Справа № 439/1928/25
Провадження №1-кп/439/255/25
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м.Броди
Бродівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатин, Шептицького району Львівської області, громадянин України, із професійно-технічною освітою, не одруженого, такий, що не працює, особа з інвалідністю 3 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ст. 89 КК України не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
02 червня 2025 року постановою Бродівського районного суду Львівської області, що набрала законної сили 13 червня 2025 року, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами 1 рік. ОСОБА_3 вирішив умисно не виконувати зазначене судове рішення, що набрало законної сили, та у подальшому, будучи повідомленим про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, діючи умисно, достовірно знаючи про наявність вказаної постанови суду та будучи ознайомленим з нею, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення його права керування транспортним засобом, маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керування транспортними засобами.
Так, ОСОБА_3 17 вересня 2025 року, близько 19 годині 16 хвилин, достовірно знаючи, що він позбавлений права керувати транспортним засобом, діючи умисно, всупереч рішення Бродівського районного суду Львівської області, яке набрало законної сили, маючи реальну можливість його виконати, у встановлений вказаним судовим рішенням термін, умисно керував транспортним засобом, а саме автомобілем марки «JAGUAR» моделі «S-Т?РЕ» реєстраційний номер НОМЕР_1 . рухаючись ним по вулиці Коновальця, що у м. Бродах, Золочівського району Львівської області. ОСОБА_3 був зупинений працівниками СРПП відділення поліції №1 Золочівського РВП ГУ НП у Львівській області за порушення ним Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями.
Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
26 вересня 2025 року між начальником Бродівського відділу Золочівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , якому на підставі ст.37 КПК України, надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника адвоката ОСОБА_5 , напідставі статей 468, 469, 472 КПК України укладена угода про визнання винуватості.
Зі змісту угоди слідує, що сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 382 КК України. ОСОБА_3 під час досудового розслідування беззастережно та повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, зобов`язався визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
При вирішенні питання щодо міри покарання сторони врахували, що ОСОБА_3 не працює, не одружений, є особою з інвалідністю 3 групи, за місцем реєстрації характеризується позитивно, у лікаря нарколога та психіатра на обліку не перебуває, не судимий.
Сторонами погоджене визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та на призначення покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Сторони погоджуються на звільнення ОСОБА_3 , в порядку ст.75 КК України, від відбування призначеного покарання з випробуванням, з встановленням йому іспитового строку, на термін який буде визначено судом та з покладенням на ОСОБА_3 обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України.
В угоді зазначено наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що при укладенні угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений у судовому засіданні просив затвердити угоду, вказав, що з його боку угода була укладена добровільно. Зазначив, що насильства, примусу чи погроз до нього ніхто не застосовував. ОСОБА_3 повідомив, що беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується, розуміє характер пред`явленого обвинувачення та погоджується з його формулюванням, вказав, що здатний виконати взяті на себе за угодою зобов`язання.
У судовому засіданні судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Захисник у судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене в ній покарання.
Відповідно до ст.468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості.
Згідно з ч.4 ст.469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого беззастережно визнав себе винуватим, згідно ст.12 КК України, є нетяжким злочином
Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження, переконався, що укладення сторонами угоди, є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком інших обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.
Враховуючи наведене вище, суд встановив, що укладена у цьому кримінальному проваджені угода про визнання винуватості відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства та закону України про кримінальну відповідальність.
Судом не встановлено підстав, передбачених ч.7 ст.474 КПК України, для відмови в її затвердженні.
З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність затвердження вказаної угоди про визнання винуватості шляхом ухвалення вироку та призначення обвинуваченому узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Призначаючи обвинуваченому покарання суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що ОСОБА_3 є особою з інвалідністю 3 групи, на обліку в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, відповідно до ст. 89 КК України не судимий.
Суд враховує, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених. На переконання суду, виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час іспитового строку, тобто його припустимо звільнити від відбуття покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. У зв`язку зі звільненням ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, необхідно покласти на нього обов`язки, передбачені статтею 76 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.
Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Керуючись статтями 314, 373, 374, 394, 475 КПК України, суд
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
Відповідно до ст. 75, п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України, звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням, призначивши іспитовий строк 1 (один) рік, поклавши на нього наступні обов`язки:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Речові докази: носій інформації типу DVD-R диск, білого кольору, із написом «Хомляк ст. 382 ККУ», ємністю 4,7 Gb - зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Бродівський районний суд Львівської області з підстав, передбачених ст.394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію даного вироку негайно, після його проголошення, вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що відповідно до ст.476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Суддя ОСОБА_1