КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1558/2026 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 199 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_6 , з якою встановлено відеоконференцзв`язок,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,з яким встановлено відеоконференцзв`язок,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , яке погоджене із заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , та продовжено строк тримання під вартою до 21 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави, щодо

ОСОБА_10 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Васильків Київської області, громадянина України, одруженого, який має на утриманні неповнолітню дитину, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Згідно з ухвалою суду першої інстанції, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 зазначених кримінальних правопорушень, необхідність проведення слідчих та процесуальних дій, направлених на завершення досудового розслідування, а також наявні ризики, які стали підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і які на момент розгляду клопотання старшого слідчого про продовження строку тримання під вартою не зменшилися.

У зв`язку з цим слідчий суддя, пославшись на врахування даних про особу підозрюваного, дійшов висновку про неможливість застосування щодо ОСОБА_10 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого незаконною та необґрунтованою, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання старшого слідчого, а у разі, якщо суд дійде висновку про необхідність продовження запобіжного заходу, то застосувати щодо ОСОБА_10 запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою.

Зокрема, захисник стверджує, що повідомлена ОСОБА_10 підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, є необґрунтованою.

Крім того, апелянт запевняє, що під час розгляду клопотання прокурором не було доведено, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, як і не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні старшого слідчого.

Також автор апеляції звертає увагу, що ОСОБА_10 раніше не судимий, позитивно характеризується, одружений, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки. При цьому апелянт вказує на незадовільний стан здоров`я підозрюваного, який страждає на ряд захворювань.

На думку захисника, слідчий суддя безпідставно не визначив ОСОБА_10 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_10 і його захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні ГСУ НП України перебуває кримінальне провадження № 0000607, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 лютого 2025 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

21 жовтня 2025 року ОСОБА_10 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

22 жовтня 2025 року ухвалою слідчого Печерського районного суду міста Києва щодо ОСОБА_10 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 грудня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_13 від 11 грудня 2025 року строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні було продовжено до трьох місяців, тобто до 21 січня 2026 року.

12 грудня 2025 року (клопотання датоване 11 грудня 2025 року) старший слідчий в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , за погодженням із заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , звернувся до Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою до 21 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави. Це клопотання мотивовано тим, що завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали не виявляється можливим у зв`язку із необхідністю виконання ряду слідчих дій, а підстави для скасування чи зміни застосованого ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який відсутні, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України, та, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

15 грудня 2025 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва вказане клопотання старшого слідчого було задоволено і ОСОБА_10 продовжено строк дії застосованого щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Під час розгляду зазначеного клопотання про продовження строку тримання підозрюваного ОСОБА_10 під вартою слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, на основі наданих старшим слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та, всупереч доводам сторони захисту, правильно встановив, що викладені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні старшого слідчого та доданих до нього матеріалах.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні старшого слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 153 (в редакції Закону України № 2295-VІ), ч. 2 ст. 152, ч. 3 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_10 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_10 підозри, чогось очевидно недопустимого чи такого, що не підтверджується доказами, не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Перевіряючи доводи клопотання старшого слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, всупереч ствердженням сторони захисту, дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, на тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_10 у разі визнання його винним у вчинених злочинах, а також з огляду на характер і ступінь суспільної небезпечності самих злочинів, у вчиненні яких він підозрюється. Зокрема, наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається старший слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування і суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто заявлені у клопотанні старшого слідчого ризики є реальними і вони на момент розгляду клопотання про продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою не зменшилися, у зв`язку з чим слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти зазначеним ризикам.

Тому посилання автора апеляції на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри та на відсутність у провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід визнати безпідставними.

В сукупності із обставинами, які приведені вище, для вирішення справи у відповідності до вимог закону слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_10 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в тому числі і ті, про які зазначено в апеляційній скарзі.

Приймаючи до уваги вказані обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності з вимогами ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 197, 199 КПК України, з урахуванням характеру і ступеню суспільної небезпечності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , конкретних обставин кримінального провадження та даних про особу підозрюваного, при відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, продовжив ОСОБА_10 строк тримання під вартою до 21 січня 2026 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування, і не визначив останньому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, виходячи з положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.

При цьому слідчий суддя прийняв правильне рішення про необхідність задовольнити клопотання старшого слідчого, врахувавши, що строк дії ухвали слідчого судді не може перевищувати 60 днів.

Таким чином, доводи захисника, які викладені в його апеляційній скарзі про необґрунтованість продовження ОСОБА_10 строку тримання під вартою, є непереконливими.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - без задоволення.

Керуючись ст. ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 15 грудня 2025 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , погоджене із заступником Генерального прокурора ОСОБА_12 , та продовжено строк тримання під вартою до 21 січня 2026 року включно, без визначення розміру застави, щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________ ___________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4