печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві капітана поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділу Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовує тим, що Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 189 КК України.

Суть підозри сторона обвинувачення обґрунтовує наступним.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством час але не пізніше 18.12.2023, перебуваючи в м. Києві ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 спільно з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими особами, утворили протиправний механізм, переслідуючи на меті незаконне збагачення, шляхом вчинення дій направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

На виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 спільно з ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , та іншими невстановленими особами плану вчинення злочинів, на банківські рахунки підконтрольному останньому ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» надійшли грошові кошти на банківські рахунки ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», які відкриті у наступних банківських установах.

У свою чергу, директор ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуваючи у злочинній змові та свідомо виконуючі злочинні вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, за сприяння ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які здійснювали як офіційний так і неофіційний бухгалтерській облік ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», займаючи посаду директора, та будучи відповідальним за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років по вказаним фінансово-господарським операціям, з метою заниження податкового зобов`язання не зареєстрував їх в ЄРПН.

У свою чергу директор ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» ОСОБА_9 , перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленими в ході досудового розслідування особами, а також з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , переслідуючи злочинну мету направлену на умисне ухилення від сплати податків, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах, незважаючи на вимоги податкового законодавства, які в силу займаної посади достеменно відомі ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у період 2024-2025 років, перебуваючи в офісних приміщеннях, які розташовані в будинку АДРЕСА_1 , не задекларував в підготовлених ОСОБА_10 та ОСОБА_11 додатках №1 Відомостей про суми податку на додану вартість, зазначені у податкових накладних/розрахунках коригування до податкових накладних, не зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, про коригування податкових зобов`язань за операціями з вивезення за межі митної території України у митному режимі експорту окремих видів товарів, та про податковий кредит з урахуванням його коригування до податкових декларацій з податку на додану вартість, а саме: № поданої 19.08.2024, № поданої 18.09.2024, № поданої 17.10.2024, № поданої 19.11.2024, № поданої 19.12.2024, № поданої 20.01.2025, № поданої 19.02.2025, № поданої 19.03.2025, № поданої 18.04.2025, № поданої 13.05.2025, № поданої 11.06.2025, за період з 04.07.2024 по 02.05.2025, відомості про суми вищевказаних отриманих грошових коштів від контрагентів-покупців, за здійснені фінансово-господарські операції за начебто поставлений ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», товар на їх користь на загальну суму 127 158 193,39 грн., з метою заниження об`єкту оподаткування з податку на додану вартість ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС».

В подальшому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підписавши вищевказані податкові декларації шляхом накладення персонального електронного цифрового підпису (далі - ЕЦП) в які умисно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , не внесені суми вищевказаних грошових коштів, з метою заниження об`єму оподаткування з ПДВ, надав їм статусу офіційних та скерував до контролюючого податкового органу - ГУ ДПС у Київській області.

Як наслідок, ОСОБА_5 , ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_9 , який будучи директором ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС», тобто службовою особою, діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану на вчинення злочинів з корисливих мотивів, у період з 04.07.2024 по 02.05.2025, достовірно знаючи, що підприємство в зазначеному податковому періоді на свої банківські рахунки отримало від вказаних контрагентів-покупців у якості оплати за товари, роботи, послуги грошові кошти на загальну суму 127 158 193 грн., діючи за попередньою змовою групою осіб, умисно ухилився від сплати ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» податку на додану вартість шляхом заниження ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» обсягу постачання на суму 105 965 161 грн. та заниження податку на додану вартість від даних фінансово-господарських операцій на суму 21 193 032 грн., яка у 15 792 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян (у 2024 році становив 1342 грн), що є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у організації вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 212 КК України, а саме в умисному ухиленні від сплати податків, що входять в систему оподаткування, введених у встановленому законом порядку вчинене службовою особою підприємства, що призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів в особливо великих розмірах вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в період 2024-2025 років, перебуваючи в м. Києві, ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, попередньо утворивши протиправний механізм, до діяльності якого залучено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , переслідуючи на меті незаконне збагачення, шляхом вчинення дій направлених на систематичне, умисне ухилення від сплати податків, а також у набутті, володінні, використанні та розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, внаслідок здійснення фінансових операцій та вчинення дій, спрямованих на приховання, маскування походження такого майна та джерела його походження, що вчинено особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом, продовжив реалізацію розробленого плану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , спільно з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, а також з ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , використовуючи задля протиправної діяльності статус ОСОБА_9 як засновника, директора та кінцевого бенефіціара ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» на виконання спільного злочинного умислу, попередньо умисно ухилившись від сплати ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» податку на додану вартість шляхом заниження ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» обсягу постачання на суму 105 965 161 грн., розуміючи, що внаслідок їх умисних дій до Державного бюджету не надійшло коштів у вигляді податку на додану вартість на загальну суму 21 193 032 грн., з метою досягнення кінцевого результату спланованого злочину та одночасним приховуванням (конспірацією) своїх злочинних дій, перебуваючи у м. Києві діючи всупереч вимогам Податкового кодексу України та Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом, будучи обізнаним, що грошові кошти в сумі 21 193 032 грн., прямо та повністю одержано злочинним шляхом, у період з 17.09.2024 по 11.03.2025 організував підписання ОСОБА_9 шляхом накладення ЕЦП на підготовлені ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка не була обізнана у вчиненні вказаного правопорушення, платіжні доручення, чим організував підтвердження фінансових операцій з перерахування вказаних грошових коштів одержаних злочинним шляхом, з банківських рахунків ТОВ «ІМПОРТ СТАРТ ПЛЮС» на банківські рахунки наступних підконтрольних ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншим невстановленим в ході досудового розслідування особам, суб`єктів господарської діяльності, а саме: ТОВ «ЛАНБЕСТ ПРО» (), ТОВ «ВЕТТЕХНОЛОГІЇ» (), ТОВ «ПРОЛЕНД 24» (), ТОВ «УКРКОНСАЛТИНГ+» (), ТОВ «СТАНОВ ЛТД» (), ТОВ «ЕКО ТОП» (), ТОВ «ПРОМБУД СТРОЙ» (), ТОВ «ГАРАНТСПЕЦДЕТАЛЬ 23» () на загальну суму 35 442 025 грн. (вказана сума включає в себе 21 193 032 грн. несплаченого податку на додану вартість) за начебто оплату за товари, роботи та послуги без відображення в податковому та бухгалтерському обліку.

