Кримінальне провадження №612/223/25
Номер провадження 1-кп/629/181/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м.Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді- ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора- ОСОБА_5 , обвинуваченого- ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0001363 від 23.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Знаменівка Олександрівського району Донецької області, громадянина України, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309 КК України,-

УСТАНОВИВ:

23.12.2024 року близько о 08 години ОСОБА_6 знаходився в приміщенні будинку домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_8 , з якою пов`язаний спільним побутом та мав взаємні права та обов`язки, де вживали спиртні напої. Через деякий час між ними виник конфлікт, внаслідок якого у ОСОБА_6 раптово виник умисел, направлений на умисне противоправне заподіяння смерті ОСОБА_8 з особливою жорстокістю, шляхом спалення. Реалізуючи даний злочинний умисел, ОСОБА_6 схопив полімерну пляшку, в середині якої знаходився бензин, яка на той час стояла на підлозі в кімнаті кухні поруч з ОСОБА_8 , та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , розуміючи, що завдасть потерпілій особливих фізичних страждань, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вилив із вищевказаної пляшки бензин на ОСОБА_8 та за допомогою запальнички, яка знаходилася у нього, підпалив вогонь та підніс її до потерпілої ОСОБА_8 , внаслідок чого тіло та одяг останньої загорілися, що спричинило їй особливі фізичні страждання. В результаті ОСОБА_8 було заподіяне тілесне ушкодження у вигляді тотального опіку полум`ям (ІІІ-ІV ступеню 90 % поверхні тіла), що у своїй течії ускладнився опіковим шоком, та призвело 24.12.2024 о 03.45 годин до смерті ОСОБА_8 .

Крім того, в серпні 2024 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 знаходився неподалік кладовища, що розташоване в с. Башилівка Близнюківської ТГ Лозівського району Харківської області, де побачив рослини роду коноплі та у нього виник умисел на незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичного засобу канабісу для власного вживання. Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, всупереч вимогам статей 7, 8, 12, 13, 27, 36 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та ст. 1 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживання ними», зірвав рослини коноплі, тим самим незаконно придбав наркотичний засіб канабіс. Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного умислу ОСОБА_6 переніс рослини роду коноплі до будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де висушив вищевказані рослини та перетер, тим самим незаконно виготовив наркотичний засіб канабіс, після чого зберігав за вищевказаною адресою вказаний наркотичний засіб без мети збуту до 23.12.2024. 23.12.2024 під час огляду в дерев`яній споруді, що розташована на території двору за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено речовину рослинного походження, що є канабісом, який віднесений до наркотичних засобів та рослин обіг яких обмежено, та загальною масою в перерахунку на суху речовину становить 9,4839 г, що згідно Таблиці 1 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», затвердженого наказом Міністерством охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, є невеликим розміром.

Обвинувачений ОСОБА_6 , допитаний у судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.1 ст. 309 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю, підтвердивши факт вчиненого ним кримінального правопорушення, пояснивши час, спосіб та обставини, за яких він вчинив вказане кримінальне правопорушення, підтвердивши характер та механізм своїх дій, щиро розкаявся, просив суворо не карати.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження за ч.1 ст. 309 КК України, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 по інкримінованому йому злочину за п.4 ч.2 ст.115 КК України вину визнав частково, та в судових засіданнях 13.05.2025 та 09.12.2025 пояснив, що він проживав із ОСОБА_8 понад трьох років у будинку, що належав ОСОБА_8 . Зазначив, що ввечері 22.12.2024 він і ОСОБА_8 випили пляшку горілки на двох, а зранку 23.12.2024 «похмелились», вживши вдвох домашнє вино. Того ранку, коли він прокинувся, ОСОБА_8 вже не спала. На її запитання про те, де дівся мішок з кукурудзою, він відповів, що продав його, та на її запитання про те, чому він не виніс бензин, він відповів, що заправляв бензопилу. Пояснив, що у помешканні знаходилася одна полімерна пляшка з бензином, розведеним з мастилом, яку він залишив біля печі, після того, як напередодні заправляв бензопилу. Після того, як ОСОБА_8 зробила йому зауваження, він нагнувся, взяв цю пляшку, та, оскільки її кришка була не щільно закручена, пролив близько 100 грам бензина собі на ноги. Тоді ОСОБА_8 , яка сиділа біля печі у спортивному костюмі, засміялася та сказала, що тепер він буде пахнути бензином, а він плеснув рідиною з пляшки в її бік, при цьому рідина потрапила їй на тулуб і ноги, та жартома сказав, що тепер і вона пахнутиме бензином. Всього в її бік плеснув близько 150 грам бензину з відстані приблизно півтора метра. Крім того, бензин потрапив йому на рукав. Також бензин розплескався на дрова, кукурудзиння. Після цього ОСОБА_6 вийшов на двір, вилив залишки води качкам, погодував їх, набрав свіжої води та повернувся до будинку. Коли зайшов у помешкання, ОСОБА_8 сиділа біля печі на маленькому стільчику, у неї була самокрутна цигарка(табак у банці поруч стояв на пічці), та попросила підкурити. Запальничка лежала на пуфику. Він узяв запальничку, нахилився та підніс її до ОСОБА_8 , щоб підкурити, та одразу як тільки він чиркнув запальничкою, від іскри з запальнички між ним та ОСОБА_8 спалахнув вогонь та жінка раптово загорілася. Коли ОСОБА_8 спалахнула та скрикнула, він інстиктивно спочатку відскочив у коридор, але одразу повернувся, схопив її та виніс на вулицю, поклав на землю, скинув дублянку, на якій горів лівий рукав, після чого побіг до гаража, приніс покривало й почав тушити ОСОБА_8 , при цьому зривав із неї охоплений вогнем одяг. Приблизно 15-20 хв. він тушив ОСОБА_8 . Після цього вона сказала, що їй холодно, та він накрив її покривалом. Зазначив, що від того, що трапилося, він був у стані сильного стресу та його тіло тремтіло. Одразу побіг до доньки ОСОБА_8 - ОСОБА_9 , якій повідомив, що мати обгоріла, та попросив викликати швидку допомогу. Після чого, повернувся до ОСОБА_8 та перебував біля неї, аж поки її не забрала машина швидкої допомоги. Крім того, пояснив, що в приміщенні будинку також загорілися дрова та меблі. Зауважив, що коли підкурював ОСОБА_8 , то вважав, що вона перевдяглася після того, як він плеснув на неї бензином, тому він не очікував, що пролите пальне призведе до займання її одягу і тіла, та не зрозумів, як саме це сталося. На його думку, від іскри запальнички спалахнули пари бензину, та ОСОБА_8 одразу загорілася, тому що поки він був 15-20 хвилин на вулиці, вона пропиталася цими парами. Він не спалахнув, тому що коли він був на свіжому повітрі, пари вивітрилися. Якщо би ОСОБА_8 не полізла до пічки накладати дрова, то не натикнулася би на пляшку з бензином, яку він залишив поряд, та не зробила б йому зауваження, і цієї страшної події б не сталося. За його словами, з ОСОБА_8 з приводу пролитого бензину, того дня вони не сварились, та взагалі жили нормально, інколи були дрібні сварки, як у багатьох сім`ях. Вважає, що стався нещасний випадок, та від його необережних дій померла ОСОБА_8 , умислу вбивати у нього не було. Також зазначив, що жалкує про те, що сталося, і що ОСОБА_8 дуже часто йому сниться, він сумує за нею, кається та ніколи не бажав їй смерті.

