печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

перевіривши клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000018 від 05.01.2023, -

ВСТАНОВИВ:

25.09.2025 до провадження слідчого судді надійшло клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_2 про арешт майна, вилученого 24.09.2025 в ході обшуку за місцем роботи начальника залізничної станції «Слобідка» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: Одеська обл., Подільський р-н, смт Слобідка, вул. Вокзальна, 1-Б, а саме - журнал диспетчерських розпоряджень №4 по залізничній станції «Слобідка 407906» Одеської залізниці за період з 20.06.2023 по 17.08.2023.

Перевіривши та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, виходячи з такого.

Офісом Генерального прокурора здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000018 від 05.01.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1, ч. 2 ст. 364 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що на службові особи РФ Одеська залізниця АТ «Укрзалізниця» за попередньою змовою зі посадовими особами суб`єктів господарювання юридичних осіб приватного права, зловживаючи службовим становищем вчиняють дії спрямовані на привласнення та розтрату коштів державного підприємства.

Так, 24.09.2025 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва проведено обшук за адресою: Одеська обл., Подільський р-н, смт Слобідка, вул. Вокзальна, 1-Б, під час якого виявлено та вилучено журнал диспетчерських розпоряджень №4 по залізничній станції «Слобідка 407906» Одеської залізниці за період з 20.06.2023 по 17.08.2023.

Постановою від 24.09.2025 вищевказане майно на підставі ст. ст. 100, 110 КПК України визнане речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, з метою забезпечення збереження речових доказів в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане вище майно.

Відповідно до частини першої ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

В частині другій ст. 170 КПК України зазначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з частиною третьою ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 1 частини другої ст. 171 КПК України передбачено, що у клопотанні прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Враховуючи, що виклад мотивувальної частини постанови про визнання речовим доказом обмежується виключно описом обставин, які слугували підставами для її прийняття, та цитуванням норм кримінального процесуального закону, що унеможливлює розуміння того, яким же саме ознакам речового доказу та яким його критеріям, закріпленим ст. 98 КПК України, відповідає той чи інший об`єкт, та порушує вимоги ст. 171 КПК України, слідчий суддя вважає за доцільне повернути прокурору вказане клопотання та встановити строк у сімдесят дві години після отримання ухвали для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 7, ч. 6 ст. 9, 26, ст. ст. 170-172, 309 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - повернути прокурору для усунення недоліків та встановити строк у сімдесят дві години після отримання ухвали для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4