Провадження №11-кп/801/170/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

малолітнього потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000923 від 05.06.2025,

за апеляційною скаргою прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 та апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2025 року,

яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Короткий зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

Оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України ОСОБА_8 строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження зараховано у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі з 12.06.2025 по день набрання вироком законної сили.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 у виді тримання під вартою - продовжено до набрання вироком законної сили, але не довше, ніж на шістдесят днів, з 19.11.2025 до 17.01.2026.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_8 на користь держави Україна процесуальні витрати в сумі 2120,40 грн. у відшкодування вартості проведеного криміналістичного дослідження в кримінальному провадженні.

Ухвалено скасувати арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області №127/17658/25 від 10.06.2025, після набрання вироком законної сили.

Речові докази в кримінальному провадженні №0000923, а саме:

- мобільний телефон «Samsung Galaxy А 25» імеі-1: НОМЕР_1 , імеі-2: НОМЕР_2 із чохлом зеленого кольору, сумку сірого кольору із написом «Jingpin», блокнот синьо-жовтого кольору, які передані на зберігання до камери речових доказів Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили ухвалено повернути власнику ОСОБА_9 ;

- футболку чорного кольору із написом «WEMBLEY 2013», яка передана на зберігання до камери речових доказів Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області, після набрання вироком законної сили, ухвалено повернути власнику ОСОБА_8 ;

- два DVD-R диски з відеозаписами з камер зовнішнього спостереження, після набрання вироком законної сили, ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.

Згідно з вироком судом першої інстанції, що ОСОБА_8 , 01.06.2025, близько 18 год. 19 хв., перебуваючи на площі Майдан Небесної Сотні м. Вінниці, діючи умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, в умовах воєнного стану в Україні, який введено в дію відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, шляхом вільного доступу викрав з дерев`яної лавки сумку-месенджер, сірого кольору, ТМ «Jing Ping», в середині якої знаходилися мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 25», в чохлі зеленого кольору та блокнот ТМ «Bourgeoss», які належать малолітньому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який незадовго до цього знаходився біля даного місця та через свою необачність залишив вказані речі, після чого ОСОБА_8 залишив місце скоєння кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта, ринкова вартість мобільного телефону марки «Samsung Galaxy А 25», об`ємом пам`яті 8/256 Гб становить 7962 грн., ринкова вартість чохла-накладки зеленого кольору, на телефон марки «Samsung Galaxy A 25» складала 102,48 грн., ринкова вартість сумки-месенджера, сірого кольору, ТМ «Jing Ping», становить 341,21 грн., в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 25», об`ємом пам`яті 8/256 Гб, чохол накладний зеленого кольору до мобільно телефону марки «Samsung Galaxy А 25», ринкова вартість блокноту ТМ «Bourgeoss», становить 29,64 грн. Загальна вартість викрадених речей, згідно висновку експерта, становить 8435,33 грн.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_8 завдав малолітньому потерпілому ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 8435,33 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення не визнав, хоча не заперечував фактичні обставини справи та повідомив, що не мав жодного умислу на вчинення крадіжки. З приводу обставин справи зазначив, що повертаючись додому на площі Небесної Сотні, на лавці помітив пакет з речами, який забрав з собою, після чого пішов на зупинку і поїхав додому. При огляді пакету виявив, що всередині знаходився блокнот та мобільний телефон, які він зберігав за місцем свого проживання та в подальшому видав працівникам поліції. Крім того, зазначав, що якщо він дійсно винен в чомусь, то шкодує про вчинене, просив дати йому можливість виправитись.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2025 року та закрити кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Основні доводи апеляційної скарги:

вважає, що стороною обвинувачення не доведено наявність умислу у діях ОСОБА_8 на вчинення крадіжки, а судом залишено поза увагою те, що обвинувачений у судовому засіданні послідовно пояснював, що знайшов пакет з речами на лавці, коли повертався додому, і забрав його, вважаючи знахідкою,він не бачив власника і не вчиняв активних дій щодо вилучення майна з володіння потерпілого;

