Справа №336/1539/23
Пр. 1-кп/336/255/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Запоріжжі в режимі відеоконференцзв`язку кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002065 від 29.12.2022, яке надійшло до суду на підставі обвинувального акта, складеного відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який отримав середню освіту, розлученого, офіційно не працевлаштованого, адреса реєстрації за місцем фактичного проживання до затримання: АДРЕСА_1 , малолітніх та інших осіб на утриманні не має, інвалідності не має, раніше судимого:

-13.10.1999 Ленінським районним судом м.Запоріжжя за ч.2 ст.141, ч.2 ст.188-1, ст.42 КК України (в ред. 1960 р.) до покарання у виді 3 років позбавлення волі з конфіскацією майна, на підставі ст.46-1 КК України із відстрочкою покарання на 2 роки, зі сплатою штрафу в сумі 700,00 гривень;

-12.08.2003 апеляційним судом Запорізької області за ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115, ст.70 КК України до покарання у виді 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений за відбуттям покарання 01.04.2016;

-24.01.2019 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.345, ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі, зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з 08.03.2018 по 03.05.2018;

-01.07.2022 Орджонікідзевським районним судом м.Запоріжжя за ч.1 ст.263 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.04.2022 по 26.04.2022,

- 08.05.2024 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24.01.2019, визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі; вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2022 ухвалено виконувати самостійно; зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення у період з 13.12.2016 по 15.12.2016 та з 08.03.2018 по 03.05.2018, -

за ознаками скоєння кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України;

за участі сторін кримінального провадження: з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_4 , з боку захисту: обвинуваченого ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2022 року, приблизно о 12 години 04 хвилини, ОСОБА_3 , діючи умисно, маючи умисел, спрямований на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_2 , в якій мешкала потерпіла ОСОБА_6 , зайшов до четвертого під?їзду даного будинку, після чого шляхом підбору ключа вхідних дверей, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 , чим порушив гарантоване кожній особі право на недоторканість житла та іншого володіння особи, передбачене ст. 30 Конституції України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, не визнав, заперечив причетність до скоєння даного проступку.

Потерпіла ОСОБА_7 згідно з заявою від 29.09.2023 просить розгляд кримінального провадження здійснювати за її відсутності, призначити суворе покарання ОСОБА_3 . Разом з цим, потерпіла брала участь у подальших засіданнях на стадії до здійснення її допиту включно, а також до зміни обвинувального акта прокурором. Після чого судом визнано за можливе за відсутності заперечень учасників справи продовжити розгляд за її відсутності.

При цьому, звернувшись до суду із обвинувальним актом, сторона обвинувачення первісно кваліфікувала дії обвинуваченого за ч.4 ст.185 КК України. Відповідно до положень ч.3 ст.338 КПК України, якщо в обвинувальному акті зі зміненим обвинуваченням ставиться питання про застосування закону України про кримінальну відповідальність, який передбачає відповідальність за менш тяжке кримінальне правопорушення, чи про зменшення обсягу обвинувачення, головуючий зобов`язаний роз`яснити потерпілому його право підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі. Зазначені вимоги після зміни обвинувачення 04.02.2025 в суді роз`яснені потерпілій, якій були зрозумілі підстави для зміни обвинувального акта, крім того, про намір скористатись своїм правом, передбаченим даною нормою, ОСОБА_7 не повідомляла, відповідні клопотання не надходили. Обвинуваченому надавався достатній строк для підготовки до захисту проти нового обвинувачення.

Судом визначено порядок дослідження доказів у даному провадження з урахуванням позиції обвинуваченого з приводу пред?явленого обвинувачення, що змінений 30.09.2024 із врахуванням клопотання захисника про допит свідків з боку захисту. Так, судом досліджено визначений обсяг доказів, а саме, надані стороною обвинувачення письмові докази, здійснено допит потерпілої, свідків з боку обвинувачення, свідків з боку захисту, а також обвинуваченого.

Судом відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_7 від 31.01.2024, а також адвоката ОСОБА_5 , поданого в інтересах ОСОБА_3 , від 18.09.2024 щодо допиту свідка ОСОБА_8 позаяк вона була присутня раніше під час судових засідань (що визнається учасниками справи), крім того, від допиту інших свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 потерпіла відмовилась 16.09.2024, відмова прийнята судом, також потерпіла повторно просила продовжити судовий розгляд за її відсутності.

Обвинувачений ОСОБА_3 показав суду, що 29.12.2022 він домовився з ОСОБА_12 повернути борг у сумі 1 000,00 гривень. З цією метою вони разом із ОСОБА_13 , з яким зустрівся в районі пр. Металургів, приблизно о 10-00 годині ранку у вказаний день, приїхали на маршрутному таксі, номер якого не пам?ятає, на територію Шевченківського району м.Запоріжжя. У вказаній місцевості обвинувачений не орієнтується, адреси не пам?ятає, тому і попрохав ОСОБА_14 поїхати разом із ним щоб знайти місце проживання ОСОБА_12 . ОСОБА_3 також показав, що був затриманий працівниками поліції, які тримали його приблизно з 13 години до 21 години, які вчиняли щодо обвинуваченого неправомірні дії, зокрема, заламували руки. Свою причетність до вчинення кримінального правопорушення категорично заперечує. Відповіді на запитання суду, звідки у нього кондиціонер та шапка, обвинувачений не надав, що саме у нього було виявлено чітко не пам?ятає, деякі речі йому передав ОСОБА_12 , зокрема, кондиціонер машинний. Щодо ключів обвинувачений повідомив, що вони від гаражу, будинку матері, літньої кухні. З потерпілою обвинувачений не знайомий.

Потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що біля 14-00 години 29.12.2022 вона прийшла з роботи до квартири АДРЕСА_2 , де проживала, а також раніше жила її сестра ОСОБА_8 , тобто, в квартирі знаходились і приналежні їй речі. Її сестрі зателефонували з поліції та повідомили про крадіжку з квартири. Так, потерпіла помітила, що щось не те з дверима, адже один з замків (нижній) взагалі не відкривався. Він іноді важко відкривався, тому спочатку не звернула на це увагу. По прибуттю працівників поліції, за участі сусідів, вона дозволила огляд квартири, відкрила ключами верхній замок, після чого двері відчинились, тобто нижній замок був не закритий. При цьому, вранці о 06-00 годині потрапити до квартири не змогла, оскільки, відкривши верхній замок, нижній відчинити не змогла, а двері залишились закритими. Сестра приїхала до м.Запоріжжя наступного дня, адже під час воєнного стану мешкала поза межами міста. У квартирі виявлено пошкодження сейфу, проте там нічого не було. У приміщенні також був безлад: розкидані речі, книги, посунуті меблі. Звичайний порядок був порушений. З квартири викрадено приналежні їй речі кондиціонер, назви не пам?ятає, хутряну шапку бежевого кольору, інші речі належали сестрі, тому перелік вона не знає.

Судом здійснено допит свідка ОСОБА_15 , який показав суду, що фактично мешкає по АДРЕСА_3 , із обвинуваченим знайомий з 2020 року, спілкувались вони часто, коли щодня, коли раз на тиждень. ОСОБА_3 мешкає в районі Набережної. Так, у грудні 2022 року вранці, точної дати та часу свідок не пам?ятає, орієнтовно за 1 день до Нового року, до обіднього часу, він зустрівся із ОСОБА_3 в районі Металургів у м.Запоріжжі. ОСОБА_15 в цей час проходив лікування від наркотичної залежності, отримував замісну терапію - метадон, попрохав обвинуваченого з?їздити разом із ним. ОСОБА_3 сказав, що домовився із ОСОБА_16 , якому мав віддати 1 000,00 гривень в якості повернення боргу. ОСОБА_17 мешкає в районі Сталеварів у гуртожитку. Вони із ОСОБА_3 попрямували разом до вул.Заводської у Шевченківському районі, вийшли з маршрутки в районі ринку, дійшли до магазину «АТБ», за яким звернули наліво та біля 5-поверхового будинку повернули у двір, підійшли до 3 або 4 під?їзду. Свідок звернув увагу, що ОСОБА_17 був у під?їзді вказаного будинку. ОСОБА_18 із ним знайомий. Так, приблизно між 2 та 3 поверхами, з під?їзду, ОСОБА_17 помахав йому. Після чого ОСОБА_17 відчинив двері під?їзду та впустив ОСОБА_3 . При цьому, ОСОБА_15 залишився на вулиці. Через деякий час, приблизно 15-20 хвилин, коли ОСОБА_3 повернувся, до них підійшли оперативні співробітники поліції, зкрутили та затримали за підозрою у вчиненні пограбування квартири. Свідок підтвердив, що у нього проводили обшук за місцем проживання з його дозволу, проте доказів його причетності не встановлено. Після цієї події він спілкувався із ОСОБА_3 , коли він вийшов з-під варти під заставу. На запитання свідок повідомив, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності. Вилучені під час обшуку речі свідку не повернуті. Після затримання він перебував у лікарні, заяв щодо неправомірних дій працівників поліції не подавав.

Свідок ОСОБА_19 , також допитаний за клопотанням захисника обвинуваченого, задоволеним судом, в режимі відеоконференцзв?язку із ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», показав суду, що зареєстрований у с.Новомиколаївка, до затримання 27.12.2023 мешкав фактично по АДРЕСА_4 . З обвинуваченим знайомий не більше ніж один рік, в слідчому ізоляторі з ним не бачився. Так, 29.12.2022 ОСОБА_3 був затриманий. Мав віддати йому борг у вказаний день, кошти взяв в борг місяць тому. Свідок в цей день (скоріше за все, у першій половині дня) зателефонував ОСОБА_3 , вони домовились про зустріч. У буд. АДРЕСА_5 орендує квартиру його знайома, проте точної адреси він не пам?ятає. Вони мали зустрітись з обвинуваченим саме там, у під?їзді. Також свідок показав, що віддав деталі для автомобіля ОСОБА_3 , а саме кондиціонер в коробці, який був у пакеті. Даний кондиціонер свідок взяв в квартирі на 3 поверсі, квартира розташована прямо. Так, свідок відкрив двері та зайшов в квартиру. Під час зустрічі із обвинуваченим вони дійшли згоди, що один одному нічого не винні. Коли ОСОБА_19 вийшов з будинку, попрямував вздовж нього, він побачив затримання ОСОБА_3 працівниками поліції.

Свідок ОСОБА_20 , допитаний за клопотанням сторони захисту, показав суду, що є оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, складав протокол за результатами спостереження за особою в межах здійснення негласної слідчої розшукової дії. Наголосив, що час затримання ОСОБА_3 вказав вірно, помилки бути не могло, про що вказано в протоколі.

Свідок ОСОБА_21 , допитаний за клопотанням сторони захисту, показав суду, що є оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, що 29.12.2022 разом із напарником ОСОБА_22 , перебував в денний час доби у транспортному засобі «Mitsubishi» (особистий транспорт колеги) неподалік магазину «АТБ» по вул. Чарівній, буд.145Б, в засідці, оскільки отримали оперативну інформацію про те, що планується квартирна крадіжка, ймовірно за участі ОСОБА_3 . Саме тому вони перебували неподалік місця ймовірного скоєння злочину. Через певний час, як вони побачили, з?явився ОСОБА_23 , після чого вони з напарником вибігли з автівки та здійснили затримання. У затриманого були при собі особисті речі, а саме паспорт, якісь грошові кошти, крім того, після приїзду СОГ були вилучені відмички, ключі різного типу, зокрема, від домофону. Чіткий перелік наявних речей не пам?ятає. Можливо була лампа. Свідок наголосив, що для зазначення часу у рапорті (який пред?явлений судом для огляду свідка) орієнтиром був час виклику СОГ після затримання ОСОБА_3 . На запитання свідок пояснив, що дійсно супроводжував ОСОБА_3 після складання протокола затримання до відділу поліції, довго очікували захисника, що вплинуло на час оформлення (складання) протокола затримання.

