СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5082/24
пр. № 1-кп/759/478/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000497 від 04.02.2024 стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, українця, громадянина України, неодруженого, з середньо - спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 24.01.2005 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 186, ст. 304, ст. 70 75 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 3 роки, 15.08.2007 звільнення від відбування покарання скасовано та направлено для відбування покарання, звільнений 24.07.2012 умовно-достроково на термін 1 рік 6 місяців 28 днів;

- 16.03.2020 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі;

- 13.08.2020 Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч. 2 ст.70 КК України, на підставі ч. 4 ст. 70 КК призначено остаточне покарання до 4 років позбавлення волі;

- 28.10.2022 Шевченківським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, на підставі ч. 1, 4 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі, 03.11.2023 звільнений з місць позбавлення волі у зв`язку з відбуттям строку покарання;

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_7 , прокурора ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_11 , захисника ОСОБА_12 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення умисних корисливих кримінальних правопорушень, на шлях виправлення не став та маючи не зняту та не погашену в установленому законом порядку судимість, вчинив нове кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Так, 01.02.2024 приблизно о 22 годині 15 хвилини, ОСОБА_6 , проходячи повз буд. 11 по вул. Чорнобильській у м. Києві, помітив раніше невідомого йому потерпілого ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та між якими зав`язався діалог. В ході вказаного діалогу, потерпілий, який перебував в стані алкогольного сп`яніння, залишив на землі свою сумку кольору хакі, втративши за нею контроль.

В цей час, ОСОБА_6 , розуміючи, що потерпілий не спостерігає за своїми речами, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою збагачення, повторно таємно викрав вищевказану сумку, в середині якої знаходились особисті речі потерпілого, а саме: грошові кошти в сумі 5 167 доларів США,що відповідно до курсу НБУ становить - 194 086 гривень 48 копійок, 13 000 гривень, наручний годинник марки «Samsung Galaxy watch», моделі SM-R800, вартістю 2 075 гривень, бонусна картка «Fishka», яка матеріальної цінності не становить, чим завдав потерпілому ОСОБА_13 майнової шкоди на загальну суму 209 161 грн 48 коп.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Позиції сторін захисту та обвинувачення.

Прокурор у судовому засіданні вважав, що зібрані під час досудового розслідування докази є належними та допустимими, та в своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті. На думку прокурора, достеменно встановлено, що ОСОБА_6 міг та мав знати хто є власником гаманця, зокрема, з огляду на наявність документів потерпілого в сумці, а також тим фактом, що він був знайдений на місці конфлікту з потерпілим невдовзі після його закінчення. Разом з тим, ОСОБА_6 не намагався передати знайдене майно власнику, натомість відразу після закінчення конфлікту розпорядився грошовими коштами, що в сукупності свідчить саме про умисел на вчинення крадіжки. Прокурор просив суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 6 років 5 місяців. Обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, на думку прокурора, відсутні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України не визнав, надав покази за змістом яких в лютому 2024 року, точну дату не пам`ятає, він після роботи зустрівся зі своїм товарищем ОСОБА_14 біля магазину «Велмарт» по вул. Чорнобильській в м. Києві, де вони купили алкогольні напої, які в подальшому розпивали неподалік магазину, невдовзі до них приєдналась їхня знайома ОСОБА_15 , яка прийшла зі своєю дитиною, було близько 22 -00 год. Раптом він підслизнувся на сходинках та впав, замастивши одяг, тому вирішив піти додому перевдягнутися, разом з ним пішли ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та її дочка. На перехресті вул. Ірпінська та вул. Чернобильська в м. Києві вони переходили пішохідний перехід, в цей час їхню увагу привернула особа, яка стояла посеред проїжджої частини та поводила себе неадекватно, дочка ОСОБА_16 злякалась. Тоді він зробив цій особі зауваження, на що останній нецензурно вилаявся, між ними спалахнула словесна суперечка. Далі він разом зі своєю компанією пішов до хостелу, де мешкав, перевдягнувся, та вони ще деякий час перебував на вулиці, очікували поки випруться забруднені речі в пральній. Близько 24-00 год. пішли проводити ОСОБА_17 додому, після чого вирішили з ОСОБА_14 ще випити алкогольних напоїв, та коли проходили теж перехрестя на пішохідному переході побачив сумку -бананку, яка лежала біля парапету. Він підняв цю сумку, та вони з ОСОБА_14 відійшли до лавочки, оглянувши вміст сумки, він побачив всередині паспорт, партмоне чорного кольору, з якого виглядали гривні та було багато карток, під якими він побачив велику пачку грошей (п`ять тисяч доларів), з них він дав ОСОБА_14 дві тисячі доларів, після чого пішов додому. На запитання сторін повідомив, що коли зустрів потерпілого, то сумку на ньому не бачив, на фото в паспорті також не впізнав потерпілого як особу, яку зустрів раніше на пішохідному переході. Речі думав повернути, але грошові кошти наміру повертати не мав, розпорядився ними на власні потреби. Гроші в сумі дві тисячі доларів віддав ОСОБА_14 протягом півгодини після того як знайшов сумку. Зауважив, що потерпілому тілесних ушкоджень не наносив, крадіжку не вчиняв, бо речі знайшов, наслідки таких дій не усвідомлював, про скоєне шкодує. Вважає, що його дії кваліфіковано невірно, просив суворо його не карати. Звернув увагу, що його матір є особою з інвалідністю ІІ групи, та потребує його допомоги.