Захисник в судових дебатах зазначив, що ОСОБА_6 не мав умислу на спричинення смерті ОСОБА_8 та стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження кваліфікації дій ОСОБА_6 за п.4 ч.2 ст.115 КК України. Сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 повинен нести відповідальність за вчинення кримінального првопорушення, передбаченого ст. 119 КК України. Крім того, просив врахувати як пом`якшуючу обставину намагання врятувати ОСОБА_8 та надання їй допомоги. Також зауважив, що у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, ОСОБА_6 визнав себе винним та щиро розкаявся, тож просив врахувати відсутність обтяжуючих та наявність пом`якшуючих обставин за цією статтею.

Не зважаючи на невизнання ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, його вина у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

Показаннями потерпілої ОСОБА_9 , яка в судовому засіданні пояснила, що 23 грудня 2024 року близько 09.30 год. до її двору забіг ОСОБА_6 , який кричав, розмахував руками та повторював, що «все згоріло», що «будинок згорів і ОСОБА_10 згоріла». Він був у шоковому стані. Спочатку вона йому не повірила, оскільки власними очима не бачила жодної пожежі зранку. Її подвір`я виходить на город, з якого добре видно будинок, в якому мешкали ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та близько 08.00 год. вона не помітила в тому будинку ані вогню, ані диму, та не чула жодних криків чи шуму. Пояснила, що після того як ОСОБА_6 забіг у її двір і кричав, вона вибігла на вулицю та поглянула в бік їхнього будинку. Тоді вона побачила дим та полум`я, що виходили з хати, і зрозуміла, що він говорив правду. Після цього вона швидко повернулася додому, одягла куртку та прибігла до місця події, де побачила, що її мати- ОСОБА_8 мовчки лежить біля порогу, накрита покривалом. У цей час люди вже намагалися гасити полум`я, а ОСОБА_6 бігав по двору та вигукував: «Не лізь до плити, я сам розберуся! Що ти наробила?!». Коли ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_8 , остання почала стогнати та видавати болісні звуки, але слів не промовляла. Тоді він повторив: «Що ти наробила?». Потерпілій обвинувачений пояснив, що її мати розпалювала плиту, через що і виникла пожежа, однак це здалася їй нелогічним, оскільки того дня на вулиці була тепла погода, і вранці в їхньому домі зазвичай не топили плиту. Зауважила, що тоді ОСОБА_6 не казав нічого про те, що ОСОБА_8 просила підкурити, а лише повідомив, що вона розпалювала плиту і внаслідок цього загорівся будинок. Крім того, потерпіла ОСОБА_9 зазначила, що з обвинуваченим ніяких стосунків вона не мала, з матір`ю у неї стосунки були прохолодними через її зловживання алкоголем. Коли мати вживала алкоголь, вона ставала запальною і могла наговорити зайвого. З ОСОБА_6 її мати проживала разом понад 3 роки, та вона неодноразово бачила їхні сварки, також були випадки, коли її мати приходила побита, зокрема, із синцями. Кілька разів вона звертала на це увагу, однак мати відповідала, що ці ушкодження не були завдані обвинуваченим. Пояснила, що вона не викликала ані швидку допомогу, ані пожежних. Коли вона прибула до двору ОСОБА_8 , там вже був ОСОБА_11 , який допомагав гасити пожежу. Загалом на подвір`ї було більше п`яти осіб. ОСОБА_12 , який також долучився до гасіння та знаходився біля її матері, порадив їй не підходити до матері. Потерпіла ОСОБА_9 просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Показаннями свідка ОСОБА_13 , який в судовому засіданні пояснив, що він займається розслідуванням причин пожеж та встановленням винних осіб (у разі їх наявності). Повідомлення про пожежу надійшло 23.12.2024 року о 09 год. 58 хв. Перший пожежно-рятувальний підрозділ прибув о 10 год. 56 хв., другий приблизно через 10 хвилин. 23.12.2024 року він прибув на місце події на другому пожежному автомобілі. Перший підрозділ уже проводив гасіння. На момент його прибуття потерпіла вже перебувала в кареті швидкої допомоги. До гасіння пожежі було залучено 5 осіб (особового складу). Горіла кухня: праворуч при вході розташовувався умивальник, стіл та табуретка; ліворуч ванна кімната та електроплита. Найбільших пошкоджень зазнали домашні речі та меблі. За характером поширення полум`я встановлено, що пожежа розповсюджувалася з центральної частини кімнати у бік правої стіни. Дрова, які знаходилися в приміщенні, пошкоджень не отримали. Найбільш постраждали умивальник, побутові речі та кухонний стіл. Будинок був одноповерховим, горіли не лише кухня, а й інші приміщення, домашні речі та меблі. Причини займання через коротке замикання не встановлено таке не підтвердилося. Піч ОСОБА_8 в той день не топила. Пожежу ліквідовано о 12 год. 32 хв. Пояснив, що було опитано сусідів (свідків) та обвинуваченого ОСОБА_6 . Під час опитування обвинувачений пояснив, що проживав разом із співмешканкою. Близько 4-ї години ранку він прокинувся, і вони разом почали вживати вино. Приблизно о 8-й годині між ним та потерпілою виникла сварка. За словами обвинуваченого, він узяв пляшку з бензином і вилив на співмешканку, після чого, зі слів ОСОБА_6 , жінка попросила підкурити. Він запалив запальничку, і вона спалахнула. Злякавшись, він вибіг у двір, але згодом повернувся та виніс потерпілу на подвір`я. Також ОСОБА_13 пояснив, що він має великий професійний досвід (11 років), але на практиці йому не доводилося бачити, щоб людина, охоплена вогнем, не намагалася самостійно загасити полум`я, хоча припустив, що потерпіла могла перебувати у стані сильного алкогольного сп`яніння. Він також наголосив, що, на його думку, обвинувачений не зробив необхідних дій для порятунку потерпілої, адже її можна було відразу накрити ковдрою чи облити водою. Крім того, пояснив, що того дня був невеликий дощ, та через сильний запах гару зрозуміти, чи був запах бензину від обвинуваченого, було неможливо.

