 КК, за кваліфікуючими ознаками: умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

2.1.Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та показав, що дійсно спричинив ножом тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 . За фактичними обставинами він показав, що він спільно проживав в одній кімнаті хостелу з ОСОБА_6 08.03.2022 року приблизно о 04 годині він відпочивав. В цей час ОСОБА_6 дивився голосно телевізор. ОСОБА_3 зробив йому зауваження, на що останній не дуже адекватно відреагував. Між ними розпочалась словесна образлива розмова, під час якої ОСОБА_6 , тримаючи у руці філіжанку з чаєм, намагався вилити кип`яток на нього та вдарити цією чашкою його. ОСОБА_3 завжди тримає під матрацом ніж для самозахисту, який в той момент дістав та наніс по ОСОБА_6 декілька хаотичних ударів. В подальшому він зміг заламати його та вийти на задушливий прийом. Тоді ж ОСОБА_6 почав кричати, що його вбили. ОСОБА_3 побачивши що він накоїв, одразу повідомив про події в поліцію і викликав швидку медичну допомогу. Він не переховувався, не знищував сліди, одразу видав ніж слідчому. У вчиненому розкаюється, однак вважає, що ОСОБА_6 сам винен у таких наслідках.

Під час прямого та перехресного допиту обвинуваченого також з`ясовано. Потерпілий ОСОБА_6 за тілобудовою та зростом є 1,93 м. і масою більше на 15-20 кг. Для порівняння обвинувачений 1,70 м. Тому останній вважав, що його дії є захистом від можливих неадекватних дій більш сильного потерпілого. Сам конфлікт спровокував ОСОБА_6 , оскільки поводив себе неадекватно і на зауваження не реагував. Удари ножом ОСОБА_3 наносив хаотично, без будь-якої направленості. Потерпілого бачив всього один раз після подій, випадково, коли той прийшов до місця його проживання в хостелі. Тоді ОСОБА_3 вибачився перед ним. В той вечір потерпілий вживав метадон і знаходився на замісній терапії. Раніше ОСОБА_3 вживав наркотичні засоби. Однак в теперішній час не вживає. Алкоголь вживає як всі, на свята. ОСОБА_6 до подій він знав протягом одного року. Познайомився з ним на будівництві. З ним склались певні приятельські стосунки і тому ОСОБА_3 запросив його до себе у хостел, в тому числі для того, щоб менше платити за житло. Вони прожили спільно до події у березні 2022 року з жовтня 2021 року.

2.2.За згодою учасників судового провадження суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин інкримінованого обвинуваченому правопорушення, які ніким не оспорюються і на підставі ч. 3 ст. 349 КПК обмежився допитом обвинуваченого та потерпілого, а також дослідженням доказів обставин, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого та обтяжують чи пом`якшують покарання. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність його позиції, та роз`яснено вимоги ч. 3 ст. 349 КПК, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

2.3.Таким чином, суд ухвалює вирок в особливому порядку без дослідження будь-яких доказів обставин передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 91 КПК.

2.4.Допитаний потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_3 він знає протягом трьох років, з 2021 року. Познайомився з ним на роботі, коли працювали разом на будівельному майданчику. З ним склались нормальні товариські відносини. Оскільки в той проміжок часу у ОСОБА_6 були складнощі з грошима і житлом, він погодився на пропозицію ОСОБА_3 жити разом в кімнаті. В день конфлікту, ОСОБА_6 не пам`ятає достеменно причини сварки. Спочатку відбулась словесна розрада, однак бійки не було. Після цього ОСОБА_6 пам`ятає, що ОСОБА_3 , знаходячись позаду нього, почав наносити удари по ОСОБА_6 . Останній почав захищатись, можливо в процесі вилив з філіжанки кип`яток з чаєм, який не потрапив на відкриті ділянки тіла ОСОБА_3 . Тоді ж ОСОБА_3 застосовував ніж проти нього. Як саме він наносив удари ножом, потерпілий не повідомив, оскільки не пам`ятає. Коли в кімнату забігла його дівчина ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), вона крикнула, що у ОСОБА_6 тече кров. ОСОБА_6 впав на підлогу і йому запаморочилось. ОСОБА_7 намагалась йому допомогти та також почала захищати від ОСОБА_3 . В подальшому викликали швидку медичну допомогу та поліцію.