Судом під час розгляду справи встановлено, що згідно з рапортом (р.№23311 від 29.12.2022) 29.12.2022 о 13-41 годині надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 29.12.2022 о 13-39 годині за адресою: АДРЕСА_6 , заявниця пішла на роботу 28.12.2022 приблизно о 06-00 годині, зараз повернулась, одні двері відкрила своїм ключем, а інші в квартиру були відкриті, обстановка порушена, чи викрали щось поки невідомо. Заявник ОСОБА_6 , мешкає за вказаною адресою. 29.12.2022 о 14-00 годині слідчий ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24 склав протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується, від ОСОБА_6 за фактом проникнення невідомою особою шляхом підбора ключа 29.12.2022 за адресою: АДРЕСА_6 та таємного викрадення майна, приналежного заявниці.

За даними рапорта, складеного оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_25 на ім?я начальника ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 , 29.12.2022 ним, спільно із оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 в ході відпрацювання території Шевченківського району м.Запоріжжя о 13-35 годині виявлено підозрілого чоловіка із пакетом чорного кольору в руках за адресою: АДРЕСА_7 . Вони підійшли до чоловіка, представились, пред?явили посвідчення, після чого чоловік зробив спробу втекти. Вони затримали чоловіка та встановили особу, адже чоловік пред?явив паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 після чого виконували перевірку за обліками ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. У цей час до відділу поліції надійшов виклик з приводу квартирної крадіжки та орієнтування викраденого майна. Ними оглянуто пакет вказаної особи, у якому виявилось викрадене майно, а саме повітряний кондиціонер «Arctic Air» та жіноча шапка з хутром. Про даний факт сповіщено чергову частину, через деякий час на місце приїхала СОГ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області. ОСОБА_28 затримано на місці в порядку ст.208 КПК України, речові докази вилучено.

Тотожні відомості наведені у рапорті, складеному оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_27 на ім?я начальника ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_26 , який 29.12.2022 спільно із оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_25 відпрацьовував територію Шевченківського району м.Запоріжжя та о 13-35 годині виявив підозрілого чоловіка із пакетом чорного кольору в руках за адресою: АДРЕСА_7 .

Судом досліджено протокол огляду місця події, складений 29.12.2022 з 14-51 години до 16-21 годину слідчим СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_29 , в присутності понятих та спеціаліста, власника ОСОБА_6 . За даними протокола місцем події є квартира АДРЕСА_2 , розташована на 4 поверсі. Двері металеві у зачиненому стані, слідів зламу не виявлено. В дверях встановлено два врізних замка з циліндровими механізмами. Нижній врізний циліндровий механізм всередині має сторонній предмет (металевий). Приміщення квартири складається з двох кімнат, кухні, коридору, ванної та туалету. У кімнаті №2 на підлозі та полиці, одномісному ліжку розкидані речі в хаотичному порядку, всі шухляди розташованої у кімнаті шафи відчинені, майже усі речі висипані на підлогу Також на підлозі розкидані коробки та металевий посуд. В куті кімнати розташована тумба, шухляди якої відчинені, майно частково висипано на підлогу. На ліжку біля стіни розкидані документи. За диваном та між шафами розкидано металевий посуд. Тотожна обстановка описана в кімнаті №1, де хаотично розкидані речі на підлозі та меблях. У шафі-купе одна із дверей відчинена, в шафі вмонтований металевий сейф, двері якого зачинені, проте зі слідами зламу на верхній та боковій стінці, а саме загин металу до середини, довжиною 24 см, шириною до 8 см. Поруч із сейфом виявлено викрутку, 3 викрутки, молоток (дерево з металом), зубило та металевий предмет. На дивані, розташованому у кімнаті, розкидані книги, коробки, особисті речі. Шухляди в шафі із кутовим столом за диваном також відчинені, книги в хаотичному порядку. Поруч із виходом з кімнати розташований комод, шухляди якого зачинені, проте порядок речей порушений, частина на килимі. Відеоспостереження у квартирі відсутнє, відкопійовано знайдені сліди папілярних узорів та сліди структури матеріалу. Під час огляду місця події виявлено та вилучено: циліндровий механізм замка (з невідомим предметом всередині) та ключем до нього; 4 викрутки, молоток, зубило, 1 металевий предмет; мікрооб?єкти; 2 подарункових конверти; 2 сліди структури матеріалу (група слідів); 1 слід папілярного узору. Зазначені предмети визнані речовими доказами згідно з постановою слідчого ОСОБА_24 від 29.12.2022. Судом під час дослідження доказів відтворено відеозапис, долучений до протокола, а також ілюстративні фотознімки (таблиці).

За даними протокола затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного старшим слідчим СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24 29.12.2022 о 17-10 хвилин, в присутності понятих, оперуповноваженого ОСОБА_30 , (час фактичного затримання згідно з протоколом 13-35 година), здійснено затримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 біля будинку №153 по вул. Чарівній в м.Запоріжжя. Під час затримання здійснено особистий обшук затриманої особи, під час якого виявлено та вилучено пару тканевих рукавичок чорного кольору (по одній з правої та лівої кишені куртки); мобільний телефон «Samsung» (з правої кишені куртки, заблокований); мобільний телефон «Redmi», imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 (з сумки), три зв?язки ключів, металевий пристрій довжиною 4 сантиметри, мініатюрну викрутка, три відтиски ключа, металеву голівку розмірами 6 мм, металеву насадку (все з сумки); купюру номіналом 10 Євро, грошові кошти у сумі 750 гривень (3 купюри, по 500, 200 та 50 гривень), 4 долари США (3 купюри, номіналом по 1 дол (2 од.) та 2 дол. (1 од.) з сумки); портативний кондиціонер «Arctic Air» у корпусі білого кольору; жіноча хутряна шапка бежевого кольору (поруч з ОСОБА_3 на асфальті). Зауваження до протокола відсутні, ОСОБА_3 зазначив, що із підставами затримання не згоден, що підтверджено і відеозаписом, долученим до матеріалів провадження й дослідженим судом. Вилучені речі та предмети відповідно до постанови старшого слідчого ОСОБА_24 від 29.12.2022 визнані речовими доказами у даному провадженні. Суд звертає увагу на тому, що під час затримання ОСОБА_3 пред?явив паспорт, що узгоджується зі змістом рапорта від 29.12.2022, банківська картка не вилучалась. Під час затримання ОСОБА_3 пояснив, що змерз та нічого пояснювати не буде. За змістом протокола про затримання повідомлено орган (установу), уповноважену законом на надання безоплатної правової допомоги.