Захисник ОСОБА_12 у судових дебатах зазначив, що його підзахисний фактично частково визнав винуватість в пред`явленому обвинуваченні, зауважив, що у ОСОБА_6 не було умислу на крадіжку майна, оскільки речі потерпілого останній знайшов та не знав кому вони належать, просив суд перекваліфікувати дії обвинуваченого за ст.193 КК України та призначити останньому мінімально можливе покарання.

Під час судового розгляду захисником були заявлені клопотання про визнання доказів недопустимим, а саме протоколи пред`явлення особи для впізнання від 07.02.2024, від 09.02.2024, з тих підстав, що слідча дія проводилась за фотознімками ОСОБА_6 , а не безпосередньо; протоколи огляду місця події від 07.02.2024, від 06.02.2024 та протокол слідчого експерименту за участі ОСОБА_6 від 27.02.2024, з тих підстав, що вказані слідчі дії фактично є завуальованими допитами свідків ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , а також підозрюваного ОСОБА_6 .

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 надав покази згідно яких взимку 2024 року приблизно о 22 год. він зустрівся з обвинуваченим на перехресті вул. Чорнобильська та вул. Ірпінська в м. Києві, біля світлофору між ними виник словесний конфлікт, причини якого не пригадує. Біля обвинуваченого знаходилась особа чоловічої статті, з якою у нього зав`язалась бійка, під час чого він відчув удар по голові, а після того як прийшов до тями, виявив відсутність барсетки з речами. В наступному звернувся в поліцію та довідався, що його карткою «Fishka» скористались в магазині "АЛЛО". Зазначив, що в барсетці знаходилось портмане всередині якого були дисконтні та банківські картки, грошові кошти (5192 долара та приблизно 7434 грн.), також знаходились паспорт в шкіряній обкладинці та ідентифікаційний код. Оскільки пройшло багато часу він не пам`ятає точну суму грошей, але підтвердив, що в обвинувальному акті викладено все вірно. Також у нього зник годинник «Самсунг» та він згубив золотий хрестик, який був на ланцюжку у нього на шиї, ланцюжком його душили та він залишився у нього в руках. Підтвердив, що надавав слідчому скріншоти повідомлень про розрахунки в магазинах, що надходили на його мобільний телефон. Зазначив, що йому було повернуто наступне майно: паспорт, ідентифікаційний код, партмоне, 1000 доларів, годинник (на якому були заміненні ременці) та картки. Хто саме наносив йому тілесні ушкодження та забрав речі він не знає, вважає, що на місці події знаходилась ще одна особа чоловічої статі. Зауважив, що барсетка була схована всередині куртки, та особи, з яким у нього спочатку виник конфлікт не могли її попередньо побачити.