Таким чином, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 209 КК України, а саме у розпорядженні майном, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, з таким майном, спрямованих на приховування, маскування походження такого майна вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо та повністю одержано злочинним шляхом, вчиненого в особливо великому розмірі.

07.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 ч. 3 ст. 209 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий вважає наявними підстави для застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобігання спробам останнього вчинити дії, передбачені ст.177 КПК України , а саме:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Обставини встановлені під час досудового розслідування на думку слідчого виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні доводи клопотання підтримав, просив їх задовольнити, зазначивши, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є єдиним можливим заходом забезпечення належної поведінки підозрюваного, а відтак інші, більш м`які запобіжні заходи не можуть забезпечити належної процесуальної поведінки.

Підозрюваний та його захисники в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання, посилаючись на те що: підозра є необґрунтованою а обставини викладені в ній є не повними та недостовірними; ризики на які посилається слідчий у клопотанні - відсутні та не доведені прокурором у судовому засіданні. Просили відмовити у задоволенні клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, оскільки у підозрюваного на утриманні перебуває дружина та малолітня дитина, а тому останній має необхідність реалізовувати своє право на працю.

Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить наступних висновків.

Слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001078 від 20.03.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 191, ч. 3 ст. 212, ч. 3 ст. 209, ч. 4 ст. 189 КК України.

07.11.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 212 ч. 3 ст. 209 КК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У даному випадку слід брати до уваги те, що відповідно до ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя, встановив, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, підтверджується долученими до матеріалів клопотання доказами.

Слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, інкримінованого йому стороною обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

В той же час, згідно з ч.4 ст. 194 КПК України у разі, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Клоот проти Бельгії (Cloot v. Belgium, § 40) серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших порушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідний в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого у клопотанні та прокурора в судовому засіданні про наявність у підозрюваного наміру переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати ходу досудового розслідування, вчинятиме інші кримінальні правопорушення, у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України. Разом з цим, доводи, які зазначені в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу щодо можливості переховування підозрюваного від органів досудового слідства та суду, не знайшли свого підтвердження, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Долучені до клопотання докази, містять дані виключно щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого діяння, однак не містять обґрунтованих доказів стосовно наявності ризиків вказаних у клопотанні, передбачених ст. 177 КПК України, які б передбачали застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини, яке згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, які є джерелом законодавства, у справі «Бойченко проти Молдови» № 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року - «одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу» (аналогічні справи - «Беччієв проти Молдови» та «Сарбан проти Молдови»).

Крім того, дане твердження кореспондується з рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року № 14-рп / 2003, згідно з яким тяжкість злочину законом не визначається як обов`язкова підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу, а не тільки взяття під варту.

У рішеннях ЕСПЛ «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року, «Мамедова проти Росії» від 01 червня 2006 року, а також правових позицій, викладених у п. 80 рішення у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, та у рішенні у справі «Тодоров проти України» від 12 січня 2012 р., визначено принцип призначення альтернативного запобіжного заходу, згідно з яким «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою».

Відповідно до правової позиції, викладеній у листі ВССУ, від 4 квітня 2013 року №511-550/0/4-13, тяжкість обвинувачення не може слугувати єдиним обґрунтуванням застосування тримання під вартою, тому судам, окрім кваліфікації, слід визначати ризики (ст. 177 КПК України), інакше судові рішення щодо застосування, продовження тримання під вартою не відповідають вимогам практики ЄСПЛ і нормам КПК України.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, враховуючи, що стороною обвинувачення було доведено наявність обґрунтованої підозри, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з тим, що в ході розгляду клопотання доведено обґрунтованість підозри, приходить до висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з одночасним покладенням на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися за межі м. Києва та Київської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, як безпосередньо, так і через інших осіб;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. ст. 176, 177, 178, 181, 183, 184, 193, 194, 196, 202, 205, 309, 532, 534 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 виконувати обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) не відлучатися за межі м. Києва та Київської обл. без дозволу слідчого, прокурора або суду;

4) утримуватися від спілкування із свідками з приводу обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, як безпосередньо, так і через інших осіб;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, а саме до 04.12.2025 включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1