Показаннями свідка ОСОБА_14 , який в судовому засіданні пояснив, що вранці він вийшов на вулицю, і в цей момент до нього прибіг емоційно збуджений ОСОБА_6 , який тремтів і запитував, що йому робити. Він сказав, що горить хата і що ОСОБА_10 згоріла. Коли вони разом прибули на місце події, ОСОБА_14 побачив ОСОБА_8 , підняв покривало й переконався, що вона дихає. Після цього він пішов до сусідки ОСОБА_15 та попросив викликати швидку допомогу і пожежну службу. Повернувшись назад, ОСОБА_14 побачив, що вже приїхали хлопці односельчани, які повибивали вікна й почали гасити пожежу. Також пояснив, що раніше він не чув серйозних сварок між обвинуваченим та ОСОБА_8 . За його словами, ОСОБА_6 був у настільки сильному шоці, що не зміг би сам викликати швидку. Стосовно пожежі ОСОБА_14 повідомив, що обвинувачений розповідав, що він просив ОСОБА_10 нічого не розпалювати й казав, що коли повернеться з дровами, то сам затопить піч. ОСОБА_14 також зазначив, що стосунки між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 були добрими. Погода того ранку була мрячною.

Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка в судовому засіданні пояснила, що вона працює фельдшером екстреної швидкої медичної допомоги. 23.12.2024 року о 10 год. 01 хв. надійшов виклик. Бригада прибула на місце о 10 год. 12 хв. На подвір`ї, серед великої кількості людей, лежала ОСОБА_8 , накрита покривалом. Вона була сильно обпечена. Після огляду потерпілу поклали на жорсткі ноші та перенесли до карети швидкої допомоги. Спочатку вона мовчала, але згодом почала кричати від сильного болю. Потерпілій надали першу допомогу та повезли до м. Харків. Під час транспортування, коли їй проводили крапельницю, ОСОБА_8 сказала, що ОСОБА_6 облив її бензином і підпалив, а все, що він розповідає, неправда. ОСОБА_16 також уточнила, що обвинувачений і потерпіла проживали у літній кухні, яка і була охоплена вогнем. За час своєї роботи вона вперше бачила такі тяжкі опіки та такий характер травм.