Згідно протоколу про прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.02.2024 потерпілий ОСОБА_13 повідомив, що 01.02.2024 року близько 22-40 год.за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильська,11, невідомі особи після бійки таємно викрали майно, а саме сумку кольору хакі з елементами камуфляжу сірого кольору, у якій знаходились шкіряне портмане чорного кольору з грошовими коштами в сумі 5147 доларів США, 13000 грн., банківські картки «Приватбанк», «Монобанк», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , та картка «Фішка», золотий хрестик (т.1, а.с.137)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 03.02.2024 з додатками (фототаблицею та план - схемою) слідчим було оглядуно ділянку місцевості, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Чорнобильська,11, а саме: асфальтобетована тротуарна доріжка вкрита плиткою сірого кольору, з правого боку доріжки розташований 10-ти поверховий будинок бежевого кольору, між будинком та доріжкою наявні дерева; з лівого боку тротуарної доріжки розташовані дерева та паркан сірого кольору, який відмежовує автомобільну дорогу від тротуару (т.1.а.с. 138-144).

Згідно протоколу огляду місця події 07.02.2024 з додатками (фототаблицею та відеозаписом, що міститься на диску, який було переглянуто в судовому засіданні), під час вказаної слідчої дії було оглянуто місце, де відбувся конфлікт потерпілого із обвинуваченим, а саме ділянка місцевості, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Чорнобильська, 13, де було виявлено особу чоловічої статі, який відрекомендувався як ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повідомив, що 01.02.2024 наглядно знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_21 , з яким у вечірній час 01.02.2024 ОСОБА_18 проводив час та вживав алкогольні напої, після конфлікту по вул. Чорнобильська в м.Києві передав йому грошові кошти в розмірі 1000 доларів США близько 23 год.00 хв. Також ОСОБА_18 повідомив, що під час конфлікту по вул. Чорнобильській його знайомий на ім`я ОСОБА_21 підійняв з підлоги сумку. В подальшому до ОСОБА_18 звернулись працівники поліції з приводу бійки по вул. Чорнобильській, після чого останньому стало відомо, що кошти які йому передав ОСОБА_21 , останній забрав з сумки, яку підібрав під час конфлікту. Також ОСОБА_18 добровільно в присутності понятих під відеозапис видав 10 купюр номіналом по 100 доларів США (т.1. а.с.145-154).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.02.2024 за участі свідка ОСОБА_18 , останній впізнав ОСОБА_22 як особу, з яким 01.02.2024 вживав алкогольні напої та в якого в подальшому виник конфлікт по вул. Чорнобильській, 11 у м. Києві з невідомим чоловіком ( т.1. а.с.155-157).

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2024 за участі свідка ОСОБА_19 , остання впізнала ОСОБА_22 як особу, з яким 01.02.2024 приблизно о 22 год. відпочивала біля магазину «Велмарт» по вул. Чорнобильській, 16/80 у м. Києві та у якого в подальшому виник конфлікт з невідомим чоловіком ( т.1. а.с.158-160).

Відповідно до висновку експерта судово товарознавчої експертизи № 543, ринкова вартість, з урахуванням зносу, не поданого на дослідження майна, належного потерпілому ОСОБА_13 станом на 01.02.2024 року, а саме: наручний годинник марки «Samsung Galaxy watch», моделі SM-R800, становить 2 075 гривень (т.1. а.с. 162-168).