Під час перехресного допиту, потерпілий не підтвердив покази обвинуваченого, що конфлікт розпочав він. Потерпілий стверджував, що конфлікт розпочав саме ОСОБА_3 на ґрунті ревнощів до ОСОБА_9 . Коли вона з`явилась, то сподобалась ОСОБА_3 , однак через його вік (був набагато старше за неї) відмовила йому у стосунках. В подальшому між ОСОБА_6 і ОСОБА_9 виникли стосунки. Саме це і стало приводом бійки і нанесення тілесних ушкоджень.

2.5.Незважаючи на певні розбіжності у показах обвинуваченого та потерпілого, суд вважає, що правова позиція обвинуваченого не впливає на кваліфікацію дій останнього та не ставить під сумнів пред`явлене обвинувачення. Покази обвинуваченого лише доводять відсутність каяття та намагання показати факти нанесення тілесних ушкоджень, як неправомірна поведінка потерпілого. Однак з показів ОСОБА_6 такої поведінки встановлено не було. Суд сприймає позицію потерпілого як достовірну, яка узгоджується в тому числі і з показами обвинуваченого в частині нанесення тілесних ушкоджень.

3.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

3.1.Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого на думку суду є: активне розкриття кримінального правопорушення, що визначено органом розслідування, а також стан здоров`я обвинуваченого, який хворіє тяжкою невиліковною хворобою: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія IV; Хронічний вірусний гепатит С.

3.2.Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

4.Мотиви призначення покарання.

4.1.При визначені виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його вік та соціальне положення, характер, мотиви та обставини вчинених злочинів, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

4.2.Щодо особи обвинуваченого, судом встановлено наступне. Так ОСОБА_3 знаходиться у віці 52 років. Народився у м. Білгород-Дністровський Одеської області. Виріс без батьків, навчався у школі - інтернеті для дітей сиріт в м. Одесі з 6 років. Середню-спеціальну освіту отримав в місцях позбавлення волі. Неодружений, дітей не має. В теперішній час працює різноробочим на будівельних майданчиках в м. Одесі. Постійного місця проживання не має. Тимчасово проживає в хостелах в м. Одесі, в тому числі за адресою АДРЕСА_2 . Раніше неодноразово судимий, однак судимості погашені.

4.3.Під час розгляду вказаного провадження, ОСОБА_3 був засуджений Хаджибейським районним судом м. Одеси 17.02.2025 року за ч. ч. 1, 2 ст. 308 КК остаточно до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням права обіймати посади або займатись діяльністю, що пов`язані з обліком чи доступом до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів строком на 2 роки. На підставі ст. 75 КК звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

4.4.Встановлено також, що ОСОБА_3 страждає на тяжкі невиліковні захворювання і у нього встановлений діагноз: ВІЛ-інфекція, клінічна стадія IV; Хронічний вірусний гепатит С.

4.5.Окремо судом встановлено наступне. Під час допиту обвинувачений повідомив, що раніше не судимий. Дуже давно притягувався до кримінальної відповідальності за квартирну крадіжку і був в слідчому ізоляторі всього 4 місяці. Також притягувався до кримінальної відповідальності у 1994 році за зберігання наркотичних засобів. Він є сиротою і навчався в школі інтернаті № 4 в м. Одесі. В нього є брат і сестра, з якими він більше ніж 35 років не підтримує стосунки. На питання головуючого повідомив, що ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності проти життя і здоров`я особи. Це перший раз в житті було, коли він дістав ніж і його застосував. Після подій, коли вже ОСОБА_3 обрали запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, до нього прийшов брат ОСОБА_6 , який забирав його речі та повідомив, що останньому вже ліпше і що ОСОБА_3 краще не приходити до нього у лікарню.

4.6.Разом з тим, суд задаючи питання ОСОБА_3 не мав інформації щодо судимостей останнього. Після надання їх прокурором та з`ясування фактів притягнення до кримінальної відповідальності п`ять разів, серед яких вчинення злочину проти життя і здоров`я особи з обтяжуючими обставинами (ст. 93 п. «а», ч. 3 ст. 142 КК 1960 р.), судом повторно були поставлені обвинуваченому питання щодо його минулого життя. Обвинувачений пояснив, що не казав про факт судимості за особливо тяжкий злочин, оскільки соромиться такої інформації. В місцях позбавлення волі загалом він провів 20 років.