Стороною захисту наголошено на тривалості слідчої дії, проте із скаргами щодо протиправних дій працівників правоохоронних органів з приводу затримання ОСОБА_3 захисник та його підзахисний не звертались, відповідні докази суду не надані, про їх надіслання клопотань не заявлено.

Суд враховує, що затримання є комплексною слідчою (розшуковою) дією, яка включає в себе як безпосереднє фізичне обмеження у можливості пересування затриманої особи, так і обшук затриманого й процесуальні дії повідомлення захисника з центру надання правової допомоги, близького родича затриманого, тощо. Між тим, КПК не визначає обов?язковою умовою затримання обвинуваченого відеофіксацію, так само як і участь захисника та понятих з самого початку затримання. Відповідні висновки здійснені у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 19 березня 2025 року у справі N208/2509/22, провадження N51-3737км24.

Тлумачення ч. 5 ст. 208 КПК, відповідно до якої в протоколі про затримання особи має бути зазначено точний час (годину і хвилини затримання), вказує на те що фактичне затримання особи і складання протоколу можуть не збігатися в часі з урахуванням певних умов (наприклад, віддаленість місця затримання особи від адміністративної будівлі уповноваженого органу, введення правового режиму воєнного стану тощо). Запізніле складання протоколу про затримання особи є виправданим у тій ситуації, коли об?єктивні причини спонукали уповноважену особу діяти саме таким чином.

Після затримання особи, щодо якої є обґрунтовані підстави вважати, що вона вчинила особливо тяжкий злочин (ст. 12 КК), відповідна службова особа зобов?язана забезпечити участь захисника в такому кримінальному провадженні. Водночас КПК дає можливість особі мати захисника як за рахунок держави, так і за власним вибором. Вказані висновки відображені у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 20 жовтня 2022 року у справі N 565/1354/19, провадження N51-443км20.

Крім того, стаття 208 КПК не вимагає складання протоколу затримання негайно в ході затримання. Такий протокол має бути складений, як тільки це стане практично можливим. Про наведене свідчить і вказівка в ч. 5 ст. 208 КПК стосовно того, що в протоколі затримання, крім часу складання протоколу, має зазначатися місце, дата і точний час затримання відповідно до положень ст. 209 цього Кодексу. Отже, складання протоколу затримання дещо пізніше, однак із зазначенням часу затримання засудженого, повністю узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону. Відповідні висновки здійснені у постанові колегії суддів Третьої судової палати ККС ВС від 26 вересня 2024 року у справі N758/3930/23, провадження N51-2948км24.

Крім того, як виснувано у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 15 червня 2021 року у справі N204/6541/16-к, провадження N51-2172км19, суд зазначає, що факт затримання може визначатися не лише протоколом затримання, але й іншими засобами доказування. Таким чином, судова практика виходить з того, що факт затримання особи може встановлюватися не лише протоколом затримання, але й іншими доказами, а відомості, зазначені у протоколі, можуть бути спростовані або, навпаки, підтверджені іншими доказами.

Згідно з ч. 4 ст. 213 КПК, службова особа, яка здійснила затримання, зобов?язана негайно повідомити про це регіональний Центр з надання безоплатної правової допомоги. Якщо цього не зроблено, то відповідно до ч. 5 ст. 213 КПК, це зобов?язана зробити службова особа, зазначена у ст. 212 КПК. Даний висновок здійснений у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 21 січня 2025 року у справі N608/626/20, провадження N51-1240км22.

Враховуючи наведене, дані протокола затримання та відеозапису, зокрема, відображені на ньому обставини щодо повідомлення слідчим Центру з надання безоплатної правової допомоги, покази свідка ОСОБА_31 щодо тривалості повідомлення про факт затримання, вказаний у протоколі час його складання, що відмінний від фактичного затримання, відсутність заперечень до протокола з боку затриманої особи, клопотань про обов?язкову участь адвоката, а також кваліфікацію діяння під час досудового розслідування, суд дійшов висновку про відсутність порушень під час даної слідчої (розшукової) дії.

Відповідно до правового висновку, здійсненого у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 15.06.2023 у справі № 760/26347/18, провадження № 51-2620км22, затримання особи під час злочину або відразу після його вчинення та її обшук без захисника не є порушенням прав затриманого та не тягне за собою недопустимість вилучених у неї доказів.

Відносно зауважень захисника щодо речей, наявних у ОСОБА_3 під час затримання, суд враховує, що з відеозапису відповідна обставина свого підтвердження не знайшла, годинник не вилучався, докази протилежного у справі відсутні.

Щодо незгоди ОСОБА_3 з підставами затримання, засвідченій в протоколі затримання, суд зауважує, що відповідно до п.2 ч.1 ст.208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин.

