Номер провадження 1-кс/754/3690/25
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду скаргу захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України, про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0002510 від 03.09.2025,

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва, 12.11.2025, надійшла скарга захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України про скасування повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0002510 від 03.09.2025.

Скаргу мотивує тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002510 від 03.09.2025 є незаконним та необґрунтованим, як таке, що не відповідає вимогам ст.ст. 276, 277 КПК України.

Так, повідомлення про підозру від 04.09.2025 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України, було здійснено з порушеннями вимог КПК України.

Зокрема, захисник зазначає, що ОСОБА_4 не було затримано на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення, що було доведено захистом під час розгляду скарги в порядку ст. 206 КПК України. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду від 05.09.2025 затримання визнано незаконним. Таким чином відсутня підстава повідомлення про підозру, передбачена ст. 276 ч. п. 1 КПК України.

На момент вручення письмового повідомлення про підозру, а саме 04.09.2025 о 22:50 год до ОСОБА_4 не було застосовано жодного запобіжного заходу. Запобіжний захід у виді домашнього арешту до ОСОБА_4 було застосовано лише 09.09.2025. Таким чином, відсутня підстава для повідомлення про підозру передбачена ст. 276 ч. 1 п. 2 КПК України.

Також відсутня підстава для повідомлення про підозру, передбачена ст. 276 ч. 1 п. 3 КПК України, а саме наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Докази, які були в наявності у слідчого, навпаки вказували на відсутність події кримінального правопорушення. Наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри слідчим не зібрано навіть після двох місяців досудового розслідування.

В письмовому повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_4 воно було вручено 04.09.2025 о 22:50 год. Відповідно до Доручення про надання БВПД, виданого 04.09.2025 о 00:55 год, ОСОБА_4 на час повідомлення про підозру був призначений захисник. Відсутність підпису захисника вказує на те, що вручення письмового повідомлення про підозру було здійснено без участі захисника. Вказана обставина підтверджує, що ОСОБА_4 , перебуваючи у статусі затриманого за особливо тяжкий злочин, не був забезпечений захисником під час повідомлення про підозру в умовах ІТТ.

Крім того, що слідчий в повідомленні про підозру порушив презумпцію невинуватості, тим, що встановлює винуватість особи в даному повідомленні, а не повідомляє про підозру в якій зазначаються відомості про те в чому саме особа підозрюється у відповідності до глави 22 КПК України.

Цим самим, слідчий вийшов за межі наданих йому повноважень взявши не себе повноваження суду, до повноважень якого належить встановлення винуватості або невинуватості осіб.

У судовому засіданні захисник та підозрюваний скаргу підтримали в повному обсязі, посилаючись на викладені в ній факти та обставини. Просили скаргу задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги, вказавши, що повідомлення про підозру від 04.09.2024 є законним та обґрунтованим та знаходило своє підтвердження під час розгляду інших клопотань стосовно ОСОБА_4 .

Вислухавши доводи сторони захисту, заперечення прокурора, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження №0002510 від 03.09.2025 в частині доказів на які послалась сторони кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, відповідно до ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 21 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках:

1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення;

2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів;

3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Зі змісту ст. 277 КПК України вбачається, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості:

1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення;

2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру;

3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення;

4) зміст підозри;

5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність;

6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру;

7) права підозрюваного;

8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ст. 278 КПК України). У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст. 279 КПК України).

Так, при розгляді клопотань, слідчий суддя обмежуються здійсненням судового контролю у визначених КПК України випадках.

Оцінка доказів зібраних стороною обвинувачення на досудовому розслідуванні та надання оцінки обставинам, які досліджуються судом в ході судового провадження, виходить за межі повноважень розгляду клопотань, як слідчого судді.

У відповідності до змісту статті 368 КПК України питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину та винуватості особи в його вчиненні вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Слідчий суддя при розгляді вказаної скарги, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінку наданих слідчому судді доказів здійснює не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. За відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (рішення у справі «Чеботарі проти Молдови», № 35615/06, п. 48, від 13 листопада 2007 року)».

Обґрунтованість підозри передбачає, що об`єктивно існують дані про причетність особи до вчинення правопорушення. До таких даних відносяться показання, документи, речові докази, висновки експертів, тощо. Саме наявність відповідних фактичних даних є необхідною для обґрунтованого повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин». Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Положення кримінально-процесуального законодавства не містять визначення змісту поняття «підозра», проте системний аналіз змісту норм КПК України свідчить, що підозра є складовим елементом процедури притягнення до кримінальної відповідальності, оскільки саме з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення розпочинається кримінальне переслідування такої особи (п.14 ч.1 ст.3 КПК України). Визначення змісту поняття «підозра» обумовлює необхідність врахування практики Європейського суду з прав людини з питань застосування кримінального процесуального законодавства (ч.5 ст.9 КПК України).

Так згідно з практикою ЄСПЛ «підозра» є частиною більш широкого поняття «обвинувачення», яке відповідно до п.13 ч.1 ст. 3 КПК України являє собою твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Порушення порядку повідомлення про підозру призводить до нівелювання завдань кримінального провадження, окреслених у ст.2 КПК, що полягають в охороні прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення того, щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

В той же час підозра повинна бути обґрунтованою, оскільки закон вимагає, що особа обов`язково повідомляється про підозру передусім за наявності достатніх доказів для її підозри у вчиненні кримінального правопорушення (ст.276 ч. п.3 КПК). Якщо про підозру повідомляється особа у разі обрання щодо неї запобіжного заходу, у клопотанні слідчого також уже мають бути такі достатні докази, оскільки КПК встановлює, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ст.177 ч.2 КПК). Підставою для ймовірного висновку про причетність особи до вчинення злочину та повідомлення особи про підозру є також сам собою факт затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення (п.1 ч.1 ст.276 КПК). Цим фактом і обґрунтовується виникнення припущення про вчинення кримінального правопорушення певною особою, яке має бути перевірене під час кримінального процесуального доказування для її спростування або підтвердження та трансформації в обвинувальне твердження, що знайде своє відображення в обвинувальному акті.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Таким чином, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо достатньої обґрунтованості підозри, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення саме вини особи у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для висунення обвинувачення чи обґрунтування обвинувального вироку.

Також, слідчий суддя при розгляді скарги про скасування повідомлення про підозру з`ясовує дотримання вимог ст.ст. 277, 278 КПК України при складанні, затвердженні та врученні повідомлення про підозру.

Судом встановлено, що Деснянським УП ГУНП в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002510 від 03.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України.

У зазначеному кримінальному провадженні 04.09.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України.

В рамках кримінального провадження №0002510 від 03.09.2025, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.09.2025, було розглянуто клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

Так, слідчим суддею при розгляді вказаного клопотання, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 , встановлено, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованим.

Крім того, під час розгляду вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3 КПК України, а саме: щодо можливого переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування, суду та незаконного впливу на потерпілу чи свідків у кримінальному провадженні.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що повідомлення про підозру від 04.09.2025 ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 152 ч. 3 КК України, складене та вручене з дотриманням вимог ст.ст. 277, 278 КПК, слідчим суддею при застосуванні підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, встановлено наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, визначених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 3 КПК, а відтак у скарзі захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України, про скасування повідомлення про підозру в рамках кримінального провадження №0002510 від 03.09.2025, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 276-279, 303, 304, 306, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

у задоволенні скарги захисника ОСОБА_3 в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , в порядку ст. 303 ч. 1 п. 10 КПК України, про скасування повідомлення про підозру в кримінальному провадженні №0002510 від 03.09.2025 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена, безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст буде оголошений 26.12.2025 о 10:00 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1