Показаннями свідка ОСОБА_15 , яка в судовому засіданні пояснила, що вранці, близько 09.55 години у двері до її помешкання постукали ОСОБА_14 та ОСОБА_6 . ОСОБА_14 попросив її викликати швидку допомогу, пожежну службу та поліцію. ОСОБА_6 стояв у коридорі та кричав на всю вулицю: «Я ж їй казав не лізь до пічки!». На її запитання, про кого йдеться, ОСОБА_14 відповів, що ОСОБА_10 згоріла і будинок також горить. Після чого вона викликала пожежну службу, швидку допомогу та поліцію. Також свідок зазначила, що приблизно за 20 хвилин до того, як до неї прийшли ОСОБА_14 та ОСОБА_6 вона виходила на вулицю й не бачила жодних ознак пожежі. Коли ОСОБА_15 вийшла на вулицю та підійшла до двору ОСОБА_8 , то побачила потерпілу, яка вже лежала біля порогу на землі, накрита ковдрою. ОСОБА_8 мовчала до приїзду швидкої, а коли медики прибули, почала стогнати. ОСОБА_15 також почула, як ОСОБА_8 вимовила два слова: «Он меня… он мне…». Також ОСОБА_15 пояснила, що з вікон будинку йшов дим і виривалося полум`я, двоє чоловіків з їхнього села працюють у МНС, і саме вони гасили пожежу. Коли приїхала швидка допомога, ОСОБА_6 плакав і звертався до потерпілої словами: « ОСОБА_10 , відкрий очі». ОСОБА_15 також пояснила, що ОСОБА_6 спілкувався зі ОСОБА_8 навіть тоді, коли ще був живий її перший чоловік, після його смерті вони продовжили жити разом. Сварки між ними траплялися, проте, за словами свідка, коли вони не вживали алкоголь, стосунки були добрими, а коли пили починалися конфлікти. Загалом ОСОБА_6 добре ставився до ОСОБА_8 , та обоє були працьовитими.

-протоколом огляду місця події від 23.12.2024 року з додатками, фототаблицею та відеозаписами, продемонстрованими в судовому засіданні, на одному з яких зафіксовано, як на місці події у машині швидкої допомоги ОСОБА_8 на запитання слідчої про те, як вона загорілася, відповіла, що ОСОБА_6 спеціально з пляшки облив її бензином та запалив, на запитання, за що він це зробив, вона відповіла, що не знає ( т.1 а.с. 141-154).

Позасудові показання потерпілої ОСОБА_8 суд вважає допустимим доказом, оскільки вони отримані за встановленою процедурою згідно з положеннями норм міжнародного права та вказують про обставини, які мали місце і мають значення для правильного встановлення судом фактичних обставин кримінального провадження (вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постанові від 10 вересня 2020 року у справі № 766/19891/17 та у постанові від 18 березня 2025 року у справі № 389/525/19; провадження № 51-2451км20).

-протоколом проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 24.12.2024р. з додатком-відеозаписом, продемонстрованим в судовому засіданні, на якому зафіксовано, як на місці події ОСОБА_6 розповідає про обставини вчинення ним злочину 23.12.2024 року, в тому числі, механізм своїх дій стосовно потерпілої та взаєморозташування. Розповів, що ввечері вони з ОСОБА_8 випили горілку та вранці вдвох похмелилися домашнім вином. Потім у них з ОСОБА_8 почалася сварка з приводу того, що вона почала дорікати йому на відсутність мішка з кукурудзою. На запитання ОСОБА_8 , де ділося зерно кукурудзи, він їй говорив, щоб вона заспокоїлась, що він кукурудзу продав, а гроші вони разом витратили в магазині, при цьому пояснював їй, що він на полі назбирає кукурудзу, це не проблема, та вона все одно сварилася, чим розлютила його. Після того, як вони за столом випили вино, ОСОБА_8 відсіла до пічки на стілець, щоб закурити. В цей час він поліз у тумбочку за штанами, бо збирався на двір по воду. Біля тумбочки стояла не повна 2-х літрова полімерна пляшка з бензином, у якій було близько 700 грам бензину, розведеного мастилом, яким він напередодні заправляв бензопилу. ОСОБА_8 почала кричати за бензин, на що він відповів, що вона сама могла його убрати. Коли він нахилився та взяв бензин, то пляшка в якій нещільно була закрита кришка, припюснулась, та він випадково облився рідиною, на що ОСОБА_8 сказала «тепер ти пахнеш бензином», тоді він повернувся до неї та з розмаху правою рукою з пляшки хлюпнув бензин на неї та сказав «тепер і ти будеш пахнуть». Після чого він на дерев`яну підлогу кинув пляшку, в якій залишився бензин, і сказав їй, щоб вона винесла ту пляшку, на що вона відповіла йому, щоб сам виніс. Потім він пішов на вулицю, щоб нагодувати качок. Коли зайшов до помешкання, ОСОБА_8 з самокрутною цигаркою сиділа на стільчику та сказала йому, щоб дав їй підкурити. Він взяв з тумбочки запальничку, нахилився до неї, щоб підкурити їй та чиркнув запальничкою, після чого трапилося загоряння. Він з переляку на декілька секунд вибіг на вулицю та заскочив одразу назад, ОСОБА_8 вже присіла, на ній горіла одежа. Він її взяв та витягнув на вулицю у двір, побіг у гараж, взяв покривало, яким накрив її та згасив полум`я. Одяг на ній майже весь згорів, залишки палаючого одягу він відривав та накривав, щоб згасити. Коли вона сказала, що їй холодно, він забіг у коридор, взяв свою куртку та накрив її. Потім коли приїхали машини пожежна та швидкої допомоги, він з помешкання виніс її халат. В будинку була пожежа та багато чого згоріло, бо там були дрова та кукурудзиння на розтопку. Розповів, що коли ОСОБА_8 спалахнула, він злякався та був шокований, розкаювався, визнавав себе винним у тому що його необережні дії спричинили загибель ОСОБА_8 (т.1 а.с. 155-159);

-висновком експерта № СЕ-19/121-25/682-ПТ від 25.02.2025, згідно якого технічною причиною пожежі в приміщенні будівлі літньої кухні на території приватного домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , є займання пароповітряній фази розлитої горючої рідини(бензину) під впливом термічної дії полум`я запальнички(т.1 а.с. 164-172);

