Провадження №: 1-кс/755/3978/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2025 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Києві клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № 0000085, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України,

встановив:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання слідчого 1 відділу слідчого управління (з дислокацією у м. Київ) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000085, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2022 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлене, розуміючи факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, достовірно знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи проросійсько налаштованим, маючи стійкий, виниклий за невстановлених досудовим розслідуванням обставин умисел, направлений на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та на добровільне обрання до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, після призначення постановою т.зв. «Державної Ради Республіки Крим» №2270-2/24 від 04.06.2024 виборів депутатів Державної Ради Республіки Крим третього скликання, з його згоди, був висунутий виборчим об`єднанням незаконно створеного на ТОТУ «Кримського республіканського відділення Всеросійської партії «Єдина Росія», як кандидат у депутати.

19.07.2024 рішенням т.зв. «Виборчої комісії Республіки Крим» (яка розташована за адресою АР Крим, м. Сімферополь, вул. Екатерининська, 18) №12/138-3, на підставі поданих документів, ОСОБА_4 зареєстрований кандидатом у депутати т.зв. «Державної ради Республіки Крим» третього скликання.

18.09.2024, у зв`язку з достроковим припиненням повноважень депутата т.зв. «Державної Ради Республіки Крим третього скликання» (постановою № 28/232-3 від 18.09.2024) вакантний мандат депутата т.зв. «Державної Ради Республіки Крим третього скликання» передано кандидату від т.зв. «Політичної партії «Єдина Росія» ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_4 , перебуваючи на ТОТУ м. Сімферополі, згідно постанови так званої «Виборчої комісії Республіки Крим» № 28/233-3 від 18.09.2024 був зареєстрований та приступив до виконання обов`язків депутата так званої «Державної Ради Республіки Крим», яка знаходиться за адресою: вул. Екатеринівська, 18, м. Сімферополь, АР Крим, Україна, чим довів до кінця свій злочинний умисел, направлений на участь у проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території та на добровільне обрання до незаконних органів влади, створених на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Отже, своїми умисними діями ОСОБА_4 сприяв та сприяє реалізації господарської діяльності у взаємодії з окупаційною владою РФ на тимчасово окупованій території АР Крим та м. Севастополя.

З огляду на викладене, 13.08.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , на праві власності перебувають об`єкти нерухомості:

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 3, загальною площею 47.46 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна , загальною площею 68.4 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 11391083, загальною площею 67,2 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395009, загальною площею 31,6 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395181, загальною площею 39,3 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395278, загальною площею 30,0 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395437, загальною площею 31,6 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_6 .

Застосування зазначених вище обмежень у виді арешту майна надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження вказаного майна.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення злочинів.

Таким чином, з метою запобігання можливості відчуження цього майна та недопущення виведення його з-під арешту, необхідно накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо його відчуження.

З метою забезпечення арешту майна, запобігання зникненню, втрати або пошкодження арештованого майна та забезпечення його схоронності, дане клопотання прошу розглянути без повідомлення власника даного майна та без участі його представників.

Слідча ОСОБА_3 подала заяву, в якій просила провести розгляд клопотання про арешт майна без її участі, зазначивши, що позицію викладену у клопотанні підтримує в повному обсязі та наполягає на його задоволенні.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Ураховуючи вказану норму закону та те, що повідомлення підозрюваного, його захисника про розгляд судом клопотання про арешт майна може призвести до його відчуження, слідчий суддя вважає можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутності власника майна.

Вивчивши зміст клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_2 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000085, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 року. Процесуальне керівництво здійснює Прокуратура АР Крим та м. Севастополя. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, на підставі постанови незаконного органу окупаційної адміністрації «Виборчої комісії Республіки Крим № 25/227-3 від 10.09.2024 «Про результати виборів депутатів державної ради республіки крим третього скликання» був обраний депутатом так званої «державної ради республіки крим» третього скликання по республіканському виборчому округу.

13.08.2025 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

19.08.2025 повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про його виклик на 25.08.2025, 26.08.2025, 27.08.2025 опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 168 (8093) від 19.08.2025 та 19.08.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, ОСОБА_4 за допомогою месенджерів «Telegram», за номером телефону який встановлений в ході досудового розслідування, було направлено скан-копію повідомлення про підозру, а також повістки про його виклик.

Таким чином, у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного за ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 07.04.2025 року ОСОБА_4 володіє наступним нерухомим майном:

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 3, загальною площею 47.46 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна , загальною площею 68.4 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 11391083, загальною площею 67,2 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395009, загальною площею 31,6 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395181, загальною площею 39,3 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395278, загальною площею 30,0 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартира з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395437, загальною площею 31,6 (кв.м.), за адресою: АДРЕСА_6 .

Слідчий просить з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, який може бути застосований до підозрюваного, накласти арешт на майно, яке належить йому на праві власності.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч. 1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, а арешт є заходом забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частинами 1, 3 ст. 132 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Як убачається з ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією частини 5 статті 111-1 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої.

На підставі викладеного слідчим суддею встановлена наявність підстав вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, оскільки вказане додаткове покарання передбачено санкцією частини статті КК України, за якою ОСОБА_4 повідомлено про підозру, тому належне підозрюваному майно має бути арештоване.

Згідно положень ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна, слідчий суддя в ухвалі повинен зазначити заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно. При цьому заборона використання майна чи заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у тих випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчим відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України доведена необхідність накладення арешту на вказане майно і наявність правової підстави для арешту майна.

Враховуючи наведене, потреби кримінального провадження виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи власника майна, як арешт майна.

Водночас слідчий суддя враховує, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, з метою збереження речових доказів. За таких обставин, клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт в кримінальному провадженні № 0000085, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2025 року, за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, на об`єкти нерухомого майна, що зареєстровані за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) шляхом заборони розпорядження, а саме на:

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 3, загальною площею 47.46 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ;

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 11391083, загальною площею 67,2 кв.м., за адресою: АДРЕСА_3 ;

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна , загальною площею 68.4 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395009, загальною площею 31,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4 ;

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395181, загальною площею 39,3 кв.м.а, за адресою: АДРЕСА_5 ;

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395278, загальною площею 30,0 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 ;

- квартиру за реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 5395437, загальною площею 31,6 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 .

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії на вказані об`єкти нерухомого майна.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Зобов`язати слідчого/прокурора у кримінальному провадженні передати ухвалу особі, на майно якої, накладено арешт.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_5