Стосовно розбіжності у часі затримання обвинуваченого (у протоколах за результатами НСРД - 12-49 година, а у протоколі затримання - 13-35 година) суд враховує, що час 13-35 година зазначений в протоколі затримання, підтверджений свідком ОСОБА_27 . Натомість, зі слів даного свідка він є орієнтовний, із врахуванням часу здійснення телефонного виклику до чергової частини. Суд звертає в цьому контексті увагу й на змісті досліджених рапортів, відповідно до яких ОСОБА_3 намагався втекти, що вочевидь могло вплинути на фіксацію точного часу.

Як виснувано у постанові колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 09 липня 2024 року у справі N678/428/23, провадження N51-2629км24, означене порушення прав особи, яке виразилося у нескладанні протоколу про затримання, несвоєчасному складанні протоколу про затримання або ж про затримання особи раніше, аніж це зазначено у протоколі затримання може бути усунуте шляхом констатації судом того часу затримання, коли воно реально відбулося.

Враховуючи наведене, а також покази свідка ОСОБА_32 , який складав протокол НСРД, наголосив на точності відображення часових проміжків, особливості фіксації обставин під час даної слідчої дії за визначенням, суд вважає за необхідне встановити, що фактичне затримання ОСОБА_3 фактично відбулось о 12-49 годині.

ОСОБА_33 (колишній оперуповноважений СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області) допитаний судом не був, адже наразі не працевлаштований в органах внутрішніх справ, що встановлено судом на запит адвоката від 04.09.2024 (відповідь заступника начальника ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_34 від 12.09.2024 №5653/05/3-24), тому допит не здійснювався, адже сторона захисту від нього відмовилась, відмова прийнята судом.

Також під час розгляду встановлено, що згідно з протоколом огляду предмета від 29.12.2022, із доданими фотототаблицями, складеного з 19-00 до 19-15 години старшим слідчим ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_24 , за участю потерпілої ОСОБА_6 проведено огляд предметів: портативного кондиціонера білого кольору «Arctic Air» в картонній коробці та хутряної шапки бежевого кольору з хутром, які належні потерпілій, знаходились в квартирі її сестри по АДРЕСА_6 та пошкоджень не мають. Дані речі передані на відповідальне зберігання ОСОБА_6 (розписка від 22.02.2023).

Судом досліджено протокол огляду місця події, складений слідчим СВ ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_29 , 29.12.2022 з 18-30 години до 19-30 годину, з письмового дозволу ОСОБА_15 (заява від 29.12.2022), який має у даному провадженні процесуальний статус свідка, в присутності понятих, ОСОБА_15 у приміщенні квартири АДРЕСА_8 . Згідно з даними протокола виявлено та вилучено розірвані сувенірні купюри, 9 металевих ключів, 5 магнітних ключів, відмичку (шпильку), циліндровий механізм замку, накидний ключ на 10, два мобільних телефона «Nokia 1280» «Nokia 6300». Вилучені речі та предмети відповідно до постанови старшого слідчого ОСОБА_24 від 29.12.2022 визнані речовими доказами у даному провадженні, отже їх доля підлягає вирішенню за результатами розгляду провадження. Клопотань від ОСОБА_15 щодо їх повернення під час розгляду справи свідком не заявлено.

Згідно з даними висновку експерта №41-23 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи визначено середню ринкову вартість портативного кондиціонеру «Arctic Air» у корпусі білого кольору 404,32 гривні; жіночої хутряної шапки бежевого кольору 260,00 гривень. Враховуючи загальну вартість даних речей, обвинувачення відносно ОСОБА_3 змінено стороною обвинувачення в установлений чинним КПК України спосіб під час розгляду справи в суді.

Судом також встановлено, що на підставі клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м.Запоріжжя ОСОБА_35 про надання дозволу на використання результатів негласних слідчих (розшукових) дій у іншому провадженні від 16.02.2023, адресованого слідчому судді Запорізького апеляційного суду, ухвалою слідчого судді Запорізького апеляційного суду від 16.02.2023 клопотання задоволено. Так, відповідно до норми ч.1 ст.257 КПК України, слідчим суддею надано дозвіл на використання результатів негласної слідчої (розшукової) дії, зафіксованих в ході розслідування кримінального провадження N0001203 від 13 серпня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, в іншому кримінальному провадженні N0002065 від 29 грудня 2022 року за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: протокола про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою, N48/466 від 29 грудня 2022 року.

Судом під час розгляду провадження досліджено зміст даного протокола, складеного старшим оперуповноваженим СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_36 29.12.2022, згідно з яким відображено результати спостереження за особою у вказаному вище кримінальному провадженні, а саме за ОСОБА_15 . За час проведення спостереження отримано інформацію про можливу протиправну діяльність вказаної особи. Так, 29.12.2022 у м.Запоріжжі о 10-36 годині з адреси спостереження, пройшов на зупинку громадського транспорту «Шоста міська лікарня» по вул.Перемоги, о 10-42 годині сів до маршрутного таксі №63А та проїхав до зупинки громадського транспорту «пр.Металургів» по пр.Соборному. О 10-50 годині вийшов з маршрутки та пройшов до буд.2 по вул.Рекордній, об 11-02 зайшов до приміщення медичного центру «Full Life», де пробув до 11-16 години, одразу після виходу з нього зустрівся із чоловіком на вигляд 35-40 років, середнього зросту, нормальної статури, обличчя овальне, волосся русяве, коротке, вдягнутий в чорні куртку, штани та шапку, кросівки. Даним чоловіком виявився ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 . Вказані особи пройшли на зупинку «пр. Металургів» по пр. Соборному, де об 11-26 годині сіли на маршрутне таксі №89, проїхали до зупинки «вул. Бочарова» по вул. Чарівній. Об 11-52 годині обидва вийшли з маршрутного таксі та, постійно озираючись, пройшли до буд. АДРЕСА_9 . ОСОБА_15 залишився очікувати у дворі вказаного будинку, а ОСОБА_28 зайшов до четвертого під?їзду вказаного будинку о 12-04 годині. При цьому, ОСОБА_15 набирав комбінації на домофоні зазначеного під?їзду, здійснював дзвінки по мобільному телефону. О 12-47 годині з під?їзду вийшов ОСОБА_28 , тримав у руках чорний пакет розмірами 40*30*20 см, чимось наповнений, та, постійно озираючись, пройшов на автостоянку супермаркету «АТБ» по вул. Чарівній, буд.145Б. ОСОБА_15 у цей же час пройшов у двір будинку №1 по вул. Бочарова. О 12-49 годині обидві особи були затримані співробітниками СКП ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області.

