ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/485/26 Справа № 201/2001/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Соборного районного суду міста Дніпра від 01 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001127, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, не працюючої, не заміжньої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_9

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Соборного районного суду міста Дніпра від 01 липня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років з конфіскацією всього її майна.

Судом вирішено питання речових доказів.

Цим вироком ОСОБА_6 визнана винною за наступних обставин.

24.02.2022 указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2119-ІХ від 15.03.2022 (реєстровий № 7168) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2212-ІХ від 21.04.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2263-ІХ від 22.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 2500-ІХ від 15.08.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

27.08.2022 близько 14:20 годин ОСОБА_10 , вирок відносно якого набрав законної сили 06.05.2024, спільно з раніше знайомою ОСОБА_6 біля ТРЦ «Нагорка» по проспекту. Гагаріна, буд. 8А у м. Дніпро зустріли раніше знайомого останнім потерпілого ОСОБА_11 , в якого попросили грошові кошти на власні потреби на що потерпілий відповів їм відмовою. Після відмови в наданні грошових коштів ОСОБА_10 та ОСОБА_6 розпочали переслідувати потерпілого ОСОБА_11 , у зв`язку з чим, останній вирішив зайти до приміщення ТРЦ «Нагорка» по проспекту. Гагаріна, буд. 8А у м. Дніпро, щоб припинити переслідування ОСОБА_10 і ОСОБА_6 . Після чого 27.08.2022 приблизно о 14:35 годин потерпілий ОСОБА_11 вийшов із ТРЦ «Нагорка» по проспекту. Гагаріна, буд. 8А у м. Дніпро та попрямував до аптеки «Аптека № 4 ФОП ОСОБА_12 » по вул. Чернишевського, буд. 21 у м. Дніпро.

Після отримання відмови від потерпілого ОСОБА_11 у наданні останнім грошових коштів 27.08.2022 приблизно о 14:35 годин ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , вступили у змову на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, розподіливши між собою ролі, відповідно до яких, ОСОБА_10 мав заволодіти грошовими коштами потерпілого ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 мала застосувати ніж з метою подолання опору потерпілого ОСОБА_11 , а також ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_6 мали наносити удари потерпілому ОСОБА_11 з метою остаточного подолання опору останнього для заволодіння грошовими коштами та доведення злочину до кінця.

Так, в період дії воєнного стану 27.08.2022 близько о 14:37 годин ОСОБА_10 разом з ОСОБА_6 , реалізовуючи свій злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, побачивши, що потерпілий ОСОБА_11 зайшов у приміщення аптеки «Аптека № 4 ФОП ОСОБА_12 » по АДРЕСА_2 , прослідували за останнім у вказане місце, де побачили, що потерпілий для розрахування за придбані ліки з фармацевтом поклав на прилавок грошові кошти у розмірі 220 гривень, та які останні визначили, як об`єкт свого злочинного посягання.

Знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, ОСОБА_10 разом з ОСОБА_6 , яка тримала в правій руці ножа, реалізовуючи свій злочинний умисел на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненого в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, усвідомлюючи, що їх суспільно-небезпечні дії носять відкритий характер для потерпілого та оточуючих, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наблизилися до прилавку вищевказаної аптеки, де перебував потерпілий ОСОБА_11 , та відповідно до відведених ролей у вчиненні злочину, ОСОБА_6 з метою подолання опору потерпілого, стоячи позаду нього, підставила потерпілому ОСОБА_11 ніж під шию, виказуючи погрози його застосування, чим спричинила останньому тілесне ушкодження у вигляді садна на передній поверхні шиї у верхній третині з частковим переходом праворуч та ліворуч, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки, а ОСОБА_10 своєю лівою рукою схопив з прилавку грошові кошти у розмірі 220 гривень.

