Справа № 487/3295/25
Провадження № 1-кс/487/4391/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження № 0000476 від 31.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ:

26.09.2025 до слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області про закриття кримінального провадження № 0000476 від 31.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Вимоги скарги обґрунтовані тим, що постанова дізнавача про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням норм кримінально-процесуального законодавства, оскільки досудове розслідування було проведено поверхнево та не об`єктивно, не з`ясовано фактичні обставини справи, не проведено всі необхідні слідчі дії, а тому постанова є передчасною.

Скаржник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила про задоволення скарги.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлявся вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000476, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000476, відомості про яке внесено до ЄРДР 31.12.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 20.06.2025 кримінальне провадження № 0000476 від 31.12.2024 закрито, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Зазначену постанову ОСОБА_4 отримала 22.09.2025, у зв`язку з чим строки звернення зі скаргою на рішення дізнавача, встановлені ч. 1 ст. 304 КПК України, скаржником порушені не були.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно із ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч. 1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 91, ч. 1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України» Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Крім того у рішеннях ЄСПЛ у справах «Бучинська проти України», «Сельмуні проти Франції», «Нечипорук і Йонкало проти України» суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства, оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.

Проте вищевикладені вимоги чинного законодавства дізнавачем не виконані, з огляду на таке.

У постанові від 20.06.2025 дізнавач ОСОБА_5 , як на підставу закриття кримінального провадження № 0000476, посилається на відсутність в діянні складу кримінального проступку, оскільки в ході досудового розслідування не вдалося здобути доказів отримання ОСОБА_4 тілесних ушкоджень.

Проте із матеріалів кримінального провадження № 0000476, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, вбачається, що в ході досудового розслідування було проведено судово-медичну експертизу (висновок експерта №4), в результаті якої встановлено, що у ОСОБА_4 має місце тілесне пошкодження у вигляді забою м`яких тканин голови, яке могло утворитися внаслідок однієї ударної дії тупими твердими предметами, якими могли бути руки, ноги та інші предмети, з давністю утворення біля 4 діб до часу огляду та яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Разом з тим дізнавачем при закритті кримінального провадження оцінку зазначеному висновку експерта надано не було.

Крім того з матеріалів справи вбачається, що безпосереднім свідков був неповнолітній ОСОБА_6 , якого в ході досудового розслідування допитано не було.

Отже вказані обставини переконують слідчого суддю в тому, що при прийняті рішення про закриття кримінального провадження, дізнавачем не було встановлено та враховано всі обставин у кримінальному проваджені.

Таким чином слідчий суддя доходить до переконання, що досудове розслідування кримінального провадження № 0000476 проведено дізнавачем не в повній мірі, сама постанова про закриття кримінального провадження від 20.06.2025 є необґрунтованою, оскільки дізнавачем проведено хибну аналогію між забиттям м`яких тканин голови, яке є фактично ушкодженням поверхневих тканин, та нейротравмою, допитано не всіх свідків подій, а також зроблено висновки на підставі експертного дослідження, яке на думку самого дізнавача, містить розбіжності, у зв`язку з чим постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.

Постанову старшого дізнавача СД Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження № 0000476 від 31.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1