4.7.Суд не може не зважати на таку поведінку обвинуваченого. По-перше є очевидним намагання обвинуваченого приховати відомості про своє минуле, по-друге обставини встановлені судом показують досить сильні нахили особи на вчинення кримінальних правопорушень різних ступенів тяжкості, з різними об`єктами правопорушень власності, життя і здоров`я особи, обороту наркотичних засобів. Однак все ж таки головними чинниками при оцінці таких відомостей, буде спосіб життя та поведінка обвинуваченого у суспільстві. Наскільки ОСОБА_3 здатний до соціалізації, на інтеграцію в соціальну систему нашої громади? Чи здатний він оволодіти соціальними нормами такого середовища шляхом опанування норм, правил і цінностей суспільства, отримання розумних навичок, які б дозволяли йому жити і функціонувати у суспільстві поряд з іншими громадянами, без надмірного впливу на них?

4.8.Передаючи обставини події, обвинувачений намагається їх показати у світлі певного захисту від можливої шкоди, якої він міг зазнати від фізично більш розвиненого ОСОБА_6 . Натомість є зрозумілим, що така позиція випливає з намагання висвітлити свої дії більш зрозумілими. Що застосування ножа було спровоковано ОСОБА_6 , поведінка останнього була неадекватною і такою яка створювала умови для відповідної реакції ОСОБА_3 з ножем у руках. Для цього він описує дії ОСОБА_6 і в частині намагання вилити кип`яток і навіть застосувати кружку. Однак поза увагою обвинуваченого залишається просте питання співрозмірності та доцільності застосування ножа при умові, що ОСОБА_6 не мав в руках зброї та навіть існуючий напад його на ОСОБА_3 неможливо розумно підтвердити та описати, оскільки такого нападу не було. Все що описує обвинувачений більше схоже на його мрії і бажання. Що він у такий спосіб бажане видає за дійсне. Обставини події також показують, що ОСОБА_3 не мав жодних тілесних ушкоджень, а тому про напад взагалі мова вочевидь не іде.

4.9.Щодо фізичних даних потерпілого, слід зазначити, що ОСОБА_6 є звичайною людиною, яка не є фізично набагато сильніше розвиненою ніж обвинувачений. ОСОБА_6 спростовані також всі твердження обвинуваченого про захист, або про провокацію з боку самого потерпілого. Є очевидним, що у такий спосіб обвинувачений лише намагається висвітлити події у вигідному для себе ракурсі.

4.10.Даючи оцінку встановленим обставинам та подіям, суд зазначає, що обвинувачений, нажаль, в котре, вчиняючи кримінальні правопорушення, не розуміє, що життя і здоров`я є найвищою цінністю у державі, а тому напад на такі суспільні цінності не може залишитись без реакції держави. Суд дуже критично відноситься до показів обвинуваченого, в частині його так би мовити «адекватної поведінки» на дії потерпілого, оскільки жодних приводів не тільки для застосування ножу не було, але й взагалі сам конфлікт є штучно створеним самим обвинуваченим. Ревнощі та нетерпимість по відношенню до іншої людини стали тими факторами, які привели у рух волю обвинуваченого на порушення закону.

4.11.Суд вважає, що ОСОБА_3 вочевидь втратив навички культурного та виваженого спілкування серед людей, на що в тому числі вплинуло середовище в місцях позбавлення волі. Можливо потерпілий і не проявив ввічливість і чемність по відношенню до обвинуваченого, але це точно не дає право обвинуваченому на застосування насилля і ножа. Сам обвинувачений, під час виступу в судових дебатах розуміє, що до вчинення кримінального правопорушення його призвело вживання наркотичних засобів. Тобто певна доля самокритичності у ОСОБА_3 присутня. Натомість така самооцінка не може знівелювати наслідки у вигляді застосування кримінального закону.

4.12.Враховуючи викладені встановлені обставини, а також обставини які пом`якшують покарання та відсутність обставин які обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів, повинно бути призначено покарання у межах, встановлених у санкції статі, пов`язане з позбавленням волі. Підстав для застосування ст. 75 КК немає, оскільки як зазначено, вище у вироку суду, ОСОБА_3 вчинив нове кримінальне правопорушень проти життя і здоров`я особи, будучи раніше вже судимим за злочини такої категорії.