Щодо відсутності кваліфікуючої ознаки «вчинення групою осіб» у пред?явленому обвинуваченні, на чому наголошував захисник, суд зазначає, що диспозиція статті 162 КК України не передбачає наявності відповідної кваліфікуючої ознаки.

Співучастю в злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

Суд наголошує, що в протоколі за результатами здійснення спостереження за особою не відображено перебування свідка ОСОБА_37 на місці події, як це видно з його свідчень, а також свідчень ОСОБА_15 . При цьому, з показів ОСОБА_37 , - він виходив з будинку та безпосередньо бачив факт затримання лише ОСОБА_3 , нічого не вказуючи про ОСОБА_38 , спостереження за яким й здійснювалось під час НСРД. Крім того, суд звертає увагу на тому, що ОСОБА_17 показав, що мешкає саме на Тбиліській (Вознесенівський район м.Запоріжжя), про що повідомляв щодо ОСОБА_37 під час допиту й ОСОБА_39 . Суд звертає увагу, що стороною захисту заявлено допит свідка ОСОБА_37 саме як сусіда ОСОБА_40 . Протягом допиту ОСОБА_17 змінював свідчення з приводу того, хто саме мешкає за адресою події по АДРЕСА_5 , вказував її некоректно, що у сукупності викликає у суду розумні сумніви з приводу достовірності його показів, як і свідчень ОСОБА_38 в цій частині.

Суд також наголошує, що з показів ОСОБА_37 , - вони з обвинуваченим знайомі не більше одного року, що чітко підтвердив цей свідок під час допиту. Натомість подія відбулась 29.12.2022. Клопотання про допит свідка ОСОБА_37 захисник обвинуваченого усно заявив 04.09.2024, а відповідно до матеріалів кримінального провадження на виконання іншого вироку суду ОСОБА_3 затриманий 06.08.2024. Тобто, вказані особи одночасно перебували в умовах ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», мали змогу узгодити покази.

В будь-якому разі зазначене вище не змінює висновків суду за результатами розгляду справи, позаяк згідно з ч.1 ст.337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Враховуючи зміст протокола про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії - спостереження за особою, N48/466 від 29.12.2022, суд вважає доведеним й час вчинення проступку, тому встановлює, що ОСОБА_3 29.12.2022 зайшов до четвертого під?їзду багатоквартирного будинку потерпілої саме о 12-04 годині, після чого шляхом підбору ключа вхідних дверей, проник до приміщення квартири АДРЕСА_2 . Зазначений час узгоджується у сукупності із іншими доказами щодо часового проміжку вчинення проступку, зокрема, часом надходження повідомлення потерпілої на лінію «102», рапортами, дослідженими судом, обстановкою в квартирі, що видно з протокола огляду місця події, а також часом затримання ОСОБА_3 , встановленого судом.

Суд зауважує, що згідно з постановою прокурора Шевченківської окружної прокуратури ОСОБА_35 від 22.02.2023 частина матеріалів виділена з цього в інше провадження, а саме матеріали за фактом таємного викрадення невстановленою особою майна, приналежного ОСОБА_8 , в якому вона визнана потерпілою особою.

На спростування доводів сторони захисту суд також зауважує, що вилучені під час огляду місця події речі та предмети належним чином упаковані, що видно з дослідженого відеозапису. Темний час доби вочевидь міг вплинути на якість та тривалість складання протокола затримання (його розбірливість), що не змінює висновків суду.

Враховуючи наведені, встановлені судом фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, версія сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до події видається непослідовною та такою, що не знайшла свого підтвердження під час розгляду провадження. Не відповідає дійсності й версія захисту щодо того, що при собі під час затримання у ОСОБА_3 не було речей потерпілої, адже це спростовується даними протокола затримання, змістом рапортів ОСОБА_41 та ОСОБА_42 від 29.12.2022, показами свідка ОСОБА_41 . Доведеність факту вилучення кондиціонера, шапки, приналежних потерпілій, у ОСОБА_3 , які було оглянуті слідчим в присутності ОСОБА_7 , а також беручи до уваги наявність в його сумці різних ключів та відмичок тощо, - є додатковим свідченням на користь наявності складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, в діях обвинуваченого.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 162 КК України, полягає, серед іншого, в незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи. Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Так, законних підстав перебувати у житлі (квартирі) потерпілої ОСОБА_3 не мав, відповідно усвідомлював, що приміщення, до якого він протиправно проник та вільного доступу до якого не було, перебуває у володінні іншої особи.

Тому, дослідивши визначений обсяг доказів та надавши їм належну оцінку, вислухавши покази обвинуваченого, потерпілої та свідків, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку) при вище викладених обставинах повністю доведена, та кваліфікує його умисні дії за ч. 1 ст. 162 КК України, а саме як незаконне проникнення до житла особи.

За змістом ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч.2 ст.53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Разом з цим, дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, який би ґрунтувався на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяв досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи з цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин кримінального провадження, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції, принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оцінюючі поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66-67 КК України), визначенні «інші обставини справи» або ж «інші обставини кримінального провадження», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України, тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №373/870/22, провадження №51-4235 км 22).

