Провадження № 1-кп/537/12/2025
Справа № 537/522/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2025 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука у складі :

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в у м. Кременчук клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 19.01.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пустовійтове Глобинського району Полтавської області, громадянина України, з середньою освітою, який не одружений, не працює, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13.12.2022 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України,

у с т а н о в и в :

Крюківським районним судом м. Кременчука розглядається кримінальне провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України, що надійшло до суду 10.02.2023 року. Підготовче засідання неодноразово відкладалося з підстав неявки обвинуваченого.

18.09.2025 року прокурор Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без визначення застави. На обґрунтування клопотання зазначив, що згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні в період іспитового строку за попереднім вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.12.2022 року нового кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, а саме що 18.01.2023 року близько 15:00 год. у приміщенні кафе «У тещі» за адресою: м. Кременчук, вул. Першотравнева, 43, ОСОБА_4 повторно заволодів майном ОСОБА_6 (мобільним телефоном «VivoV23 128 Gb», іmei: НОМЕР_1 , вартістю 15708,33 грн.), шляхом зловживання довірою. 10.02.2023 року обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України надійшов до Крюківського районного суду. Проте ОСОБА_4 тривалий час не з`являвся в судове засідання, хоча був повідомлений належним чином про місце і час розгляду справи. Наведені обставини вказують на наявність щодо обвинуваченого ОСОБА_4 ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, вчинити нове кримінальне правопорушення, іншим чином перешкодити кримінальному провадженню. Хоча ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення проти власності, передбаченого ч.2 ст. 190 КК України, за що установлено покарання до 3 років позбавлення волі. Проте необхідно врахувати, що ОСОБА_4 раніше судимий, обвинувачується у вчиненні повторно умисного кримінального правопорушення (злочину) проти власності в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, й очевидно переховувався від суду. Тому неможливо запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого. Прокурор зазначає, що наведені підстави є достатніми вважати, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23.10.2025 року в підготовчому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення застави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора про застосуванням до нього найсуворішого запобіжного заходу тримання під вартою, вказував на недоведеність ризиків, визначених у п.п. 1, 4, 5 ст.177 КПК України, просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Суд, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, установив наступне.

Відповідно до частини 3 статті 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею. Так, суд враховує, зокрема, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, його майновий стан, наявність судимостей, наявність у обвинуваченого місця роботи, його репутацію, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Частиною 1 статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;

Згідно положень ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.02.2010 року у справі «Гарькавий проти України» зазначив, що особа не може бути позбавлена або не може позбавлятися свободи, крім випадків, встановлених у п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод1950 року.

У відповідності до ст.5 п. «С» Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, нікого не може бути позбавлено свободи інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, і в таких випадках, як: законний арешт або затримання особи, здійснені з метою при провадження її до встановленого законом компетентного органу на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо є розумні підстави вважати за необхідне запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Таким чином, право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які чітко визначені в законі.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи в підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого, суд враховує, що ОСОБА_4 раніше судимий, 13.12.2022 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч.4 ст.185 КК України до покарання 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік 6 місяців.

У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні 18.01.2023 року, тобто під час іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, повторно нетяжкого злочину проти власності, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, за що санкцією закону установлено покарання до 3 років позбавлення волі.

10.02.2023 року до суду надійшов обвинувальний акт, складений слідчим СВ ВП №1 КРУП ГУ НП в Полтавській області ОСОБА_7 , затверджений прокурором Кременчуцької окружної прокуратури ОСОБА_8 , по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені в період іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком нового кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 13.02.2023 року призначено підготовче засідання на 15.02.2023 року.

