Справа №761/350/22
Провадження №11-кп/824/2457/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року - задоволено клопотання прокурора та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , до 27 грудня 2024 року включно.

Суддя мотивував своє рішення тим, що прокурором доведено, що при застосуванні до обвинуваченого ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не можна буде запобігти вказаним ризикам.

Висунення ОСОБА_5 обвинувачення у скоєнні інкримінованих кримінальних правопорушень, фактичні обставини, за яких йому інкримінується вчинення цих правопорушень та наслідки їх вчинення, міра покарання, яка загрожує йому у разі визнання винуватим у скоєнні цих кримінальних правопорушень, у сукупності з даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який не має зареєстрованого місця проживання в Україні, є громадянином іншої держави, відсутність у суду даних про сталі соціальні зв`язки останнього, свідчить про високий ступінь ймовірності втечі обвинуваченого ОСОБА_5 у разі застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Також, характеризуючі дані обвинуваченого ОСОБА_5 не спростовують можливих ризиків неправомірної його поведінки.

Не погоджуючисьз ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та змінити запобіжний захід на альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави.

Окрім цього, сторона захисту просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року, оскільки стороні захисту було надано повний текст ухвали тільки 07 листопада 2024 року, шляхом направлення на електронну пошту, а отже сторона захисту була позбавлена можливості належним чином підготувати доводи позиції захисту.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що оскаржувана ухвала суду є незаконною та такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності рішення суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Зокрема, апелянт звертає увагу на те, що з наданих до суду стороною обвинувачення матеріалів, які були досліджені в судовому засіданні, у жодному з них не міститься будь-яких об`єктивних даних про те, що ОСОБА_5 у подальшому міг би переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків чи потерпілих у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, як і не надано жодних доказів на підтвердження наявності відповідних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Також, сторона захисту вказує і про те, що судом не врахована тривалість тримання обвинуваченого під вартою та те, що з часом будь-які ризики, що існували на момент обрання запобіжного заходу, слабшають і потребують додаткового обґрунтування.

За відсутності доказів переховування ОСОБА_5 від слідства, всі твердження сторони обвинувачення про те, що обвинувачений переховуватиметься від суду, зводяться лише до припущення прокурора, що такий ризик існує, однак це не відповідає змісту норм процесуального закону.

Крім цього, захисник впевнений, що більш м`який запобіжний захід у разі скасування ухвали суду першої інстанції, в повній мірі зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

Перевіривши доводи клопотання захисника про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали суду, колегія суддів вважає, що він не пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється колегією суддів за відсутності захисника, обвинуваченого та прокурора, оскільки жодним з них не заявлялось клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

За змістом ч. 3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до ст.199 КПК України, розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе та виправдане.

Суд, розглядаючи питання доцільності перебування обвинуваченого ОСОБА_5 , під вартою, фактично дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку його тримання під вартою у зв`язку з продовженням існування ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано.

Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою, як того вимагає закон, суд встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, на які вказує прокурор, підтверджуються матеріалами провадження.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які в свої сукупність утворюють тяжких та особливо тяжких злочинів, за які може бути призначена обвинуваченим у разі доведення їх винуватості у виді позбавлення волі на строк понад десять років із конфіскацією майна та усвідомлення ними цієї обставини, дійшов висновку про наявність підстав вважати існування ризиків, а саме: можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, потерпілих, експертів та інших обвинувачених у цьому кримінальному провадженні, вчинити нове кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому він обвинувачується, а тому перебуваючи на волі може продовжити свою злочинну діяльність, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих та свідків з метою уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Також, зважаючи на можливу міру покарання, яка може загрожувати обвинуваченому у разі визнання його винуватим, ту обставину, що ОСОБА_5 є громадянином іншої держави, колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним, обґрунтованим та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки виходячи з цього є підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду.

Наведене свідчить про те, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , має бути продовжений з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання існуючим ризикам у разі відмови у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого.

З такими висновками суду погоджується і колегія суддів, а тому твердження захисника, які були зазначені ним у апеляційній скарзі, є непереконливими.

Суд оцінив у сукупності та навів у своєму рішенні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційної скарги про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також, що стороною обвинувачення не доведено їх наявність, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які на даний час виправдовують тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та встановлена наявність ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

Таким чином, колегія суддів, вважаючи законною і обґрунтованою ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 29 жовтня 2025 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не вбачає підстав для її зміни чи скасування.

Керуючись ст. 376, 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 29 жовтня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня оголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3