судом допущено неповноту судового розгляду та порушено принцип безпосередності дослідження доказів, оскільки не допитано потерпілого у судовому засіданні у той час, коли в матеріалах кримінального провадження міститься протокол прийняття заяви, де вказано про те, що потерпілий втратив телефон з власної необережності під час прогулянки. З огляду на це, захисник вважає, що висновок суду про те, що майно не вибуло з його володіння є нічим іншим, ніж припущенням;

судом надано не належну оцінку відеозапису, як доказу винуватості ОСОБА_8 , оскільки відеозапис фіксує лише момент заволодіння річчю (знахідки), а не момент втрати її власником та не доводить того, що ОСОБА_8 бачив, хто саме поклав сумку або що власник знаходився поруч. Та обставина, що обвинувачений озирався не обов`язково свідчить про злочинний умисел на крадіжку, а є природною поведінкою для людини; яка знайшла нічийну річ і шукає її власника, або оцінює ситуацію;

судом не враховано сталу судову практику Верховного Суду щодо розмежування крадіжки та знахідки, зокрема постанову від 18.07.2019 справа № 761/31918/14.

В апеляційній скарзі прокурор Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2025 року стосовно ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України у частині призначення покарання через невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м?якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання у виді у виді шести років позбавлення волі. У решті вирок залишити без змін.

Разом з тим, до початку апеляційного розгляду прокурор ОСОБА_11 у порядку ч. 1 ст. 403 КПК України відмовилася від своє апеляційної скарги.

Позиції сторін кримінального провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу захисника, просили її задовольнити, не заперечували щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора.

Прокурор ОСОБА_6 заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги захисника та не заперечувала щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, просила залишити оскаржуваний вирок без змін.

Малолітній потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника та не заперечували щодо закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, щодо призначення покарання посилалися на розсуд суду.

Крім того, малолітній потерпілий ОСОБА_9 під час апеляційного розгляду, заперечуючи доводи апеляційної скарги захисника, пояснив що 01 червня 2025 року він гуляв із своїм товаришем біля театру, поклав свою сумку та сорочку на лавці, яка недалеко від фонтану, та пішов дивитися на фонтан, однак коли повернувся через хвилин 10, то сумки на лавці не було, а була лише сорочка. Він шукав свої речі під лавкою, однак не знайшов їх, запитував у людей, які були поряд, не знайшовши речі, повернувся додому.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_10 під час апеляційного розгляду, заперечуючи доводи апеляційної скарги захисника, пояснила, що телефонувала двадцять два рази на мобільний номер сина, однак ніхто не відповідав і лише в 23 год. 15 хв. відповіли, вона просила повернути телефон, оскільки він належить дитині або віднести його до поліції, однак її прохання проігнорували.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Оскільки прокурор до початку апеляційного розгляду відмовилася від своєї апеляційної скарги, а прокурор, яка бере участь у суді апеляційної інстанції, таку відмову підтримала, то апеляційний суд переглядає оскаржуваний вирок лише в межах апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 .

Суд першої інстанції згідно з вимогами ст.ст. 370, 374 КПК України та відповідно до ст. 337 КПК України в межах пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, установивши фактичні обставини кримінального провадження, обґрунтовано прийшов до висновку щодо обсягу та доведеності його вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, виклавши їх у вироку.

В оскаржуваному вироку суд першої інстанції навів всі встановлені обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених в судовому засіданні доказів, зазначив підстави, з яких приймає одні докази та відкидає інші.

Вина ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, а саме:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 01.06.2025, відповідно до якого ОСОБА_10 просить вжити заходів, щодо розшуку мобільного телефону марки Samsung із сім-картою, який її син ОСОБА_9 з власної необережності втратив під час прогулянки (т.1 а.с. 68);

- протоколом огляду місця події від 05.06.2025, разом з фототаблицею, відповідно до якого в приміщенні Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області громадянин ОСОБА_8 повідомив, що він таємно із лавочки викрав чужі речі, а саме, барсетку сірого кольору в якій знаходився блокнот та мобільний телефон, після чого, погодився видати вказані речі, а також, футболку в яку він був одягнений (т.1 а.с. 69-73);

- висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи №1322/25-21 від 09.06.2025, відповідно до якого:

Ринкова вартість наданого на дослідження мобільного телефону торгової марки «SAMSUNG» серії «Galaxy А25» моделі «SM-A256/B/DSN» темно-синього кольору, об`ємом пам`яті 8/256Гб, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 01.06.2025 складала 7962 грн.