Обвинувачений повідомлявся про місце і час розгляду справи, проте не з`являвся в підготовчі засідання. В деякі засідання повідомляв причину своєї неявки через прокурора необхідність лікуватися, зокрема від отримання ним ЗЧМТ, декілька раз від ампутації фаланг його пальців, про хвороби близьких. В інші засідання не повідомляв поважність причин своєї неявки.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого підготовчі засідання неодноразово відкладалися, крім того ухвалами суду від 07.03.2023 року, 12.04.2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався примусовий привід в підготовче засідання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 листом від 05.10.2023 року повідомив суд, що ОСОБА_4 призваний на військову службу по мобілізації 12.08.2023 року та направлений у військову частину НОМЕР_2 АДРЕСА_1 .

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 24.01.2024 року за клопотанням прокурора зупинено провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України до його звільнення з військової служби.(т.1 а.с. 91).

Т.в.о. командира війської частини НОМЕР_3 на запит суду листом від 15.09.2024 року повідомив, що військовослужбовець ОСОБА_4 згідно з наказом командира військової частини (по стройовій частині) від 23.08.2024 року №257 виключений зі списків особового складу військової частини у зв`язку з його звільненням з військової служби у відставку за п.п. «б» (за станом здоров`я) п.2 ч.4 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу», вибув для подальшого військового обліку за місцем проживання. (а.с.112).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 09.09.2024 року відновлено провадження у справі по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч.2 ст.190 КК України. (т.1 а.с.114).

В підготовчі засідання обвинувачений ОСОБА_4 не з`явився, хоча повідомлявся про місце і час їх проведення підготовчого належним чином.

У зв`язку з неявкою обвинуваченого підготовчі засідання неодноразово відкладалися, крім того ухвалами суду від 01.11.2024 року, 13.01.2025 року, 13.03.2025 року, 04.04.2025 року, 13.06.2025 року, 28.07.2025 року, 18.08.2025 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 застосовувався примусовий привід в підготовче засідання, які не були виконані.

Оскільки обвинувачений повідомляв прокурору, що не може з`явитися в підготовче засідання за станом здоров`я, проходить лікування, суд відкладав засідання без застосування примусового приводу обвинуваченого, але й звертався для перевірки таких тверджень до Департаменту охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області.

Департамент охорони здоров`я Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області листом №01.1-17/17/06/953 від 06.08.2025 року, ОСОБА_4 не звертався до закладів охорони здоров`я їм підпорядкованих.

18.09.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотаннями про обрання обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою та про дозвіл на його затримання з метою приводу в підготовче засідання для розгляду цього клопотання, оскільки обвинувачений не з`являється до суду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.09.2025 року задоволено клопотання прокурора про дозвіл на затримання обвинуваченого ОСОБА_4 з метою приводу. Надано дозвіл на затримання з метою приводу обвинуваченого ОСОБА_4 до Крюківського районного суду м. Кременчука для участі в розгляді клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури міста Кременчука ОСОБА_3 про обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_4 . Зупинили кримінальне провадження за №0000022 від 19.01.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, до розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 . Строк дії ухвали суду в частині надання дозволу на затримання обвинуваченого становить 6 місяців та спливає 18.03.2026 року.

23.10.2025 року, обвинувачений ОСОБА_4 був затриманий на підставі ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.09.2025 року та доставлений до суду.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 23.10.2025 року відновлено кримінальне провадження.

З огляду на наведені вище обставини суд також вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України: переховування від суду; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Проте обвинувачений не подав суду документи про свій сімейний стан, наявність дітей. При цьому обвинувачений повідомляв що користується програмою «Дія». Хоча він стверджував, що одружений, має дітей. Проте за змістом обвинувального акту, обвинувачений не одружений. В Єдиному державному реєстрі судових рішень наявні постанови суду про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо співмешканки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (справи №527/433/23, №527/726/23, 527/1493/23, № 697/791/22).

Обвинувачений не подав суду правовстановлюючих документів на підтвердження наявності у нього права власності на житло для застосування відбуття в ньому запобіжного заходу домашнього арешту. До суду не зверталися власники житлового приміщення з клопотанням про надання дозволу щодо використання належного їм приміщення для виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, в разі застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту. До суду не зверталися особи, що викликають довіру, із клопотанням про взяття обвинуваченого на поруки.