-Актом про пожежу від 23.12.2024(т.1 а.с. 174-175);

-висновком Лозівського РУ ГУ ДСНС України у Харківській області від 26.12.2024 про причини виникнення пожежі, згідно якого причина виникнення пожежі, яка сталася 23.12.2024 в будівлі літньої кухні на території приватного домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 є потрапляння малокалорійного джерела запалювання(т.1 а.с. 176-185);

-висновками № 12-17/456-А/24 від 27.01.2025р. та № 12-23/4/456-А/24/25 від 07.03.2025р. судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_8 , відповідно до яких у зв?язку з подією 23.12.2024р. у ОСОБА_8 мав місце тотальний опік полум?ям (II-V ступеню 90% поверхні тіла), що у своїй течії ускладнився опіковим шоком, який явився безпосередньою причиною смерті. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 03.45 год. у стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. Тотальний опік тіла полум?ям, який мав місце у ОСОБА_8 , утворився від дії високої температури і, можливо, в умовах, про які йде мова в обставинах справи. Тотальний опік тіла полум?ям (II-IV ступеню 90% поверхні тіла), має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень. Згідно медичної карти №25252 стаціонарного хворого опікового відділення КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР - при дослідженні крові ОСОБА_8 на наявність етилового спирту, на момент госпіталізації у лікувальний заклад, виявлений етиловий спирт у кількості 2,237%, що по офіційній таблиці відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_8 мав місце тотальний опік полум?ям III-V ступеню, що займає 90% поверхні тіла, що у своїй течії ускладнився опіковим шоком, який явився безпосередньою причиною смерті. Смерть ОСОБА_8 настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 03.45 год. у стаціонарі КНП «МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова» ХМР. Тотальний опік тіла полум?ям, який мав місце у ОСОБА_8 , утворився 23.12.2024 року від дії високої температури (полум?я), в час та за обставин, що зазначені в постанові слідчого. Тотальний опік полум?ям III-IV ступеню, що займає 90% поверхні тіла, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень за критерієм небезпеки для життя і знаходиться у причинному зв?язку із настанням смерті ОСОБА_8 . Відповідно до даних висновку експерта №12-17/456-A/24 трупу ОСОБА_8 , будь-яких легкозаймистих речовин або інших сторонніх предметів на тілі не виявлено. Достовірно встановити положення ОСОБА_8 в момент займання, за наявними судово- медичними даними, неможливо. Механізм утворення тотального опіку полум?ям III-V ступеню, що займає 90% поверхні тіла, що має місце у ОСОБА_8 , в цілому не суперечить об?єктивним судово-медичним даним, що викладені в проколі проведення слідчого експерименту, за участю підозрюваного ОСОБА_6 (т.1 а.с. 186-189);

-висновком експерта №12-14/370-ЛЗ/24 від 25.12.2024 року судово-медичної експертизи ОСОБА_6 , згідно якого виявлені опікові поверхні 1-го ступеню на кінчику носу (1x0,5см), в правій виличній ділянці (2,5?1,2см), на верхньому віці правого ока (1,1?0,8см), на дистальній поверхні культі проксимальної фаланги 1-го пальця лівої кисті (1,7х1,2см), на долонній поверхні нігтьових фаланг 2-го (1,9х1,3см), 4-го (1,7?1,3см) і 5-го (1,2?1см) пальців лівої кисті, які утворилися від дії відкритого полум?я і могли бути отримані в строк, вказаний в постанові слідчої про призначення судово-медичної експертизи(23.12.2024). За ступенем тяжкості вищевказані опікові поверхні 1-го ступеню - це ЛЕГКІ тілесні ушкодження (т.1 а.с.189-190);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38200-ФХД від 16.01.2025 року, згідно якого, на наданих на дослідження фрагментах матеріалу, схожого на тканину, виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився на предметі-носії, що могло призвести до втрати його індивідуалізуючих ознак через термічний вплив та випаровування (т.1 а.с.196-199);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38199-ФХД від 22.01.2025 року, згідно якого, на наданому на дослідження марлевому тампоні виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився на предметі-носії, що могло призвести до втрати його індивідуалізуючих ознак, через випаровування (т.1 а.с.201-204);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38198-ФХД від 21.01.2025 року згідно якого, на наданому на дослідження марлевому тампоні слідів нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено (т.1 а.с.206-209);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38202-ФХД від 20.01.2025 року, згідно якого, на наданому на дослідження тупферах слідів нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено (т.1 а.с.211-214);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38201-ФХД від 17.01.2025 року, згідно якого, на наданому на дослідження зрізах нігтьових пластин слідів нафтопродуктів та пально-мастильних матеріалів не виявлено (т.1 а.с.216-219);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38196-ФХД від 17.01.2025 року, згідно якого, на наданому на дослідженні пожежному смітті виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився на предметі-носії, що могло призвести до втрати його індивідуалізуючих ознак через термічний вплив та випаровування (т.1 а.с.221-224);

-висновком експерта №СЕ-19/121-24/38197-ФХД від 21.01.2025 року, згідно якого на наданій на дослідження кофті сірого кольору, а саме на правому та лівому рукавах, правій та лівій передній частині та задній частині виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився на предметі-носії, що могло призвести до втрати його індивідуалізуючих ознак через випаровування. На наданій на дослідження футболці з довгим рукавом темно-зеленого кольору, а саме на правому та лівому рукавах, правій та лівій передній частині, та задній частині виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився на предметі-носії, що могло призвести до втрати його індивідуалізуючих ознак через випаровування. На наданих на дослідження штанах синього кольору, а саме на правій холоші спереду, правій холоші ззаду, лівій холоші спереду, лівій холоші ззаду виявлено сліди змінених світлих нафтопродуктів (бензинів, гасів, дизельних палив), встановити вид якого не видалось можливим, так як нафтопродукт знаходився на предметі носії, що могло призвести до втрати його індивідуалізуючих ознак через випаровування (т.1 а.с.226-230);