Так, діяння, передбачене ч.1 ст.162 КК України згідно зі ст.12 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Відповідно до ст.66, 67 КК України обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Суд враховує вік й відомості про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово засуджений, розлучений, до затримання офіційно не працевлаштований, малолітніх та інших осіб на утриманні не має, під наглядом лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Щодо досудової доповіді, складеної 09.01.2024, суд враховує, що дана доповідь підготовлена районним відділом пробації із врахуванням первісної кваліфікації дій особи стороною обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України. Разом з цим, згідно з приписами ч.2 ст.314-1 КПК України досудова доповідь складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні нетяжкого або тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі. Тому її результати під час призначення покарання до уваги судом не беруться.

Під час призначення покарання судом береться до уваги вчинення обвинуваченим одного епізоду правопорушення, спосіб і характер скоєного, умисна форма вини, корисний мотив, обстановку на місці події, яка знайшла своє належне підтвердження під час розгляду справи, як наслідки, що настали для потерпілої. Крім того, ОСОБА_3 неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком, який не відбутий у зв`язку із засудженням за інший злочин, однак, на думку суду, позитивні зміни особистості констатувати не можна, як і готовності до правослухняної поведінки в суспільстві, відповідно, належних висновків він для себе не зробив та стати на шлях виправлення не бажає. Слід врахувати й думку потерпілої ОСОБА_7 , яка просила призначити суворе покарання.

Таким чином, за результатами розгляду справи, беручи до уваги тяжкість та фактичні обставини вчиненого правопорушення, вищенаведені чинники, оскільки виправлення обвинуваченого неможливе без певної ізоляції від суспільства, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі відповідно до санкції ч.1 ст.162 КК України строком на 2 роки. Альтернативні види покарання суд в даному випадку вважає не застосованими. Крім того, судом не встановлено підстав, - ані нормативних, ані фактичних для застосування положень ст.69 та ст.75 КК України.

За нормою ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Так, за приписами ч.1 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Крім того, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку. У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально, виконуються самостійно. У разі встановлення судом, що кримінальні правопорушення за новим вироком були вчиненні особою до постановлення декількох попередніх вироків, за які особа засуджена до покарань, що належить відбувати реально, остаточне покарання призначається на підставі ч.4 ст.70 КК за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених особі покарань за новим вироком та попередніми вироками (Постанова ОП ККС від 15.02.2021 у справі № 760/26543/17, провадження № 51-3600кмо20).

Відповідно, кримінальний проступок вчинено ОСОБА_3 до постановлення попереднього вироку, ухваленого 08.05.2024 Шевченківським районним судом м.Запоріжжя за ч.3 ст.185 КК України. Даним вироком вказаній особі призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 24.01.2019, визначено остаточне покарання у виді 4 років 2 місяців позбавлення волі.

При цьому, вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2022, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, до покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, а також зараховано в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 24.04.2022 по 26.04.2022, - ухвалено виконувати самостійно.

Тому, враховуючи час вчинення кримінального правопорушення та час ухвалення попереднього вироку суду, суд дійшов висновку про те, що покарання у даному провадженні необхідно призначити за сукупністю кримінальних правопорушень у відповідності до вимог ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип часткового складання покарань, призначених за даним вироком та за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2024, визначивши остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 4 місяців.

Враховуючи, що вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 01.07.2022, за яким ОСОБА_3 ухвалено звільнити від відбування покарання з іспитовим строком, вже врахований за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2024, яким ухвалено виконувати його самостійно, суд приходить до тотожних висновків й в даному провадженні.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 слід відраховувати з дня набрання цим законної сили, при цьому, в строк відбуття покарання необхідно зарахувати:

- період його попереднього ув`язнення з 13.12.2016 по 15.12.2016 та з 08.03.2018 по 03.05.2018, як визначено за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2024;

- період попереднього ув?язнення в даному провадженні з 29.12.2022 (дата затримання) по 11.01.2023 (дата звільнення з-під варти у зв?язку із внесенням застави) із врахуванням ч.5 ст.72 КК України з розрахунку один день попереднього ув`язнення (затримання) за один день позбавлення волі;

- строк відбуття покарання за вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2024 з 06.08.2024 по дату набрання даним вироком законної сили.

Конституційний Суд України у рішенні від 02.11.2004 №15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

У рішенні ЄСПЛ у справі «Scoppola v. Italy (№2) (Заява №10249/03)» від 17.09.2009, констатовано, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Так, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (ч.1 ст.50 КК).

Визначене покарання є необхідним й достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень, тобто, відповідає меті, передбаченій ст.50 КК України, із дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання; перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Під час здійснення розгляду справи 02.05.2023 від імені ОСОБА_8 скеровано цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Разом з цим, судом встановлено, що ОСОБА_8 є потерпілою у іншому кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000344 від 23.02.2023 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, дані провадження не об?єднані, а потерпілою у справі, що розглядається, є інша особа ОСОБА_6 . Відповідний витяг наявний в матеріалах кримінального провадження. На час подання даного цивільного позову дії ОСОБА_3 стороною обвинувачення були кваліфіковані за ч.4 ст.185 КК України. Крім того, ОСОБА_8 не зверталась до суду із заявою про визнання потерпілою, хоча неодноразово була присутня як вільний слухач під час судових засідань.

Крім того, до матеріалів справи потерпілою ОСОБА_43 подано цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, який неодноразово уточнений. Ухвалою суду від 08.02.2024 позовну заяву ОСОБА_44 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - постановлено вважати неподаною та повернути потерпілій. Роз`яснено потерпілій, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку, окрім іншого, зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі рішення про запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Отже, вирішення судом першої інстанції у резолютивній частині вироку питань, пов`язаних із застосуванням запобіжного заходу є обов`язком суду, який ухвалив вирок.

Оскільки ОСОБА_3 відбуває покарання, а в даному провадженні до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави, вказаний запобіжний захід слід скасувати.

