Справа № 344/735/26
Провадження № 1-кс/344/556/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року місто Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження, внесеного 23 вересня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000478 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И ЛА:

Прокурор Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 звернувся до суду із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого посилається на те, що слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000478 від 23 вересня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 22 вересня 2025 року близько 20 години ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на автомобілі марки «Mercedes-Benz GLE 350D», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , прибули на автостоянку торгового центру «Veles Mall», що розташований по вул. Вовчинецька, 225А в м. Івано-Франківську, оскільки у вказаному місці вони мали зустрітися із неповнолітнім ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з яким попередньо не були знайомі, з метою з`ясування обставин конфлікту, який виник раніше у ОСОБА_8 зі спільним знайомим ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Надалі, знаходячись поруч із автомийкою, яка розташована на автостоянці вищевказаного торгового центру, та спілкуючись із ОСОБА_8 , в ОСОБА_4 виник неправомірний умисел на вчинення хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на вчинення хуліганських дій по відношенню до ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , грубо порушуючи громадський порядок, діючи умисно, демонструючи свою безкарність та зверхність, усвідомлюючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, з хуліганських спонукань, з особливою зухвалістю наніс один цілеспрямований удар кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілого ОСОБА_8 .

Продовжуючи свої неправомірні дії та діючи умисно, ОСОБА_4 , проявляючи свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві під час перебування в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, нехтуючи загальноприйнятими нормами моралі, бажаючи самоствердитися за рахунок приниження інших осіб, усвідомлюючи, що він перебуває у громадському місці, з хуліганських спонукань, в присутності сторонніх осіб, обома руками охопив потерпілого ОСОБА_8 за тулуб та піднявши його кинув на землю.

У цей час до неправомірних дій ОСОБА_4 приєднався ОСОБА_6 , який діючи умисно, усвідомлюючи, що він перебуває в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок, проявляючи вседозволеність та явну неповагу до встановлених в суспільстві правил і норм поведінки, в присутності сторонніх осіб, діючи групою осіб спільно із ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що потерпілий лежить на землі та не чинить їм будь якого фізичного опору, маючи кількісну та фізичну перевагу над потерпілим з особливою зухвалістю умисно наніс один цілеспрямований удар правою ногою в ділянку голови потерпілого ОСОБА_8 .

Хуліганські дії ОСОБА_4 та ОСОБА_6 носили явно виражений характер, спрямований на грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, порушували суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, безпечний громадський порядок, охорону здоров`я, честі та гідності людини, в результаті чого потерпілому ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та зареєстрований в АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , українець, громадянин України, одружений, на утриманні дітей не має, адвокатом та депутатом не являється, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , згідно ст. 89 Кримінального кодексу України раніше не судимий.

21 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме відомостями, які містяться в протоколі допиту потерпілого, протоколі допиту свідка, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі слідчого експерименту, протоколі огляду відеозаписів та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

21 січня 2026 року закінчується двомісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, однак завершити досудове розслідування у зазначений строк не представляється можливим, оскільки необхідно ще провести процесуальні і слідчі дії, проведення та завершення яких потребує додаткового часу, а саме:

- провести судово-психологічну експертизу по відеозапису показів ОСОБА_8 , висновок якої долучити до матеріалів кримінального провадження;

- провести комп`ютерно-технічну експертизу по відеореєстратору вилученому під час проведення обшуку, висновок якої долучити до матеріалів кримінального провадження;

- провести інші слідчі дії, необхідність в яких виникне в ході досудового слідства;

- повідомити всіх учасників про завершення досудового розслідування;

виконати вимоги статей 291, 293 Кримінального процесуального кодексу України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження;

У зв`язку із вище наведеним постановою в.о. керівника Окружної прокуратури міста Івано-Франківська продовжено строк досудового розслідування кримінального провадження № 0000478 до 21 лютого 2026 року.

Крім того, ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області до підозрюваного ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20.01.2026.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , належить до категорії нетяжких злочинів, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі строком до чотирьох років.

Обставини у вказаному кримінальному провадженні з часу обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не змінилися, а встановлені ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, не зменшились.

З метою запобігання зазначеним ризикам, а також для забезпечення виконання необхідних слідчих, процесуальних дій, які мають важливе значення для з`ясування всіх обставин кримінального правопорушення та можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні під час судового розгляду, необхідно продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 .

За таких обставин прокурор просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Протоколом автоматизованого визначення слідчого судді від 15 січня 2026 року дану справу передано слідчому судді ОСОБА_1 .

Прокурор у судовому засіданні підтримав вимоги клопотання, просив продовжити щодо підозрюваного строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання не заперечив.

Вивчивши матеріали та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку прокурора, підозрюваного, слідчий суддя виходить з наступного.

За змістом статей 131-132 Кримінального процесуального кодексу України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За частиною першою та частиною другою статті 181 Кримінального процесуального кодексу України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Частиною шостою статті 181 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

З матеріалів клопотання вбачається, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 .