4.13.Оскільки вказаний епізод правопорушення вчинений ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку Хаджибейського районного суду міста Одеси від 17.02.2025 року у відношенні останнього, при призначенні покарання за сукупності злочинів підлягає застосуванню ч. 4 ст. 70 КК. При цьому підлягає застосуванню принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим. У даному випадку вироком Хаджибейського районного суду міста Одеси від 17.02.2025 року, який набрав законної сили, остаточне покарання ОСОБА_3 призначено у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати посади або займатись діяльністю, що пов`язані з обліком чи доступом до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів строком на 2 роки та підставі ст. 75 КК звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Відповідно за даним вироком покарання буде більш суворе у вигляді позбавлення волі, а тому воно поглине основне покарання у вигляді позбавлення волі за минулим вироком. Додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади та займатись певною діяльністю підлягає приєднанню до основного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, відповідно до ч. 3 ст. 70 КК.

5.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, яким керувався суд.

5.1.Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч. 4 ст. 174 КПК, відповідно до якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

5.2.Речові докази: 1)Предмет ззовні схожий на ніж, який вилучений 08.03.2022 року під час огляду місця події кімнати хостелу за адресою м. Одеса, вул. Спартаківська, відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК, конфіскувати як засіб вчинення кримінального правопорушення та знищити; 2)Футболку сірого кольору, на якій зі сторони спини наявне пошкодження у вигляді дірки, зі слідами речовини бурого кольору, яку 30.03.2022 року добровільно видав ОСОБА_6 , відповідно до п. 4 ч. 9 ст. 100 КПК, повернути потерпілому ОСОБА_6 , як майно, яке не має ніякої цінності.

Запобіжний захід.

5.3.Вирішуючи питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому, суд виходить з наступного.

5.4.Розуміючи, що ОСОБА_3 юридично вважається особою невинною, в понятті презумпції невинуватості, допоки вирок суду не набрав законної сили, суд не позбавляє обвинуваченого думки і права на оскарження даного судового рішення. Натомість вважає, за необхідне, при реалізації судової влади на підставі ч. ч. 1, 2 ст. 534 КПК, імперативно застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді запобіжного заходу тримання під вартою, взявши обвинуваченого під варту у залі судового засідання.

5.6.Застосування такого заходу до обвинуваченого у даному провадженні є гарантією виконання вироку суду в частині відбуття досить суворого покарання.

5.7.Така думка суду випливає в тому числі зі строку покарання (який є достатньо великим) у вигляді позбавлення волі і є таким, що може призвести навіть саму сміливу людину до малодушності у вигляді переховування від правосуддя і відбуття призначеного судом покарання.

5.8.Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, суд допускає в цій частині негайне виконання вироку.

5.9.Ухвалюючи вирок, суд керується ст. ст. 370, 373, 374 КПК.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1.1.Визнати ОСОБА_3 , винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК та призначити йому покарання, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців.

1.2.Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК визначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного вироком Хаджибейського районного суду міста Одеси від 17.02.2025 року більш суворим за вказаним вироком, основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців, додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати посади та займатися діяльністю, що пов`язані з обліком чи доступом до наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів строком на 2 (два) роки.

1.3.Початок строку відбуття покарання у вигляді позбавлення волі обвинуваченому ОСОБА_3 обчислювати з моменту набрання законної сили вироком суду.

1.4.До набрання вироком суду законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

1.5.Затримати і взяти під варту обвинуваченого ОСОБА_3 негайно у залі суду.

1.6.Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою з дня затримання за вказаним вироком у залі суду з 11.12.2025 року по день набрання законної сили вироком суду.

1.7.На підставі ч. 2 ст. 534 КПК, вирок суду в частині обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному та безумовному виконанню.

1.8.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 10.03.2022 року, а саме з: 1)Предмету зовні схожого на ніж.

1.9.Скасувати арешт майна, який накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2022 року, а саме з: 1) Футболки сірого кольору, на якій зі сторони спини наявне пошкодження у вигляді дірки, зі слідами речовини бурого кольору, яку 30.03.2022 року добровільно видав ОСОБА_6 .

1.10.Речові докази: 1)Предмет ззовні схожий на ніж, який вилучений 08.03.2022 року під час огляду місця події кімнати хостелу за адресою м. Одеса, вул. Спартаківська конфіскувати та знищити; 2)Футболку сірого кольору, на якій зі сторони спини наявне пошкодження у вигляді дірки, зі слідами речовини бурого кольору, яку 30.03.2022 року добровільно видав ОСОБА_6 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

1.11.Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.

1.12.Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

1.13.Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК.

1.14.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С У Д Д Я: ОСОБА_1