Ринкова вартість наданого на дослідження чохла-накладки зеленого кольору на телефон TM «SAMSUNG» серії «Galaxy А25» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 01.06.2025 складала 102,48 грн.

Ринкова вартість наданої на дослідження сумки-мессенджера через плече сірого кольору TM «Jing Ping» станом на момент вчинення кримінального правопорушення 01.06.2025 складала 341,21 грн.

Ринкова вартість наданого на дослідження блокнота «І am Ukrainian» в клітинку, TM «Bourgeois» Україна, 48 аркушів, розмір 105x148 мм, м`яка палітурка, станом на момент вчинення кримінального правопорушення 01.06.2025 складала 29,64 грн. (т.1 а.с. 75-81);

- протоколом зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 09.06.2025 (т.1 а.с. 90, 91);

- протоколом огляду документа від 09.06.2025, об`єктом якого був диск із відеозаписом з камер вуличного відеоспостереження Вінницької міської ради, на якому відображено площу «Майдан Небесної Сотні» по вулиці Театральна в місті Вінниця, в правому куті працює фонтан біля якого сидять люди. На передньому плані відео запису стоїть лавочка на якій сидять, з права на ліво, дівчина одягнути в чорну футболку та чорну спідницю, дівчина одягнута в білу сорочку та чорну спідницю, та молодий чоловік одягнутий в червону футболку. З правої сторони на лавочці лежить сумка темного кольору. Біля лавочки, з правої сторони стоїть чоловік одягнутий в темну куртку, чорну футболку з білим надписом, штани та туфлі темного кольору. На голові темне волосся, в лівій руці тримає поліетиленовий пакет білого кольору. В подальшому вказаний чоловік озирається по сторонам, бере правою рукою сумку темного кольору, кладе її в пакет та в подальшому швидко прямує в сторону проїзної частини вулиці Театральної що в місті Вінниця (т.1 а.с. 92-96).

Колегія суддів вважає, що усупереч доводам апеляційної скарги захисника, зазначені докази були ретельно проаналізовані судом першої інстанції з точки зору їх належності та допустимості, і правомірно визнані судом такими, що зібрані відповідно до вимог кримінального процесуального закону, вони є допустимими та такими, що їх сукупність безпосередньо вказує на вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке інкриміноване йому стороною обвинувачення.

Розглядаючи доводи захисника щодо того, що стороною обвинувачення не доведено наявність умислу у діях ОСОБА_8 на вчинення крадіжки, а судом залишено поза увагою те, що обвинувачений у судовому засіданні послідовно пояснював, що знайшов пакет з речами на лавці, коли повертався додому, і забрав його, вважаючи знахідкою, він не бачив власника і не вчиняв активних дій щодо вилучення майна з володіння потерпілого, колегія суддів вважає їх безпідставними, виходячи з наступного.

З аналізу ст. 185 КК України крадіжка визначається як таємне викрадення чужого майна, яка з суб`єктивної сторони характеризується тільки прямим умислом: особа усвідомлює, що посягає на чужу власність, таємно вилучає чуже майно, на яке вона не має ніякого права, передбачає спричинення матеріальної шкоди в певному розмірі і бажає спричинити таку шкоду.

Обов`язковими суб`єктивними ознаками крадіжки є корисливий мотив- спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета - збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний.

У той час, коли знахідка - це рухома річ (майно), втрачена або загублена власником (володільцем) поза його волею і ким-небудь знайдена.

Статтями 337, 338 ЦК України визначено, що особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана негайно повідомити про це особу, яка її загубила, або власника речі і повернути знайдену річ цій особі. Особа, яка знайшла загублену річ у приміщенні або транспортному засобі, зобов`язана передати її особі, яка представляє володільця цього приміщення чи транспортного засобу. Якщо особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, або місце її перебування невідомі, особа, яка знайшла загублену річ, зобов`язана заявити про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування. Особа, яка знайшла загублену річ, має право зберігати її у себе або здати на зберігання Національній поліції, або органові місцевого самоврядування, або передати знахідку особі, яку вони вказали. Особа, яка знайшла загублену річ, відповідає за її втрату, знищення або пошкодження в межах її вартості лише в разі свого умислу або грубої необережності.