На запит органу досудового розслідування ТОВ «АЛЛО» надало копію чеку від 02.02.2024 про продаж об 18:13:01 год. товару (телефон марки «Xiaomi Redmi note 12 S», навушники «JBL», «АНХ захисна плівка») на загальну суму 10458 грн. в магазині за адресою: м.Київ, пр. Берестейський, буд.47-а, прим.№2, та відеозапис з камер відеоспостереження магазину ТОВ «АЛЛО», яке поміщено на диск (т.1. а.с. 169-171).

Згідно протоколу огляду відеозапису від 20.02.2024 та при перегляді відеозапису з камер відеоспостереження магазину ТОВ «АЛЛО» в судовому засіданні, вбачається як особа чоловічої статі, віком приблизно 35-40 років, одягнена в куртку чорного кольору з капюшоном, темні штани та кросівки, зовні схожий на ОСОБА_6 , 02.02.2024. заходить до приміщення магазину «АЛЛО», що по пр. Берестейський, буд.47-а в м. Києві, та починає оглядати наявний товар на стелажах з технікою. Після чого, обравши для себе товар, підходить до каси для розрахунку, при цьому тримає в правій руці предмет чорного кольору, зовні схожий на портмане. З метою розрахунку він відкрив портмане, всередині якого по обидві сторони наявні відділи з картками. Після чого чоловік дістав грошові кошти та почав їх перераховувати, потім знові відкрив гаманець, з якого дістав предмет ззовін схожий на картку та надав її для огляду продавцю магазину (т.1. а.с.172-176).

Згідно скріншоту з телефону, який був наданий потерпілим ОСОБА_13 , вбачається, що в магазині «АЛЛО» було здійснено транзакцію на суму 10 458 грн. 02.02.2024 о 18:12 год. за адресою: пр. Берестейський, буд.47-а в м. Києві (т.1. а.с.177)

Відповідно до протоколу огляду місця події від 06.02.2024 з додатками (фототаблицею та відеозаписом, що міститься на диску, який було переглянуто в судовому засіданні), під час вказаної слідчої дії було оглянуто ділянку місцевості, що знаходиться за адресою: м.Київ, вул. Чорнобильська, 13. Під час вказаної слідчої дії присутня особа, яка представилась ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому роз`яснено положення ст.63 Конституції України. ОСОБА_6 повідомив, що має при собі речі та документи, які йому не належать, та надав паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_13 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру на ім`я ОСОБА_13 , копію вказаної довідки, посвідчення про приписку видану на ім`я ОСОБА_13 , банківські карти банку «Пумб», «Приватбанк»; гаманець чорного кольору, всередині якого наявна картка банку «Монобанк», бонусні картки; наручний годинник марки «Samsung Galaxy watch», моделі SM-R800, з чорним ременем; чохол від телефону прозорого кольору; мобільний телефон марки «Redmi note» чорного кольору в чорному чохлі, який розміщений в коробці, де також знаходиться чек про покупку вказаного телефону та заява приєднання № 83/0287656 від 02.02.2024, в якому вказані дані страхувальника - ОСОБА_6 , та назва застрахованого майна: телефон марки «Xiaomi Redmi note 12 S». ОСОБА_6 повідомив, що 01.02.2024 приблизно о 22 год. 40 хв.,перебуваючи за адресою: м.Київ, вул. вул. Чорнобильська, 11, зустрів раніше незнайомого йому чоловіка , який перебував у нетверезому стані, під час спілкування з яким виникла сутичка, в результаті якої в останнього випала сумка - бананка комуфляжного кольору, яку ОСОБА_6 підібравав та залишив собі. Оглянувши пізніше сумку, він виявив в ній гаманець чорного кольору з банківськими картками та грошовими коштами у сумі 5000 доларів номіналом по 100 доларів та 6000 грн. номіналом по 100 грн., також був наявний паспорт, посвідчення водія та годинник, які він залишив при собі, грошові кошти витратив на власні потреби, придбавши мобільний телефон та чохли. Вказані речі ОСОБА_22 добровільно видав слідчому (т.1. а.с.178-193).

