Справа № 461/8496/25
Провадження № 1-кс/461/7436/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2025 м. Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 (у режимі відеоконфереції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону у кримінальному провадженні № 0000093 від 25.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львів, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом та адвокатом не являється, у силу ст. 89 КК України раніше не судимого, -

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор звернувся до слідчої судді зі вказаним клопотанням, у якому просить продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 дію, зі залишенням у силі можливості внесення застави у розмірі 242240 грн. та, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , строком на 2 місяці обов`язки, передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В обґрунтування клопотання зазначає, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000093 від 25.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Відповідно до статей 19, 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

У статті 18 Конвенції Організації Об`єднаних Націй проти корупції від 31.10.2003, яка ратифікована Верховною Радою України 18.10.2006 та набрала чинності для України 01.01.2010, до злочинів віднесені, зокрема, наступні умисні дії: вимагання або прийняття державною посадовою особою чи будь-якою іншою особою, особисто або через посередників, будь-якої неправомірної переваги для самої себе чи для іншої особи, щоб ця особа чи така інша особа зловживала своїм справжнім або удаваним впливом з метою одержання від адміністрації або державного органу Держави-учасниці будь-якої неправомірної переваги.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, у період часу з 25 вересня 2025 до 15 жовтня 2025 вимагав та 15.10.2025, приблизно о 21:30 год., одержав для себе від гр. України, ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 , неправомірну вигоду в сумі 2000 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ становило 83 502 грн., 79 коп., за здійснення ним впливу на прийняття посадовими особами РТЦК та СП, які уповноважені, згідно своїх службових повноважень та обов`язків та згідно примітки до ст. 369-2 КК України, є особами, уповноваженими на виконання функцій держави, прийняти позитивне рішення у виключені ОСОБА_7 із військового обліку.

Так, у вересні 2025 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та протиправного збагачення, повідомив ОСОБА_7 про необхідність надання йому неправомірної вигоди в сумі 10000 доларів США за здійснення ним впливу на прийняття посадовими особами РТЦК та СП, які уповноважені прийняти рішення про здійснення виключення ОСОБА_7 із військового обліку.

У подальшому, на початку жовтня, точного часу органом досудового розслідування не встановлено ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, повторно висловив в ході телефонної розмови ОСОБА_7 вимогу про необхідність надання йому неправомірної вигоди в раніше обумовленій сумі за здійснення ним впливу на прийняття посадовими особами РТЦ та СП, які уповноважені, згідно своїх службових повноважень та обов`язків прийняти позитивне рішення у здійсненні виключення ОСОБА_7 , із військового обліку та вказав ОСОБА_7 , про необхідність передачі вказаних грошових коштів у спосіб, який визначив ОСОБА_4 , а саме через їхнього спільного знайомого ОСОБА_6 .

Надалі, 15.10.2025 у ході телефонної розмови між ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , останній вказав про необхідність передачі йому грошових коштів у сумі 2000 доларів США, за здійснення ним впливу на прийняття посадовими особами РТЦК та СП, які уповноважені прийняти рішення про здійснення виключення ОСОБА_7 із військового обліку та копії документів, що посвідчують особу ОСОБА_7 .. При цьому, ОСОБА_8 , зазначив, що у разі ненадання йому вказаної суми неправомірної вигоди, посадовими особами РТЦК та СП, не буде прийнято рішення про виключення ОСОБА_7 із військового обліку.

Того ж дня, близько 13 год. 31 хв. ОСОБА_4 надіслав смс повідомлення ОСОБА_6 , який діяв в інтересах ОСОБА_7 із вимогою про передачу раніше обумовлених грошових 15.10.2025. Надалі, у ході телефонних розмов ОСОБА_6 із ОСОБА_4 , останній визначив спосіб передачі йому обумовленої неправомірної вигоди, а саме, ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , передасть грошові кошти невідомій на теперішній час йому особі таксисту, яку визначить ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою одержання неправомірної вигоди для себе та незаконного збагачення, 15.10.2025, у точно невстановлений досудовим розслідуванням час вказав ОСОБА_9 , яка не була обізнана у протиправній діяльності ОСОБА_4 , приїхати за адресою: м. Львів, вул. Таллінська 1, та отримати грошові кошти.

У подальшому, 15.10.2025 близько 21:30 год, ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , перебуваючи за адресою м. Львів, вул. Таллінська 1, виконуючи вказівки ОСОБА_4 , передав раніше обумовлену неправомірну вигоду у сумі 2000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 83502 грн., 79 коп., ОСОБА_9 , яка у подальшому згідно зі вказівками ОСОБА_4 , вказані грошові кошти мала передати останньому.