Потім ОСОБА_10 з ОСОБА_6 повалили потерпілого ОСОБА_11 на підлогу, куди з рук ОСОБА_10 впали грошові кошти в розмірі 220 гривень, та які підібрала ОСОБА_6 . Після чого ОСОБА_10 і ОСОБА_6 почали завдавати потерпілому численні удари руками по тілу, та незважаючи на те, що потерпілий вимагав повернення грошових коштів, а відвідувачі аптеки вивели їх разом з потерпілим на вулицю біля будинку 21 по вул. Чернишевського у м. Дніпро, продовжили завдавати численних ударів руками по тілу, тим самим, остаточно позбавили останнього можливості чинити опір, та чим спричинили тілесне ушкодження у вигляді п`яти синців: на задній поверхні лівого передпліччя у нижній третині, на задньо-зовнішній поверхні лівого предпліччя у верхній та середній третині, на задньо-внутрішній поверхні лівого ліктьового суглобу, які відноситься до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В подальшому співучасники злочину ОСОБА_10 і ОСОБА_6 , отримавши реальну можливість розпоряджатись грошовими коштами, якими вони заволоділи за результатами нападу на потерпілого, покинули місце вчинення злочину, спричинивши потерпілому ОСОБА_11 майнову шкоду в розмірі 220 гривень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 187 КК України, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

В апеляційній скарзі з доповненнями:

- прокурор просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотними порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через його м`якість та за причин неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винною за ч. 4 ст. 187 КК України та призначити їй покарання у вигляді позбавлення волі строком на 11 років з конфіскацією майна.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк домашнього арешту з 14.12.2022 до 14.02.2023, з 16.03.2023 до 16.05.2023, з 08.06.2023 до 08.08.2023, з 09.08.2023 до 05.09.2023, з 06.09.2023 до 30.10.2023, з 31.10.2023 по 30.12.2023 з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк її перебування під вартою з 27.08.2022 по 14.12.2022 та з 20.05.2025 по 01.07.2025 з розрахунку один день тримання під вартою за день позбавлення волі.

Речові докази залишки змивів з об`єктів № 1-10; витяжки з об`єктів № 4-6; витяжки з об`єктів № 8-9 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки; зразок крові потерпілого ОСОБА_11 - залишити у камері схову речових доказів при ВП № 2 ДРУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області до набрання вироком суду законної сили.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що в цьому кримінальному провадженні не вирішено долю таких речових доказів, як залишків змивів з об?єктів № 1-10; витяжок з об?єктів № 4-6; витяжок з об?єктів № 8-9 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки; зразку крові потерпілого ОСОБА_11 .

Також зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що 14 травня 2020 року за вчинення корисливого кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська направлено обвинувальний акт, який до теперішнього часу не розглянутий.

Вказує, що вину в інкримінованому ОСОБА_6 злочину останньою не визнано, не розкаялась; дії обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення мали активну форму та виражались у застосуванні ножа, що стало головним елементом складу особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 187 КК України. Прокурор також звертає увагу на те, що обставини нападу мали місце у денний час у громадському місці, де були присутні інші громадяни, та навіть присутність їх не стала чинником щодо відмови у вчиненні злочину.

Окрім цього, прокурор звертає увагу, що як вбачається з резолютивної частини вироку, судом строк тримання ОСОБА_6 під домашнім арештом не було зараховано у строк покарання.

В судовому засіданні прокурор підтримала доводі і вимоги апеляційної скарги, просила їх задовольнити, обвинувачена та її захисник частково підтримали вимоги апеляційної скарги прокурора.

Так, відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, в цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах поданих апеляційних скарг.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, в апеляційній скарзі прокурора не оспорюються, інші учасники кримінального провадження апеляційних скарг не подавали, а тому ці обставини судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченій ОСОБА_6 більш суворого покарання, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Згідно з частиною 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання не тільки в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, і, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, але й відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

Призначаючи ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції дотримався наведених вище вимог закону та врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень. дані про особу обвинуваченої, яка раніше, в порядку ст. 89 КК України, не судима, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, відсутність обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання.

В той же час, судом також було враховано те, що кваліфікуючою ознакою злочину є воєнний стан, та вважав за можливе визначити основне покарання у мінімальному його розмірі, з чим погоджується і колегія суддів.

При призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченій ОСОБА_6 покарання в мінімальній межі санкції, передбаченої ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у виді восьми років позбавлення волі з конфіскацією всього її майна, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченій ОСОБА_6 погоджується і колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Що стосується посилання прокурора на те, що поза увагою суду залишилось те, що на моменту ухвалення вироку відносно ОСОБА_6 , до суду було направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, що свідчить про продовження її злочинної діяльності останньої, то такі посилання не є підставою для призначення останній більш суворого покарання, оскільки відповідно до статті 62 Конституції, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Таким чином, сам факт перебування на розгляді суду першої інстанції обвинувального акту, за відсутності вироку, ухваленого судом у результатом кримінального провадження, в умовах, визначених ст. 17 КПК України, не є підставою для призначення особі більш суворого покарання.

Колегія суддів, також зважає на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З урахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченій ОСОБА_6 відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для призначення обвинуваченій більш суворого покарання, як на це вказує прокурор, колегія суддів не вбачає.

При цьому, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги прокурора стосовно того, що судом не було вирішено долю певних речових доказів, з зв`язку з чим, враховуючи те, що висновки стосовно доведеності вини ОСОБА_6 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, не оспорюються, подальша потреба у збереженні речових доказів у виді залишків змивів з об?єктів № 1-10; витяжок з об?єктів № 4-6; витяжок з об?єктів № 8-9 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки; зразку крові потерпілого ОСОБА_11 , відпала, а тому вони підлягають знищенню.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги прокурора щодо порушення судом першої інстанції вимог закону про кримінальну відповідальність при визначенні початку строку відбування покарання та зарахуванні попереднього ув`язнення, колегія суддів вважає їх обґрунтованими з огляду на наступне.

Так, колегією суддів встановлено, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 грудня 2022 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 14 лютого 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 16 травня 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08 червня 2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 08 серпня 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 05 вересня 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 серпня 2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 30 жовтня 2023 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2023 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком дії до 30 грудня 2023 року.

Так, 28 березня 2024 року набрав чинності Закону України Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань від 28 березня 2023 року № 3342-IX, яким було доповнено ст. 72 КК України частиною 7, згідно з якою, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_6 перебувала під домашній арештом у наведені вище періоди, то таке перебування останньої під домашнім арештом має бути зараховано до строку покарання з розрахунку три дні домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Крім цього, за змістом ст. 1 Закону України Про попереднє ув`язнення від 30 червня 1993 року № 3352-XII, з наступними змінами, попереднє ув`язнення є запобіжним заходом щодо обвинуваченого, підсудного, підозрюваного у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

З матеріалів справи слідує, що обвинувачена ОСОБА_6 перебувала під вартою з 27 серпня 2022 року по 14 грудня 2022 року та з 20 травня 2025 по дату набрання вироком законної сили, у зв`язку з чим, вказаний строк підлягає зарахуванню у строк покарання останньої, з розрахунку один день тримання під вартою за день позбавлення волі.

Згідно вимог п. 4 ч.1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 413 КК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на вище разом наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду зміні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Правобережної окружної прокуратури ОСОБА_5 , - задовольнити частково.

Вирок Соборного районного суду міста Дніпра від 01 липня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001127, відносно ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, - змінити.

ОСОБА_13 у строк покарання строк домашнього арешту з 14 грудня 2022 року до 14 лютого 2023 року, з 16 березня 2023 року до 16 травня 2023 року, з 08 червня 2023 року до 08 серпня 2023 року, з 09 серпня 2023 року до 05 вересня 2023 року, з 06 вересня 2023 року до 30 жовтня 2023 року, з 31 жовтня 2023 року по 30 грудня 2023 року, з розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту за один день позбавлення волі.

Зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк її перебування під вартою з 27 серпня 2022 року по 14 грудня 2022 року та з 20 травня 2025 року по дату набрання вироком законної сили, з розрахунку один день тримання під вартою за день позбавлення волі.

Речові докази, а саме: залишки змивів з об`єктів № 1-10; витяжки з об`єктів № 4-6; витяжки з об`єктів № 8-9 на ниточках марлі з контрольним зразком марлевої серветки; зразок крові потерпілого ОСОБА_11 - знищити.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4