Згідно протоколу огляду від 08.02.2024 слідчим було оглянуто документи та речі , які добровільно надав ОСОБА_22 (т.1. а.с.194-196).

Відповідно до протоколу проведення слідчого експеременту від 27.02.2024 за участі підозрюваного ОСОБА_6 та відеозапису вказаної слідчої дії, який був переглянутий в судовому засіданні, ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Чорнобильська, 11, повідомив та відтворив обставини події, зазначивши про те, того дня він розпивав із знайомими алкогольні напої біля магазину «Велмаркет», вони побачили незнайомого чоловіка, який перебував в стані алкогольного сп`яніння та поводив себе неадекватно, ОСОБА_6 зробив йому зауваження щодо його поведінки, виникла словесна суперечка. В наступному, він побачив сумку (бананку) на іншій стороні дороги біля забору, яку він підняв та заховав під свою куртку, попрямувавши додому, де оглянувши вміст сумки він виявив грошові кошти в сумі приблизно 5 тис. доларів, з який 2 тис. доларів віддав знайомому. В подальшому вони розішлись по домівках. (т.1. а.с.197-202).

Згідно виписки про офіційний курс гривні до іноземних валют від 01.02.2024, 1долар США =37.5627 грн. (т.1. а.с.203).

Свідок ОСОБА_18 в ході допиту пояснив, що в лютому 2024 року після роботи він зустрівся з ОСОБА_6 та ОСОБА_23 , з якими разом випивали. ОСОБА_24 була з дитиною. Під час спільного дозвілля ОСОБА_6 впав та замастив одяг, тому вони пішли до його місця проживання, щоб він перевдягнувся. На перехресті побачили чоловіка, який перебував у стані алкогольного сп`яніння та поводив себе неадекватно, у ОСОБА_6 виникла словесна суперечка з останнім, бійки не було. В цей час він разом з ОСОБА_24 перейшли дорогу та знаходились від ОСОБА_6 приблизно на відстані 10-12 м. В наступному вони пішли в хостел, де ОСОБА_6 перевдягнувся та вони пішли в магазин за пивом. По дорозі, біля бардюра на початку проїжджої частини по вул.Чорнобильській в м. Києві, де мав місце конфлікт з незнайомим йому чоловіком, ОСОБА_6 підняв сумку та поклав її під куртку. В наступному, оскільки діяла комендантська година, вони розійшлись по домівках. Не звернув уваги на те який вигляд мала сумка, як нею розпорядилися йому не відомо. Разом з тим, у той же вечір ОСОБА_6 дав йому грошові кошти в сумі 1000 доларів, сказавши, щоб вони побули у нього, де останній взяв такі кошти він не знає, про їхнє походження не запитував. Вказані кошти він в наступному віддав поліції в ході слідчих дій.

Оцінка наданих доказів, позицій сторін, показань обвинуваченого, а також висновки суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у пред`явленому обвинуваченні.

Оцінюючи зазначені вище докази, кожний окремо, відповідно до вимог ст.ст.85, 86, 94, 98, 99 КПК України, суд вважає, що відомості, які вони містять, є допустимими доказами, оскільки під час досудового розслідування вони отримані в порядку встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України. Крім того, вони також є належними доказами, оскільки прямо підтверджують існування фактів та обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, а також інших обставин, які мають значення для даного кримінального провадження та не викликають сумнівів щодо їх достовірності.

Від допиту свідка ОСОБА_19 сторона обвинувачена та сторона захисту відмовились і така відмова була прийнята судом.

Стосовно клопотань сторони захисту щодо недопустимості доказів, суд зазначає наступне.

Згідно ст.87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов; отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження; порушення права особи на захист; отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права; порушення права на перехресний допит. Недопустимими є також докази, що були отримані: з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні; після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії; під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.