Особа, яка знайшла загублену річ, набуває право власності на неї після спливу шести місяців з моменту заявлення про знахідку Національній поліції або органові місцевого самоврядування, якщо: 1) не буде встановлено власника або іншу особу, яка має право вимагати повернення загубленої речі; 2) власник або інша особа, яка має право вимагати повернення загубленої речі, не заявить про своє право на річ особі, яка її знайшла, Національній поліції або органові місцевого самоврядування.

Отже особа, яка знайшла загублену або залишену власником річ, зобов`язана у найкоротший розумний термін повідомити власника чи заявити про знахідку Національній поліції або органу місцевого самоврядування.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала, кому належить це майно, мала підстави вважати, де знаходиться власник речі, й усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував на тому, що на відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, якщо місцезнаходження цього майна власнику не відомо, між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим, а особа, яка знайшла це майно, не була очевидцем події втрати та сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника, а також відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів установлено, що сумка-месенджер, сірого кольору, ТМ «Jing Ping», в середині якої знаходилися мобільний телефон марки «Samsung Galaxy А 25», в чохлі зеленого кольору та блокнот ТМ «Bourgeoss», фактично не вийшли з володіння малолітнього ОСОБА_9 позаяк не були загублені, а натомість залишені з сорочкою на дерев`яній лавці, яка знаходиться площі Майдан Небесної Сотні у м. Вінниці, за короткий період час перед тим, як ними заволодів обвинувачений ОСОБА_8 .

Крім того, під час апеляційного розгляду малолітній потерпілий ОСОБА_9 пояснював, що 01 червня 2025 року гуляв із своїм товаришем біля театру, поклав свою сумку та сорочку на лавці, яка недалеко від фонтану та пішов дивитися на фонтан, однак коли повернувся через хвилин 10, то сумки на лавці не було, а була лише сорочка. Він шукав свої речі під лавкою, однак не знайшов їх, запитував у людей, які були поряд, не знайшовши речі, повернувся додому.

Водночас обвинувачений ОСОБА_8 , будучи дорослою людиною та знаходячись на площі Майдан Небесної Сотні у м. Вінниці, не міг не розуміти, що розташування речей на лавці та зовнішні умови, обстановка (людне місце, оскільки це центр м. Вінниці, поряд обласний театр, фонтан, лавочки для відпочинку) свідчать про те, що речі не вийшли з володіння власника.

За даних обставин, колегія суддів вважає, що обвинувачений ОСОБА_8 не мав підстав уважати майно остаточно втраченим і мав можливість виявити законного власника майна, проте не вжив для цього жодних заходів, натомість, побачивши сумку, яка лежала на лавці, підійшов ближче для того, щоб забрати її, а після цього пішов з місця події. Матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_8 з 01.06.2025 по 05.06.2025 намагався встановити, кому належать забрані ним речі.

Більше того, заволодівши сумочкою та побачивши серед її вмісту мобільний телефон та блокнот, обвинувачений ОСОБА_8 не міг не розуміти, що вказані предмети мають певну цінність, яка може мати грошовий вираз, а тому за відсутності будь-яких дій, які б свідчили про намагання особи встановити особу власника чи повернути зазначене майно, заволодіння вказаним майном, яке має матеріальну цінність, свідчить про наявність у особи корисливого мотиву та умислу на вчинення таємного викрадення майна.

Також надуманими є доводи захисника про те, що судом надано неналежну оцінку відеозапису, як доказу винуватості ОСОБА_8 , оскільки відеозапис фіксує лише момент заволодіння річчю (знахідки), а не момент втрати її власником та не доводить того, що ОСОБА_8 бачив, хто саме поклав сумку або що власник знаходився поруч.

Установлені у кримінальному провадженні обставини свідчать про те, що майно потерпілого фактично не вийшло з його володіння, він поклав сумку з речами у відомому йому місці. Крім того, не можна залишити осторонь і нетривалість вибуття із поля зору потерпілого майна, а отже всі обставини вказують, що дане майно не набуло статусу остаточно втраченого.

