19.09.25 Справа № 469/1201/25
1-кс/469/145/25
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 вересня 2025 року с-ще Березанка
Слідчий суддя Березанського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
встановила:
Прокурор 18 вересня 2025 року звернулася до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні, а саме транспортного засобу - автомобіля марки "VOLKSWAGEN SHARAN", державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , а користувачем, який керував автомобілем у момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_5 , з забороною користування та розпорядження вказаним майном та залишенням його на площадці відділення поліції № 8 МРУП ГУНП в Миколаївській області, з метою забезпечення збереження речового доказу.
Клопотання обґрунтоване тим, що СВ відділення поліції № 8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області 16 вересня 2025 року розпочато кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження, за повідомленням про те, що 16 вересня 2025 року о 13.01 год. на 95 км. автодороги М-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" в Миколаївському районі Миколаївської області між населеними пунктами с. Щасливе та с. Нечаяне відбулась ДТП за участю автомобіля "MAN", державний номерний знак НОМЕР_2 , у з"єднанні з напівпричепом "SCHMITZ", державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який під час руху не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення по напрямку свого руху з автомобілем "VOLKSWAGEN SHARAN", державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , який внаслідок контактного переміщення зіткнувся з напівпричепом "KRONE", державний номерний знак НОМЕР_4 , у з"єднанні з вантажним автомобілем "DAF", державний номерний знак НОМЕР_5 , що стояв попереду, зупинившись для ремонтних робіт на цій ділянці дороги.
У результаті ДТП водій ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді садин та забою плеча, пасажири його автомобіля: ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, відкритого перелому ліктя, забою живота; ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у виді ЗЧМТ, травми шиї та забою носа; ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у виді тупої травми живота.
16 вересня 2025 року під час проведення огляду місця ДТП вказаний у клопотанні транспортний засіб оглянуто та вилучено до території майданчику відділення поліції №8 Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області в с-щі Березанка, вул. Центральна, 43, а також визнано речовим доказом.
Прокурор посилається на те, що зазначений транспортний засіб був учасником ДТП та містить на собі сліди, які утворились в результаті ДТП, тому існує необхідність його збереження як речового доказу з метою запобігання його приховування, пошкодження, псування та відчуження.
У судове засідання прокурор не з"явилась, надала заяву про проведення судового засідання без її участі у зв"язку з зайнятістю та підтримання заявленого клопотання.
Володілець майна у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений.
За таких обставин слідчий суддя вважає можливим розгляд клопотання без участі осіб, які не з"явились у судове засідання, оскільки це не порушує прав учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
За змістом ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, якщо майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна (у разі арешту майна з підстав, передбачених пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), слідчий суддя, зокрема, суд повинен враховувати:
- правову підставу для арешту майна;
- можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні;
- розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
- наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб;
- необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи наявність обставин, що свідчать про існування на час розгляду клопотання обгрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, вказаного у клопотанні, причетність зазначеного автомобіля до дорожньо-транспортної пригоди та його відповідність критеріям ст.98 КПК України, що вбачається з повідомлень про подію, рапортів служби 102 з відомостями про виявлені у потерпілих тілесні ушкодження (а.с.6-15), протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 16-33), пояснень ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_10 (а.с.34-39), інших матеріалів клопотання, а тому, виходячи з характеру кримінального правопорушення, необхідності збереження вказаного у клопотанні майна для цілей кримінального провадження, зокрема, проведення з ним слідчих дій, стадії досудового розслідування, існування зазначених прокурором ризиків, а саме пошкодження, знищення, перетворення майна, що випливають зі специфіки використання транспортних засобів, вважаю клопотання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню у спосіб, зазначений прокурором, що на час постановлення ухвали не призведе до надмірного обмеження прав володільця майна.
Вирішення питання місця зберігання арештованого майна не входить до повноважень слідчого судді.
Власник майна не позбавлений права на звернення до слідчого судді у порядку ч.1 ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и л а :
Клопотання задовольнити.
З метою збереження речових доказів накласти арешт на легковий автомобіль марки "VOLKSWAGEN SHARAN", державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та яким в момент дорожньо-транспортної пригоди керував ОСОБА_5 , з забороною користування та розпорядження вказаним майном.
Копію ухвали негайно після її постановлення вручити прокурору та не пізніше наступного дня після її проголошення надіслати власнику майна, якому роз"яснити право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна повністю або частково.
Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її постановлення.
Слідчий суддя :