-постановою слідчого від 23.12.2024 про визнання речовими доказами: пожежне сміття; два тампони марлеві зі змивами; електричну піч двухкомфорну, чорного кольору; два фрагменти-залишки жіночого одягу, а саме фрагмент спортивних штанів, з синтетичної тканини, темно-синього кольору з червоними смужками та фрагмент в?язаної кофти, бежевого кольору у візерунок трикутників; чоловічі штани джинсові, синього кольору; чоловіча флісова кофта, сірого кольору; чоловіча термокофта, зеленого кольору; полімерну банку, білого кольору з сухою, подрібненою речовиною, зеленого кольору з характерним запахом коноплі та саморобний пристрій для куріння, який складається з двох фрагментів полімерних пляшок, коричневого кольору з нашаруванням речовини на одній пляшки мається надпис «Десант», а на іншій пляшці надпис «Gowog»(т.1 а.с. 160-161);

-висновком судово-психіатрічного експерта №58 від 27.01.2025 року, за результатами якого ОСОБА_6 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювння у формі синдрому залежності внаслідок вживання алкоголю. Відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_6 виявляв ознаки вищевказаного хронічного психічного захворювання та перебував у стані гострої неускладненої алкогольної інтоксикації, поза тимчасового розладу психічної діяльності. Міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час, відповідно до свого психічного стану, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.1 а.с. 250-252);

-випискою із медичної карти амбулаторного хворого, згідно якої ОСОБА_6 23.12.2024 перебував у стані алкогольної, канабіоїдної інтоксикації, був обстежений тестом на наркотики та на апараті Алконт-01СУ, перша проба 23.12.2024 о 17.40 год, результат 1,05%, друга проба о 18.00 год, результат- 1,05%(т.1 а.с. 240).

Зазначені обставини та показання, зважаючи на рівень їх аргументованості, суд вважає переконливими та послідовними, вони узгоджуються зі всією сукупністю фактичних обставин справи та доказів, досліджених при судовому розгляді.

А тому, посилання обвинуваченого на відсутність в його діях умислу на вбивство потерпілої та наявності ознак необережності в його діях, є безпідставними, оскільки в повному обсязі спростовуються наявними у справі доказами.

Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року

у справі № 221/6129/17; провадження № 51-1180 км 19 зазначив, що стаття 115 КК України передбачає відповідальність за умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині. З суб`єктивної сторони даний злочин характеризується умисною формою вини (прямим або непрямим умислом) коли винний усвідомлює суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно-небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини й бажає або свідомо припускає її настання.

Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їхні стосунки. Спосіб відображає насамперед причинний зв`язок між діяннями і наслідками. Певна залежність між способом і метою вчинення тих чи інших діянь виявляється в тому, що спосіб і засоби вчинення злочинів обираються особою відповідно до поставленої цілі. Ціль є передумовою усвідомлення особою результатів і наслідків своїх діянь, що проявляє свою конкретизацію в способі вчинених діянь.

На відміну від умисного вбивства, вбивство з необережності має місце лише при необережній формі вини, для якої характерне поєднання усвідомлення особою суспільно небезпечного характеру свого діяння (дії чи бездіяльності) та недбалого або самовпевненого ставлення до настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння.

Згідно п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи»: у випадках, коли особа, яка позбавила потерпілого життя чи заподіяла йому тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість), її дії слід розглядати як убивство через необережність чи заподіяння необережного тяжкого або середньої тяжкості тілесного ушкодження і кваліфікувати відповідно за ст. 119 КК або ст.128 КК.

Суд дійшов висновку про наявність у діях ОСОБА_6 умислу на вбивство, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, зокрема, способу нанесення ушкоджень, знаряддя кримінального правопорушення, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, поведінку винного і потерпілої, що передували події, їх стосунки.

Суд приймає до уваги, що обвинувачений ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні під час проведення слідчого експерименту розповів про наявність конфлікту між ним та потерпілою ОСОБА_8 , під час якого він виплеснув бензин, розведений мастилом, на ОСОБА_8 , після чого підніс до неї запальничку, чиркнув її, створивши іскру, від якої спалахнув одяг та тіло ОСОБА_8 , але як на досудовому розслідуванні так і в судовому засіданні він зазначив, що не мав наміру позбавлення життя потерпілої. Такі показання обвинуваченого суд оцінює критично. Про спрямованість умислу на вчинення умисного вбивства свідчать дії обвинуваченого, який виплеснув бензин на тулуб і ноги ОСОБА_8 та запальничкою створив іскру в беспосередньої близькості до голови і тулубу останньої, внаслідок чого ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді тотального опіку полум?ям III-V ступеню, що займає 90% поверхні тіла, що за ступенем тяжкості відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, що у своїй течії ускладнився опіковим шоком, та які стали безпосередньою причиною смерті останньої. Значення має також і обстановка в місці вчинення злочину, а саме обмежений простір приміщення, дрова, кукурудзиння для розпалення печі, дерев`яні підлога та меблі.