Відразу після закінчення зустрічі ОСОБА_9 зі ОСОБА_6 , правоохоронні органи припинили протиправну діяльність ОСОБА_4 , а предмет неправомірної вигоди вилучили.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

16 жовтня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, українцю, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом та адвокатом не являється, у силу ст. 89 КК України раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Зважаючи на вищевикладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, за яке кримінальним законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

17.10.2025 Галицький районний суд м. Львова обрав ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на два місяці тобто до 13.12.2025.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується 16.12.2025, однак завершити досудове розслідування у зазначений строк немає можливості, оскільки на теперішній час не оглянуті усі вилучені під час обшуків речові докази, не отримані розсекречені матеріли проведення негласних слідчих (розшукових) дій, не призначені експертизи, у тому числі дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису та не проведені інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на встановлення істини у кримінальному провадженні.

Вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії не проведені у двомісячний строк у зв`язку зі значною тривалістю проведення процедури розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та терміном проведення експертиз, без яких неможливо завершити досудове розслідування.

Підставою для продовження засування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стала обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України, заборон щодо продовження застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_4 , орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність продовжити застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки заявлені ризики існують, а більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі, просить клопотання задовольнити.

Заявлені ризики не зменшилися, а тому в органу розслідування є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для їх запобігання.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання з підстав, викладених у ньому, та просив таке задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_10 та його захисник адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що клопотання є необґрунтованим, ризики не доведені. Просили обрати підозрюваному запобіжний захід у виді домашнього арешту. Однак зазначили, що у разі, якщо суд визнає вказане клопотання обґрунтованим, просили зменшити розмір застави. Також просили слідчу суддю при розгляді цього клопотання врахувати той факт, що в підозрюваного на утриманні перебуває малолітня дитина, яка народилася у нього 10.10.2025.

Слідча суддя, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши доводи сторін, дійшла до такого висновку.

Слідча суддя встановила, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Львівській області за процесуального керівництва Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 25.09.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

15 жовтня 2025 року ОСОБА_4 затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

16 жовтня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Львів, громадянину України, українцю, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , депутатом та адвокатом не являється, в силу ст. 89 КК України раніше не судимому, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

17.10.2025 слідча суддя Галицького районного суду м. Львова обрала ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 13.12.2025 з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242240,00 гривень, яка не була внесена.

Окрім цього, на ОСОБА_4 відповідно до ухвали слідчої судді Галицького районного суду м. Львова від 17.10.2025, у разі внесення суми визначеної застави, покладені такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися із місця проживання: за адресою:

АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками ( ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Щодо обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні довів, що закінчити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою не є можливим через особливу складність, необхідність проведення низки додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на збір доказів з метою повного, всебічного і неупередженого з`ясування всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень, а саме необхідно:

- розсекретити матеріали негласних (слідчих) розшукових дій;

- після розсекречення матеріалів негласних (слідчих) розшукових дій призначити ряд експертиз, в тому числі дослідження матеріалів та засобів відео-, звукозапису;

- завершити огляд вилучених у ході проведення обшуків 15-16.10.2025 та 27.11.2025 речових доказів, тому числі мобільних телефонів;

- після завершення оглядів встановити коли осіб які ймовірно можуть бути причетні до скоєння даного кримінального правопорушення, у такому випадку звернутися до суду з клопотанням про проведення обшуку за місцем їх проживання/реєстрації та в разі наявності достатніх підстав повідомити таким особами про підозру у вчиненні кримінального;

- з урахуванням зібраних доказів визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій підозрюваного та у випадку наявності законних підстав вирішити питання про зміну раніше повідомлених підозри чи повідомлення про нову підозру;

- у випадку встановлення додаткових відомостей, які мають значення для досудового розслідування та судового розгляду, додатково допитати осіб, які вже допитувались в рамках вказаного кримінального провадження;

- здійснити й інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії спрямовані на встановлення істини у даному кримінальному провадженні;

- виконати вимоги ст. ст. 290, 291 КПК України, з наданням достатнього часу стороні захисту для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, що враховуючи значний обсяг матеріалів кримінального провадження, займе тривалий період часу;

- скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів кримінального провадження.

Обставинами, які перешкоджали завершити вказані слідчі (розшукові) та процесуальні дії у двомісячний місячний строк є особлива складність кримінального провадження, необхідність проведення великого обсягу слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, спрямованих на отримання доказів злочинної діяльності підозрюваних, тривале проведення судових експертиз, тощо.