Можлива причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження, зокрема: відомостями, які містяться в протоколі допиту потерпілого, протоколі допиту свідка, протоколах пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколі слідчого експерименту, протоколі огляду відеозаписів та іншими доказами в їх сукупності, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його винуватості, дослідження та оцінка зібраних у справі доказів з точки зору їх належності та допустимості, потребують перевірки та оцінки у кримінальному провадженні під час судового розгляду по суті.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже, на стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Наявні у матеріалах кримінального провадження докази у їх сукупності дають підстави слідчому судді прийти до висновку, що органами досудового розслідування обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 Кримінального кодексу України, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного та неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний може вчинити вказані правопорушення.

У судовому засіданні прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені пунктами 1, 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Так, про існування вказаних ризиків свідчать наступні обставини.

Пункт 1 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України - переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює неминучість покарання за вчинення інкримінованого йому злочину та з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування.

Враховуючи ці обставини у сукупності із особою підозрюваним та характером і тяжкістю злочину, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя дійшла висновку, що на теперішній час існує ризик того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Пункт 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України незаконно впливати на потерпілого та свідків, оскільки останні безпосередньо не допитані в судовому засіданні, на яких з метою перешкодити з`являтися до суду або змінити показання може впливати підозрюваний ОСОБА_4 .

Також, оцінюючи можливість впливу на свідків, слідчий суддя виходить із передбаченої Кримінальним процесуальним кодексом України процедури отримання свідчень від учасників кримінального провадження, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини перша-друга статті 23, стаття 224 Кримінального процесуального кодексу України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 Кримінального процесуального кодексу України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина четверта статті 95 Кримінального процесуального кодексу України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від цих осіб та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків, передбачений у пункті 3 частини першої статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, існує, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Щодо можливості застосування інших запобіжних заходів, окрім домашнього арешту, то слідчий суддя зазначає наступне.

Застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, на думку слідчого судді, в даному випадку є неможливим, оскільки до органу досудового розслідування та до суду не надходило письмових зобов`язань про взяття підозрюваної на поруки, а також буде неефективним з огляду на те, що істотною відмінністю цього запобіжного заходу від особистого зобов`язання є те, що реалізація особистої поруки передбачає менше обмеження прав і свобод підозрюваної, ніж інші запобіжні заходи, зокрема, особисте зобов`язання, яке також у даному конкретному випадку не спроможне забезпечити досягнення цілей у кримінальному провадженні та нівелювати наявні ризики.

Застосування запобіжного заходу суто у вигляді застави, а не як альтернативного запобіжного заходу, є неможливим з огляду на те, що слідчому судді не представлено відомостей щодо наявності у підозрюваної достатніх коштів для внесення застави, відсутні особи, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а тому такий запобіжний захід як застава буде завідомо непомірним для нього.

Слідчий суддя, вирішуючи дане клопотання, враховує те, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування, 20 січня 2026 року закінчується строк дії застосованого щодо підозрюваного запобіжного заходу, прокурором доведено наявність ризиків, які не зменшилися та продовжують існувати, а також враховує вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованому йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, обізнаність про обставини кримінального провадження, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, стан здоров`я та майновий стан, міцність соціальних зв`язків.

У судовому засіданні прокурором зазначено про необхідність проведення та завершення ряду слідчих дій, наведено відповідно до вимог пункту 4 частини першої статті 184 Кримінального процесуального кодексу України наявність ризиків, передбачених частиною першою статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, з огляду на що слідчий суддя приходить до переконання, що під час судового розгляду доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, а з метою запобігання вказаним ризикам є необхідність у продовженні строку обраного щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний період доби, задля забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданих ризиків, позаяк до даного моменту такий запобіжний захід виявився дієвим та співмірним.

Слідчий суддя вважає, що застосований до підозрюваного запобіжний захід є належним та співмірним, який враховує у повній мірі потреби підозрюваного, при якому сторона обвинувачення за погодженням, своєчасно та без зволікань дозволяє підозрюваній залишати житло кожного разу за виниклої потреби, а тому такий запобіжний захід жодної зміни не потребує, а також достатньою мірою гарантує виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та не є надмірно обтяжливим.

За таких обставин слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора слід задовольнити і продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо підозрюваного ОСОБА_4 в межах строку досудового роздування до 21 лютого 2026 року в межах строку досудового розслідування, з покладенням обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України.

Виходячи з викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 376, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, слідчий суддя-

У Х В А Л И ЛА:

Клопотання задовольнити.

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 21 лютого 2026 року.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у нічний період доби з 23 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді або суду за кожною вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

3) утримуватися від спілкування з усіма свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні;

4) здати до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють протягом строку дії ухвали.

Строк дії ухвали до 21 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а контроль за її виконанням покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 23 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1