Посилання захисника на те, що обвинувачений озирався не обов`язково свідчить про злочинний умисел на крадіжку, а є природною поведінкою для людини, яка знайшла нічийну річ і шукає її власника, або оцінює ситуацію, на переконання колегії суддів, є надуманими.

Суд першої інстанції слушно зауважив, що поруч на лавці сиділи люди, однак обвинувачений не звернувся до них та не запитав чи річ їм не належить, хоча мав можливість це зробити, а навпаки заховав сумку та пішов додому, де перевіривши її вміст, виявив блокнот та мобільний телефон, залишивши вказані речі за місцем свого проживання.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що заперечення обвинуваченим ОСОБА_8 своєї провини розцінюється як версія захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності та справедливого покарання за скоєне, оскільки повністю спростована зібраними та дослідженими судом у кримінальному провадженні доказами, які є належними, допустимими, достовірними, взаємоузгодженими й такими, що поза розумним сумнівом доводять провину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Не свідчать про неповноту судового розгляду та порушення принципу безпосередності дослідження доказів доводи захисника про те, що судом першої інстанції не допитано потерпілого у той час, коли в матеріалах кримінального провадження міститься протокол прийняття заяви, де вказано про те, що потерпілий втратив телефон з власної необережності під час прогулянки.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, малолітній потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 не з`являлися у судові засідання суду першої інстанції, однак неодноразово повідомляли суд про те, що не заперечують щодо розгляду кримінального провадження без їх участі, претензій до обвинуваченого не мають, стосовно призначення покарання покладаються на розсуд суду (т.1 а.с. 23, 30, 54).

Заява про вчинення кримінального правопорушення написана законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_10 , яка просила вжити заходів, щодо розшуку мобільного телефону марки Samsung із сім-картою, який її син ОСОБА_9 з власної необережності втратив під час прогулянки.

При цьому малолітній потерпілий ОСОБА_9 та його законний представник ОСОБА_10 з`явилися до суду апеляційної інстанції та в заперечення доводів апеляційної скарги захисника надали пояснення про те, що сумка з телефоном та блокнот були залишені на лавці біля фонтану на 10 хвилин, оскільки потерпілий із товаришем пішов дивитися на фонтан.

Тобто законний представник та малолітній потерпілий підтвердили обставини, написані в заяві про вчинення кримінального правопорушення, оскільки фактично власна необережність та необачність малолітнього потерпілого призвела до того, що він залишив своє майно без нагляду.

Посилання захисника на правову позицію Верховного Суду у справі № 761/31918/14 від 18.07.2019 безпідставні, оскільки в даному провадженні касаційним судом скасовано ухвалу апеляційного суду з тих підстав, що судом належним чином не перевірено і не спростовано доводи апеляційної скарги прокурора про незаконність заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_2 , та наявності в діях ОСОБА_1 складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

За наслідками нового апеляційного розгляду Київський апеляційний суд 07 червня 2021 року скасував вирок місцевого суду і постановив свій, яким визнав ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК, і призначив йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. Вказаний вирок постановою Верховного Суду у справі № 761/31918/14 від 09.11.2022 залишено без змін.

Зрештою інші доводи апеляційної скарги, які, на думку захисника обвинуваченого є підставами для скасування вироку, не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

При цьому колегія суддів ураховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в справах «Салов проти України» від 06 вересня 2005 року (заява №65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року (заява №63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року (заява №4909/04; пункт 58), відповідно до якої: принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

При призначенні ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції у повному обсязі врахував характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, його особу.

Ураховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, у повному обсязі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті, і буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскільки під час апеляційного розгляду не встановлено підстав, передбачених ст.ст. 284, 409, 417 КПК України, для скасування вироку суду та закриття кримінального провадження, тому подана апеляційна скарга захисника обвинуваченого є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою прокурора слід закрити у зв`язку з відмовою прокурора від поданої нею апеляційної скарги, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а оскаржуваний вирок - без змін.

Керуючись ст. ст. 403, 404, 405, 409, 419 КПК України, суд апеляційної інстанції

ухвалив:

Прийняти відмову прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_11 від поданої нею апеляційної скарги на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України та закрити апеляційне провадження у цій частині.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 КК України - залишити без змін.

Повний текст судового рішення буде проголошений 09.01.2026 в 14 год. 00 хв.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, у той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4