Справа №522/5001/25
Провадження №1-кс/522/4834/25
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі заяву судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , викладених у заяві ОСОБА_4 ,

учасники процесу:

скаржник ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ

До Приморського районного суду міста Одеси надійшла заява судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , викладених у заяві ОСОБА_4 .

Заява обґрунтована тим, що до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 надійшла вказана скарга ОСОБА_4 . Разом з тим, суддею встановлено наявність обставин, які можуть викликати сумнів у її неупередженості.Так, ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року за результатами розгляду скарги ОСОБА_4 ухвалено рішення щодо внесення відомостей до ЄРДР стосовно ОСОБА_3 як слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за винесені нею рішення результатами розгляду скарг ОСОБА_4 та його скарга була задоволена ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року по справі №947/6933/25, провадження №1-кс/947/2973/25.

Крім того, суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , стосовно якої ОСОБА_4 у своїй скарзі порушує питання щодо внесення до ЄРДР, є колишньою колегою ОСОБА_3 з якою вони разом працювали в Приморському районному суді м. Одеси.

З огляду на наведене, для того, щоб у стороннього спостерігача не виникало сумнівів в неупередженості слідчого судді під час вирішення скарги, суддя ОСОБА_3 заявила про самовідвід та просила передати скаргу ОСОБА_4 на новий автоматизований розподіл для визначення нового складу суду з урахуванням положень Засад використання автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_3 надала заяву, згідно якої вказала, що приймати участь у судовому засіданні з розгляду її заяви про самовідвід не має можливості у зв`язку з виконанням службових обов`язків, будь-які пояснення по суті давати не бажає.

У судовому засіданні ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви про самовідвід.

Вивчивши заяву судді ОСОБА_3 про самовідвід, з`ясувавши позицію сторін, суд дійшов висновку, що вказана заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що в провадженні судді Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_3 знаходиться скарга ОСОБА_4 про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , викладених у заяві ОСОБА_4 .

Разом з тим, згідно ухвали Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року, ухвалено рішення щодо внесення відомостей до ЄРДР стосовно ОСОБА_3 як слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси за винесені нею рішення результатами розгляду скарг ОСОБА_4 та його скарга була задоволена ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 03.03.2025 року по справі №947/6933/25, провадження №1-кс/947/2973/25.

Згідно положень статті 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні в тому числі за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості .

Як визначено положеннями ст. 80 ч.1 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід.

Статтею 15 Кодексу суддівської етики визначено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Вказане випливає з принципу об`єктивності, визначеному у Бангалорських принципах поведінки судді, відповідно до якого об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання своїх обов`язків.

Існування неупередженості повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку самого судді, що означає необхідність встановити, чи мав останній у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував слідчий суддя достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його неупередженості, відповідно до практики Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03 травня 2007 року суд нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини безсторонність (неупередженість) суду в сенсі п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод має визначатися згідно з: (і) суб?єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об?єктивним у цій справі, та її) об?єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та серед інших аспектів його склад достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24.02.1993, Series A N? 255, пп. 28 та 30, та «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява N? 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII).

Згідно практики ЄСПЛ (рішення від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України», рішення від 28 жовтня 1999 року у справі «Вештан проти Швейцарії»), важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві.

Відповідно до п. 2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, схвалених резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27.07.2006, суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупередженого рішення.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України N?8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу /самовідводу/, якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності неупередженості судді.

Разом з тим, слід зазначити, що між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»).

Незважаючи на те, що поведінка судді ОСОБА_3 не викликає об`єктивних побоювань щодо її безсторонності з точки зору стороннього спостерігача, однак може бути пов`язана з питанням особистих переконань.

При цьому, суд вважає, що у разі не задоволення заявленого самовідводу та розгляду суддею ОСОБА_3 скарги ОСОБА_4 по суті незалежно від прийнятого рішення, учасники кримінального провадження, або інші сторонні спостерігачі, можуть стверджувати, що таке рішення судді, є наслідком її упередженості.

Враховуючи вищевикладене, з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів, також забезпечення об`єктивного розгляду скарги ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що заява судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , викладених у заяві ОСОБА_4 ,підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 75, 76, 80 КПК України, ст.19 Конституції України, Законом України «Про судоустрій і статус суддів», суд,

ПОСТАНОВИВ

Заяву судді Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 про самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_4 задовольнити.

Відвести суддю Приморського районного суду міста Одеси ОСОБА_3 від розгляду скарги ОСОБА_4 про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , викладених у заяві ОСОБА_4 .

Передати скаргу ОСОБА_4 про зобов`язання внести до ЄРДР відомості про вчинення злочинів суддею Хаджибейського районного суду м. Одеси ОСОБА_5 , викладених у заяві ОСОБА_4 на новий автоматизований розподіл, згідно з ст. 35 КПК України, для визначення нового складу суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського

районного суду міста Одеси ОСОБА_1