Така поведінка обвинуваченого об`єктивно вказує на те, що ОСОБА_6 підпалив запальничку в безпосередній близькості від одягу та тіла потерпілої після того, як облив її легкозаймистою рідиною, завдаючи їй особливих страждань, внаслідок великої кількості опіків життєво важливих частин тіла людини, достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав цього, або свідомо допускав.

Твердження обвинуваченого про те, що він одразу ж намагався загасити полум`я, не спростовують його винуватості саме у вчиненні умисного вбивства, беручи до уваги, що саме внаслідок його дій, направлених на обливання потерпілої легкозаймистою рідиною та її підпалу, потерпіла зайнялась полум`ям, внаслідок чого отримала несумісні з життям тілесні ушкодження, які призвели до її загибелі. Він достеменно усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки та бажав цього, або свідомо допускав та діяв з особливою жорстокістю по відношенню до потерпілої, яка зазнала особливо тяжких фізичних страждань внаслідок опіків.

Виходячи із зазначених обставин, суд дійшов висновку, що внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_6 ОСОБА_8 зазнала особливих фізичних страждань, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_6 не лише діяв з умислом на позбавлення потерпілої ОСОБА_8 життя, а й застосував при цьому особливу жорстокість.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 на ст. 119 КК України, оскільки за умови виплескування бензину на одежу і тіло ОСОБА_8 в обмеженому просторі приміщення, де знаходилися дрова та кукурудзиння для розпалення печі, дерев`яні підлога та меблі, після чого за допомогою запальнички підпалення її, свідчить про наявність у обвинуваченого ОСОБА_6 умислу саме на вчинення умисного вбивства, при цьому останній усвідомлював, що заподіює потерпілій особливих фізичних страждань.

Суд бере до уваги роз`яснення, що містяться в п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 7 лютого 2003 р. № 2 «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», де зазначено, що умисне вбивство визнається вчиненим з особливою жорстокістю (п.4 ч.2 ст.115 КК України), якщо винний, позбавляючи потерпілого життя, усвідомлював, що завдає йому особливих фізичних (шляхом заподіяння великої кількості тілесних ушкоджень, тортур, мордування, мучення, в тому числі з використанням вогню, струму, кислоти, лугу, радіоактивних речовин, отрути, яка завдає нестерпного болю, тощо), психічних чи моральних (шляхом зганьблення честі, приниження гідності, заподіяння тяжких душевних переживань, глумління тощо) страждань, а також якщо воно було поєднане із глумлінням над трупом або вчинювалося в присутності близьких потерпілому осіб і винний усвідомлював, що такими діями завдає останнім особливих психічних чи моральних страждань.

Вирішуючи питання про направленість умислу ОСОБА_6 , суд дійшов висновку про наявність прямого умислу у обвинуваченого саме на позбавлення життя потерпілої ОСОБА_8 з особливою жорстокістю, оскільки з відомостей та фактичних обставин, що є в матеріалах кримінального провадження, вбачається, що обвинувачений, підпалюючи запальничку у безпосередній близькості до потерпілої після виливання на неї легкозаймистої рідини, достеменно усвідомлював, що завдає своїми протиправними діями потерпілій нестерпного болю та діяв з особливою жорстокістю, про що свідчить локалізація та механізм тілесних ушкоджень потерпілої, а також усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Відповідно до ст.3 Загальної декларації прав людини кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність. Згідно з положеннями ст.6 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст.2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на життя є невід`ємним правом людини, яке охороняється законом. Зазначені положення міжнародних правових стандартів мають універсальний характер і відображені в Конституції. Зокрема, у ст.3 Конституції України закріплено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.27 Конституції України кожна людина має невід`ємне право на життя, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя, а обов`язок держави захищати життя людини.

Формою державного захисту життя та особистої недоторканності людини є встановлення кримінальної відповідальності за злочини проти життя і здоров`я.

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, проаналізував та оцінив досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а також з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115 КК України, та ч.1 ст. 309 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за п.4 ч.2 ст.115 КК України- умисне вбивство, вчинене з особливою жорстокістю, та за ч.1 ст. 309 КК України- незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів, без мети збуту.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що ОСОБА_6 не вчиняв інкримінованого йому злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, та твердження сторони захисту стосовно перекваліфікації дій ОСОБА_6 на ст.119 КК України, суд оцінює критично, як обраний ними спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання за скоєне, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що вони спростовуються показаннями потерпілої і свідків, пояснення яких під час судового слідства є чіткими, послідовними та узгодженими між собою та іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керується вимогами ст.65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальне правопорушення, передбачене п.4 ч.2 ст.115 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, є особливо тяжким злочином, об`єктом посягання якого єжиття та здоров`я людини, і одним з найбільш небезпечних посягань на суспільні відносини у сфері життя та здоров`я особи; кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 309 КК України, є кримінальним проступком.

Обставинами, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, за п.4 ч.2 ст.115 КК України - є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, за ч.1 ст. 309 КК України- не встановлено.

У судовому засіданні обвинувачений вказав, що розкаюється, проте його зовнішня поведінка в цілому в суді та надані ним показання, якими він намагався певною мірою виправдати свої дії, перекладаючи провину на саму потерпілу, не дають суду достатніх підстав вважати, що останній переживає глибокі внутрішні переживання того, що сталося, морально засуджує свою поведінку, в повному обсязі усвідомлює свою вину, відчуває достатні почуття жалю, сорому та докори сумління за скоєне, що є основними складовими такого складного морально-психологічного явища, як щире каяття.

