Справа № 591/5915/25
Провадження № 1-кп/591/192/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2025 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0001252 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Станова, Тростянецького району, Сумської області, мешканця АДРЕСА_1 , гр-на України, не працюючого, не одруженого, неодноразово судимого, востаннє: 21 квітня 2023 року Зарічним районним судом м. Суми за ст.ст. 69, 70, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі,

в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

30 квітня 2025 року близько 17.00 год. ОСОБА_6 , маючи намір на таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, діючи повторно, таємно від оточуючих, в умовах введеного в країні воєнного стану, шляхом вільного доступу проник до житлового будинку на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , звідки викрав грошові кошти (в тому числі в доларах США) та два мобільних телефони на загальну суму 29550,47 гривень, які належали ОСОБА_7 , чим завдав потерпілій матеріальних збитків на вказану суму, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення лише формально визнав повністю, не заперечивши, що дійсно зайшов на територію наведеного домоволодіння та зазначеного будинку, щоб попити води. Коли був в будинку, то помітив майно потерпілої, що наведено в обвинувальному акті та вирішив його викрасти, що й зробив, тобто заперечив обставину стосовно проникнення до житла з метою крадіжки.

Проте, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, поданими стороною обвинувачення, які узгоджуються між собою та переконливих підстав для недовіри яким, чи щодо неналежності та недопустимості яких, суду наведено не було, а покази обвинуваченого ОСОБА_5 суд розцінює як обраний спосіб захисту з метою применшення відповідальності.

Так, потерпіла ОСОБА_7 в своїх показах суду підтвердила вчинення відносно неї згаданого діяння саме при наведених в обвинуваченні обставинах, зазначивши серед іншого, що вона та її чоловік ОСОБА_8 у вказаний в обвинуваченні момент перебували на городі в їх домоволодінні та бачили обвинуваченого, який проходив на невеликій відстані повз їх домоволодіння. З обстановки вбачається, що вони були помітними один для одного.

Свідок ОСОБА_8 підтвердив показання потерпілої.

Покази потерпілої та свідка є послідовними, логічними, та узгоджуються з іншими доказами в справі, які підтверджують провину обвинуваченого, зокрема з:

-протоколом прийняття заяви від потерпілої та протоколом огляду місця вчинення кримінального правопорушення, якими зафіксовані ознаки викраденого майна та обстановка в місці діяння та вилучені сліди (т. 1 а.с. 105-126)

-протоколом затримання ОСОБА_5 , під час якого у нього було вилучено майно потерпілих та одяг, в якому він був під час вчинення діяння, опис якого співпадає з тим, що повідомлений потерпілою та свідком (т. 1 .а.с 127);

-протоколом огляду речей, вилучених у ОСОБА_5 , під час якого зафіксовані ознаки вилученого у нього майна (т. 2 а.с. 137);

-протоколами пред`явлення для впізнання потерпілій та свідку осіб по фото та куртки, під час яких потерпіла та свідок в ОСОБА_5 впізнали особу, одягнену в вилучену у ОСОБА_5 куртку, яка проходила повз їх домоволодіння, після чого ними було виявлено факт крадіжки (т. 1 а.с. 188-214);

-протоколом пред`явлення для впізнання потерпілій речей, під час якого остання в вилученому у ОСОБА_5 мобільному телефоні, впізнала той, що у неї був викрадений;

-протоколом огляду, яким зафіксований курс валют.

Таким чином, суд вважає зазначені обставини вчиненого діяння встановленими, факт скоєння ОСОБА_5 цього кримінального правопорушення доведеним, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він, своїми умисними, повторними, протиправними діями, поєднаними з проникненням до житла, в умовах воєнного стану, вчинив таємне, з корисливих спонукань викрадення чужого майна, тобто скоїв крадіжку, кваліфікуючими ознаками якої є повторність, проникнення до житла та вчинення в умовах воєнного стану.