Так, 29.12.2022 ОСОБА_3 затриманий на підставі п.2 ч.1 ст.208 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою застосований до ОСОБА_3 31.12.2022 до 27.02.2023, проте 11.01.2023 обвинуваченого звільнено з-під варти у зв?язку із внесенням застави. Відповідно, на виконання ч.11 ст.182, ст.374 КПК України поверненню матері обвинуваченого (зі слів) ОСОБА_45 підлягає застава, внесена 11.01.2023 нею за ОСОБА_3 згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.12.2022 у справі №336/7606/22, пр.1-кс/336/1017/2022 у сумі 148 860,00 гривень, що підтверджено квитанцією філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» № 11 від 10.01.2023, оскільки положення процесуального законодавства для розгляду цього питання дотримані, підстав для залишення в силі запобіжного заходу у вигляді застави судом не встановлено.

За приписами ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, арешт, накладений на майно відповідно до ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Запоріжжя у справі № 336/7606/22, пр.1-кс/336/22/2023 від 05.01.2023, яка набрала законної сили, підлягає скасуванню, оскільки вжитий як захід забезпечення кримінального провадження та в подальшому його збереження не є необхідним.

Інші заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового розгляду справи не застосовувались.

Відповідно до ст.118 КПК України до процесуальних витрат відносяться витрати пов`язані із залученням експертів. За змістом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

З огляду на кваліфікацію дії ОСОБА_3 , підстав для стягнення з нього витрат на проведення судової товарознавчої експертизи №41-23 від 16.02.2023 у сумі 955,92 гривень судом не встановлено. Докази понесення витрат у зв?язку із проведенням судових трасологічних експертиз суду не надано.

Суд також вважає за необхідне розглянути питання щодо речових доказів по справі з урахуванням положень ст.100 КПК України, наявності виділеного кримінального провадження за заявою ОСОБА_8 , та відсутності клопотань сторін кримінального провадження, висловлених під час розгляду справи щодо їх долі.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, враховуючи умови дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за доцільне обмежитися проголошенням його резолютивної частини у судовому засіданні з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст. 2, 7, 17, 84-86, 89, 91-95, 98-102, 104-105, 118, 124, 128, 131, 174, 208-209, 257, 290, 337, 338, 349, 367-371, 373-374, 376, 377, 392, 394, 395, 615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань, призначених за цим та попереднім вироком Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 08.05.2024, визначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 4 (чотири) місяці.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя, яким ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України засуджено до 4 (чотирьох) років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням, строком на 1 рік, виконувати самостійно.

Початок строку відбування ОСОБА_3 призначеного покарання обчислювати з дня набрання даним вироком законної сили.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбуття покарання період попереднього ув?язнення ОСОБА_3 в даному кримінальному провадженні з 29.12.2022 по 11.01.2023 з розрахунку один день попереднього ув`язнення (затримання) за один день позбавлення волі, а також періоди перебування під вартою та відбуття покарання: з 13.12.2016 по 15.12.2016, з 08.03.2018 по 03.05.2018, з 06.08.2024 по дату набрання даним вироком законної сили.

Скасувати запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 , у вигляді застави.

Повернути ОСОБА_45 , РНОКПП не відомий, заставу, внесену 11.01.2023 за ОСОБА_3 на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Запорізькій області згідно з ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 31.12.2022 у справі №336/7606/22, пр.1-кс/336/1017/2022 у сумі 148 860,00 гривень (сто сорок вісім тисяч вісімсот шістдесят гривень 00 копійок), що підтверджено квитанцією філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» № 11 від 10.01.2023.

Зняти арешт, накладений на пару тканевих рукавичок чорного кольору; мобільний телефон «Samsung»; мобільний телефон «Redmi», imei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ; три зв`язки ключів, металевий пристрий довжиною 4 сантиметри, мініатюрну викрутку; відтиски ключа (3 од.), металеву голівку розмірами 6 мм, металеву насадку; купюру номіналом 10 Євро, грошові кошти у сумі 750 гривень, 4 долари США; портативний кондиціонер «Arctic Air» у корпусі білого кольору; жіночу хутряну шапку бежевого кольору.

Долю речових доказів 4 викрутки, молоток, зубило, 1 металевий предмет, мікрооб?єкти, 2 подарункових конверта, 2 сліди структури матеріалу (група слідів), 1 слід папілярного узору, що передані до камери схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - не вирішувати до розгляду виділеного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000344 від 22.02.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Речові докази пару тканевих рукавичок чорного кольору, три зв?язки ключів, металевий пристрій довжиною 4 см, мініатюрну викрутку, відтиск ключа (3 од.), металеву голівку розмірами 6 мм, металеву насадку, розірвану сувенірну купюру номіналом 1 000 гривень, 1 відмичку, накидний ключ розмірами на 10, 9 ключів (металеві), 5 ключів (магнітні), циліндровий механізм замку, що передані до камери схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - знищити.

Речові докази мобільний телефон «Samsung», мобільний телефон «Redmi», imei НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 , що передані до камери схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - повернути ОСОБА_3 за приналежністю.

Речові докази грошові кошти - 10 євро, 750 гривень, а також 4 долари США, - звернути в дохід держави.

Два мобільних телефона «Nokia 1280», «Nokia 6300», - повернути ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Речові докази, - портативний кондиціонер «Arctіc Air» у корпусі білого кольору, жіночу хутряну шапку бежевого кольору, які передані на відповідальне зберігання потерпілій, а також циліндровий механізм замка з невідомим предметом всередині та ключем до нього, що передані до камери схову ВП №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, - передати ОСОБА_7 за приналежністю.

Речові докази - компакт-диски із відеозаписами (додатки до протоколів слідчих дій), - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою - з моменту вручення їй копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку негайно після його проголошення.

Роз`яснити, що обвинувачений, захисник, потерпіла мають право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Роз`яснити право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та іншим учасникам справи, присутнім під час проголошення вироку, надіслати для вручення ОСОБА_3 через адміністрацію установи, в якій утримується обвинувачений, не пізніше наступного дня після ухвалення - учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку проголосити його резолютивну частину з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1