Хоча обвинувачений в підготовчому засіданні стверджував, що по закінченню іспитового строку був звільнений від відбуття покарання, призначеного вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.12.2022 року. Проте документально такий факт не підтвердив, а суд не виявив такої інформації в Єдиному державному реєстрі судових рішень. За відомостями ЄДРСР, ухвалою Глобинського районного суду Полтавської області від 07.09.2023 року у справі №527/1927/23, провадження № 1-в/527/66/23, відмовлено у задоволенні подання Кременчуцького районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області про вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання за вироком Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 13.12.2022 року відносно ОСОБА_4 .

Однак, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З підстав неявки обвинуваченого до суду протягом тривалого часу, з 10.02.2023 року навіть не закінчено підготовче провадження, чим порушуються права потерпілого на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Хоча в цей період обвинувачений проходив військову службу у період воєнного стану, проте суд враховує, що обвинувальний акт надійшов до суду 10.02.2023 року, а обвинувачений був мобілізований у серпні 2023 року, й неявка до суду протягом пів року до його мобілізації, - підтверджує факт його ухилення від суду, перешкоджання розгляду кримінального провадження іншим чином.

Інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти настанню вище перерахованих ризиків, а також не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього законом процесуальних обов`язків, оскільки обвинувачений очевидно ухилявся від суду, розуміючи, що в разі визнання його винуватим у вчиненні нового злочину під час іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком суду, він має понести покарання у виді позбавлення волі з реальним відбуттям, відповідно до вимог ст.71 КК України про призначення покарання за сукупністю вироків.

Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано.

Враховуючи викладене, існування доведених прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення в сфері злочинів проти власності, вчинене в умовах воєнного стану, під час іспитового строку звільнення від відбування покарання за попереднім вироком, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, зокрема за сукупністю вироків із застосуванням ст.71 КК України, ті обставини, що ОСОБА_4 будучи обізнаним про наявність даного кримінального провадження, перебував по даному кримінальному провадженню у розшуку, затриманий на підставі ухвали суду, відсутність даних щодо наявності міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого, права власності на житло. А тому суд застосовує до обвинуваченого запобіжний захід тримання під вартою на строк 60 днів.

Суд зобов`язаний на підставі ст. 183 ч.3, ч.4 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, визначити ОСОБА_4 заставу у кримінальному провадженні щодо злочину, в якому він обвинувачуються, а саме 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн. (3028 гр. х 20 = 60560 гр.), достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених КПК України, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України. Вказаний розмір застави не є завідомо непомірним для обвинуваченого, який є учасником бойових дій, вказував, що отримує пенсію у зв`язку з пораненням.

Отже, за викладених обставин, оцінюючи суспільну небезпечність та тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_4 , з метою запобігання ризиків, передбачених п.1, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням розміру застави.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

Клопотання прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу тримання під вартою задовольнити.

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, з моменту його затримання 23.10.2025 року до 21.12.2025 року включно.

Відповідно до ч.3, ч.4 ст.183 КПК України, визначити обвинуваченому ОСОБА_4 розмір застави двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 60560 грн. (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в Полтавській області, ЄДРПОУ: 26304855, МФО:820172, Банк: Державна казначейська служба України м. Києва, рахунок у форматі IBAN р/р UA0015950, призначення платежу запобіжний захід до спливу терміну тримання під вартою ОСОБА_4 .

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_4 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до суду;

2) не відлучатися без дозволу суду із населеного пункту, в якому він мешкає Полтавська область, Глобинський район, с. Балабушині Верби;

3) повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, які надають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Зобов`язати прокурора Кременчуцької окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_5 негайно повідомити близького родича обвинуваченого ОСОБА_4 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії даної ухвали з 23.10.2025 року до 21.12.2025 включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складений та оголошений 24.10.2025 року о 08:00 год.

Суддя ОСОБА_1