Таким чином, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає за п.4 ч.2 ст.115 КК України - надання потерпілій допомогу після вчиненого злочину,за ч.1 ст. 309 КК України- щире каяття.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, за місцем реєстрації не мешкає, за місцем реєстрації та місцем мешкання характеризується негативно (т.1 а.с. 239, 249), на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 18.01.2002(т.1 а.с. 248), та, з урахуванням думки потерпілої, приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у виді позбавлення волі за п.4 ч.2 ст.115 КК України, та обмеження волі за ч.1 ст. 309 КК України, з реальним його відбуванням, остаточне покарання слід призначити за правилами ст. 70 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Згідно протоколу № 28 затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.12.2024 року, ОСОБА_6 було фактично затримано 23.12.2024 року о 16 год. 00 хв. (т.1 а.с.253-254).

Згідно ухвали слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25.12.2024 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою(т.1 а.с.255-257).

Цивільний позов не заявлено. Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України, документально підтверджені витрати на залучення експертів покласти на ОСОБА_6 .

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Долю речових доказів вирішити відповідно до статті 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихп.4 ч.2 ст.115 КК України, та ч.1 ст.309 КК України, і призначити йому покарання:

- за п.4 ч.2 ст.115 КК України у виді 12(дванадцяти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.309 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді 12(дванадцяти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу -залишити тримання під вартою.

Строк відбуття покарання у вигляді позбавлення волі ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання згідно протоколу № 28 затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 23.12.2024 року, а саме -з 23.12.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , і.п.н. НОМЕР_1 , на користь держави судові витрати за проведення експертиз: № СЕ-19/121-24/38197-ФХД від 21.01.2025 в сумі 9550,80 гривень; № СЕ-19/121-24/38201-ФХД від 17.01.2025 в сумі 3581,55 гривень; № СЕ-19/121-24/38202-ФХД від 20.01.2025 в сумі 3581,55 гривень; № СЕ-19/121-24/38198-ФХД від 21.01.2025 в сумі 3183,60 гривень; № СЕ-19/121-24/38199-ФХД від 22.01.2025 в сумі 3183,60 гривень; № СЕ-19/121-24/38200-ФХД від 16.01.2025 в сумі 3183,60 гривень; № СЕ-19/121-24/38203-НЗПРАП від 30.12.2024 в сумі 2387,70 гривень; № СЕ-19/121-24/38204- НЗПРАП від 30.12.2024 в сумі 2387,70 гривень; № СЕ-19/121-25/682-ПТ від 25.02.2025 в сумі 9550,80 гривень; № СЕ-19/121-24/38196-ФХД від 17.01.2025 в сумі 3183,60 гривень (ГУК Харків обл/МТГ Харкiв/24060300, п/рахунок UA0020649, код отримувача (ЄДРПОУ) 37874947, банк: Казначейство України (ел. адм. подат.) Код класифікації доходів бюджету24060300).

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 24.12.2024 року на: пожежне сміття; два тампони марлеві зі змивами; електричну піч двухкомфорну чорного кольору; два фрагменти-залишки жіночого одягу, а саме: фрагмент спортивних штанів з синтетичної тканини темно-синього кольору з червоними смужками та фрагмент в`язаної кофти бежевого кольору у візерунок трикутників, які належали ОСОБА_8 ; чоловічі штани джинсові синього кольору; чоловічу флісову кофту сірого кольору; чоловічу термокофту зеленого кольору; полімерну банку білого кольору з сухою подрібненою речовиною зеленого кольору з характерним запахом коноплі та саморобний пристрій для куріння, який складається з двох фрагментів полімерних пляшок коричневого кольору з нашаруванням речовини на одній пляшці мається надпис «Десант», а на іншій пляшці надпис «Gowog», які належать ОСОБА_6 .

Після набрання вироком суду законної сили речові докази: речовину рослинного походження, масою 12,3372 г, яка є канабісом, що віднесено до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, особливо небезпечним наркотичним засобом канабіс, маса канабісу, становить 9,4839 г та саморобний пристрій з нашарування речовини на внутрішній поверхні, яка є екстрактом канабісу, що відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, маса екстракту канабісу в перерахунку на суху речовину становить 0,6812 г, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Лозівського РВП ГУНП в Харківській області згідно квитанції про отримання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, вилучених з незаконного обігу № 3(номер журнала обліку наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів 95, порядковий номер 25/3), -знищити. Пожежне сміття; два тампони марлеві зі змивами; електричну піч двухкомфорну, чорного кольору; два фрагменти-залишки жіночого одягу, а саме фрагмент спортивних штанів, з синтетичної тканини, темно-синього кольору з червоними смужками та фрагмент в?язаної кофти, бежевого кольору у візерунок трикутників; чоловічі штани джинсові, синього кольору; чоловічу флісову кофту, сірого кольору; чоловічу термокофту, зеленого кольору; полімерну банку, білого кольору з сухою, подрібненою речовиною, зеленого кольору з характерним запахом коноплі та саморобний пристрій для куріння, який складається з двох фрагментів полімерних пляшок, коричневого кольору з нашаруванням речовини, на одній пляшці мається надпис «Десант», а на іншій пляшці надпис «Gowog», які знаходяться в камері зберігання речових доказів СПД № 1 Лозівського РВП ГУНП в Харківській області згідно квитанції про отримання на зберігання речових доказів, вилучених при огляді МП 23.12.2024 за адресою: Харківська область, Близнюківської ТГ, Лозівського р-ну, с. Башилівка, вул. Берегова, буд. 3, порядковий № 239(номер книги обліку речових доказів 202)- знищити.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3