Здійснення вказаних слідчих (розшукових) і процесуальних дій під час досудового розслідування має суттєве значення для всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин вчинених підозрюваної кримінальних правопорушень та об`єктивного судового розгляду, дотримання основних засад кримінального провадження, зокрема верховенства права, законності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Щодо обґрунтованості підозри.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу вже вирішив питання обґрунтованості підозри та існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з якими погоджується слідча суддя і на момент розгляду вказаного клопотання.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому правопорушенні повністю підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколами проведення обшуків; показами свідка ОСОБА_6 ; показами свідка ОСОБА_7 ; показами свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду, ідентифікації, вручення грошових коштів; протокол затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Щодо обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Метою і підставою продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному є запобігання ризикам, заявленим при обранні підозрюваному попередньої міри запобіжного заходу, які не зменшилися та існують на теперішній час.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Європейський суд з прав людини в рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява № 42310/04) від 21.07.2011 в пункті 175 зазначив, що «термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення...».

Слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Окрім того, слідча суддя вважає за необхідне зазначити, що ризиком у кримінальному провадженні є небажані для провадження наслідки дій підозрюваного, спрямовані на створення перешкод кримінальному провадженню. Ризик стає реальним через невизначеність поведінки особи у певній ситуації, яку (поведінку) неможливо достеменно передбачити. Таким чином, у контексті кримінального провадження ризиком неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного слід вважати таку поведінку цієї особи, настання якої характеризується високим ступенем ймовірності.

Продовжуючи строк запобіжного заходу, слідча суддя бере до уваги те, що строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, а тому є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати, зокрема підозрюваний ОСОБА_4 може:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що у разі визнання винуватим, ОСОБА_4 , загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна, а тому страх та невідворотність у майбутньому покарання за вчинені ним діяння, може спонукати останнього перебуваючи на волі ухилитися (змінити місце проживання) від органів досудового розслідування, суду з метою уникнення покарання. Водночас, суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

- неможливість запобігання ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків, на тих, які вже є встановлені та допитані ( ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ), а також на осіб, які будуть у подальшому встановлені та допитані в якості свідків, у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння їх до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб. Про неможливість запобігти такому ризику свідчить той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Цей ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний, вчиняючи вказане кримінальне правопорушення, діяв усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання; офіційно не працює, не має постійного джерела доходу, тому перебуваючи за місцем мешкання може продовжити вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення.

З огляду на викладене, слідча суддя вважає, що обставини у кримінальному провадженні зі часу застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не змінилися, встановлені ризики на момент розгляду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу не зникли та продовжують існувати. Сторона захисту не спростувала ризиків доведених слідчим та прокурором.

Сторона обвинувачення дотримала вимогу розумної підозри, оскільки наявні станом на сьогодні докази у цьому кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 зі вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно зі ст. 183 КПК України, заборон щодо застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідча суддя під час розгляду цього клопотання не встановила.

Щодо неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Слідча суддя вважає, що на теперішній час застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_11 та запобігти наявним ризикам.

Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення, як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто, у справах, де особа обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване відносно підозрюваного.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішення повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вищевикладеного, слідча суддя приходить до висновку, що інші запобіжні заходи з об`єктивних причин не забезпечать законослухняну поведінку підозрюваного, та для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, підозрюваному слід продовжити строк тримання під вартою, що є достатнім та необхідним для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків.

Таким чином, враховуючи те, що строк дії тримання під вартою ОСОБА_4 закінчується, а досудове розслідування ще не завершене, слідча суддя вважає, що клопотання прокурора у частині продовження строку тримання під вартою на 60 діб, слід задовольнити.

Щодо розміру застави слідча суддя зазначає таке.

За змістом частини 4 статті 182 КПК України, розмір застави має визначатися з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, та повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від трьох до восьми років з конфіскацією майна, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

У рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

З урахуванням майнового стану підозрюваного, наявність на його отриманні малолітньої дитини, слідча суддя приходить до висновку про можливість зменшення застави, обраної відповідно до ухвали Галицького районного суду м. Львова від 17.10.2025 з 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб на 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 121120,00 гривень.

На думку слідчої судді застава в такому розмірі буде достатнім стримулючим засобом, щоб запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи наведене, слідча суддя приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідча суддя -

УХВАЛИЛА:

1. Клопотання задовольнити частково.

2. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном на 60 діб, тобто до 07 лютого 2026 року включно.

3. Зменшити розмір застави, визначений ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 17.10.2025.

4. Визначити ОСОБА_4 заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121120,00 гривень.

5. У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком на 2 місяці, тобто до 10 лютого 2026 року включно, обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з місця проживання: за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та свідками ( ОСОБА_9 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ) у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

6. В іншій частині клопотання відмовити.

7. Контроль за виконанням ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова покласти на прокурорів Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000093 від 25.09.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду проголошений 11.12.2025 о 09:15 год.

Слідча суддя ОСОБА_12