При цьому, вважаючи доведеною кваліфікуючу обставину як проникнення до житла, суд зважає по-перше, на негативну репутацію обвинуваченого, пов`язану з неодноразовим його засудженням за вчинення корисливих злочинів, що викликає сумніви у суду в показаннях ОСОБА_5 , в контексті наведеної ним мети проникнення до домоволодіння потерпілої саме з метою вгамування спраги. По-друге, очевидна видимість потерпілої та свідка при їх перебуванні на городі біля домоволодіння для обвинуваченого ОСОБА_5 , який не міг їх не помітити та в подальшому, у разі наявності у нього справжньої мети саме вгамувати спрагу, повинен був запитати дозволу на це, дає суду достатньо підстав щоб стверджувати про те, що обвинувачений проник на територію домогосподарства саме з метою вчинення крадіжки, після того як помітив, що господарі перебувають на городі та не можуть спостерігати за тим, що відбувається в дворі та в житлі.

Пом`якшуючих покарання обставин ОСОБА_5 суд не вбачає, з огляду на наступне.

Відсутньою на переконання суду є така пом`якшуюча обставина як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки з доказів наданих суду вбачається, що викриті дії ОСОБА_5 були правоохоронцями (шляхом його затримання та вилучення у нього викраденого майна), як і вилучення викраденого майна відбулось внаслідок встановлення особи ОСОБА_5 , як причетного до вчинення згаданого кримінального правопорушення.

Суд також приходить до висновку про відсутність у ОСОБА_5 і такої пом`якшуючої покарання обставини, яка щире каяття, що узгоджується з роз`ясненнями Верховного Суду, наданими в постанові від 22.03.2018 року у справі № 759/7784/15-к, про те, що розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Тому, хоча ОСОБА_6 під час судового розгляду і давав частково визнавальні покази, проте це носило формальний характер, оскільки він все одно намагався применшити власну відповідальність, зазначаючи неправдиву мету візиту до домоволодіння потерпілої, тобто фактично він не переконав суд в щирості каяття та вимушено визнав провину, усвідомлюючи характер доказів, які зібрані стороною обвинувачення, тобто визнання провини та щире каяття носить формальний характер.

Обтяжуючою покарання обставиною є рецидив.

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він є неодноразово судимою особою, не працює, не одружений.

При призначенні виду та міри покарання суд враховує особу обвинуваченого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним діяння, обтяжуючу покарання обставину.

Враховуючи викладене та негативну репутацію обвинуваченого, відсутність у нього міцних соціальних зв`язків, легальних джерел доходів, щирого каяття та щирого осуду вчиненого, беручи до уваги корисливий характер вчиненого в умовах війни кримінального правопорушення, наявність судимостей та обтяжуючої покарання обставини, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе лише з призначенням покарання у виді позбавлення волі, яке належить відбувати реально, що відповідатиме в достатній мірі досягненню мети провадження, а також сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним або іншими особами кримінальних правопорушень.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати, підтверджені прокурором, пов`язані з проведенням експертного дослідження, підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо долі речових доказів вирішується згідно вимог закону.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін, з огляду на наявність ризиків переховування та продовження неправомірних дій.

На підставі ч. 4 ст. 185 КК України, керуючись ст.ст. 368, 374, 375 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Строк відбування покарання обраховувати з 03 листопада 2025 року та зарахувати в строк відбування покарання попереднє ув`язнення з 30 квітня 2025 року по 02 листопада 2025 року включно із розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати в сумі 3565,6 гривень.

Речові докази: грошові кошти (в тому числі в доларах США), два мобільних телефони залишити в користуванні ОСОБА_7 ; мобільний телефон «Самсунг», куртку, запальничку, станок для гоління повернути ОСОБА_5 ; зі скасуванням накладеного на них арешту.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 , до набрання вироком законної сили залишити без змін, але не більше чим до 01 січня 2026 року включно.

На вирок може бути подана апеляція до Сумського апеляційного суду через Зарічний районний суд м. Суми протягом 30 днів з моменту його проголошення; особою, що не була присутня при цьому - з дня отримання копії судового рішення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, яка негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1