Суд вважає клопотання захисника про визнання доказів недопустимими, а саме протоколу пред`явлення особи для впізнання від 07.02.2024 за участі свідка ОСОБА_18 , та протоколу пред`явлення особи для впізнання від 09.02.2024 за участі свідка ОСОБА_19 , безпідставним з огляду на положення ч. 6 ст. 228 КПК , згідно яких за необхідності впізнання може проводитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті. Проведення впізнання за фотознімками, матеріалами відеозапису виключає можливість у подальшому пред?явлені особи для впізнання.

Отже, жодних імперативних вимог щодо пред?явлення для впізнання виключно безпосередньо самої особи, а не її фотознімків законодавством не передбачено, так само й обов?язковість обґрунтування слідчим необхідності проведення впізнання саме за фотознімками. Аналогічна позиція викладена у постанові від 26.11.2020 року Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справі № 742/2200/19 від 26.11.2020.

Доводи захисника про недопустимість як доказів протоколів огляду місця події від 07.02.2024, від 06.02.2024, протоколу проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 від 27.02.2024, є неспроможними, оскільки вказані протоколи відповідають вимогам ст.104, ст.237,ст.240 КПК України, вказані слідчі дії проводились в присутності потятих, в учасників було з`ясовано чи їм зрозумілі їхні права та обов`язки, жодних зауважень не надходило. Під час огляду місця події 06.02.2024 та 07.02.2024, відповідно до ч.5 ст. 237 КПК України, слідчим були вилучені речі та документи, які мають значення для кримінального провадження та які добровільно були надані ОСОБА_6 та ОСОБА_18 , а під час слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_6 , останній відтворив обставини події, продемонструвавши, зокрема, де перебував він, потерпілий під час конфлікту, яким чином він заволодів сумкою, належною потерпілому, а відтак твердження захисника, що вказані слідчі дії є завуальованим допитом вказаних вище осіб є безпідставними.

Отже, стороною захисту не наведено аргументів та не надано доказів порушення прав і свобод людини під час досудового розслідування цього кримінального провадження, докази, які були враховані судом при встановлені фактичних обставин кримінального правопорушення, узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду і не викликають сумніву в законності їх отримання.

Суд критично ставиться до позиції сторони захисту про невинуватість та вважає її такою, що направлена на пом`якшення або уникнення кримінальної відповідальності, доводи обвинуваченого є хибними, спростовуються сукупністю досліджених і покладених в основу вироку доказів.

Так, заволодівши сумкую потерпілого, обвинувачений не вжив будь-яких активних заходів щодо повернення майна власнику, не звернувся до правоохоронних органів, при цьому володів документами потерпілого (паспортом громадянина України, довідкою про присвоєння ідентифікаційного коду), а навпаки, фактично одразу розпорядився майном, віддавши частину грошових коштів знайомому ОСОБА_18 , та наступного дня придбав собі у магазині «АЛЛО» мобільний телефон та аксессуари до нього. Вказане безумовно свідчить про спрямованість умислу ОСОБА_6 саме на заволодіння та подальше розпорядження майном потерпілого.

У той же час, суд зазначає, що версія обвинуваченого стосовно заволодіння майном потерпілого не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовується, зокрема, показами потерпілого, який пояснив, що коли прийшов до тями після конфлікту, то не виявив на місці події своєї сумки з речами; протоколом проведення слідчого експеременту від 27.02.2024 та протоколом огляду місця події 07.02.2024, де під час вказаних слідчих дій підозрюваний ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_18 на місці події повідомили, що сумка була піднята ОСОБА_6 майже одразу після конфлікту з потерпілим.

З огляду на це суд критично оцінює покази свідка ОСОБА_18 , надані в судовому засіданні, в частині того, що ОСОБА_6 підняв сумку вже на зворотній дорозі із хостелу на місці, де попередньо був конфлікт з незнайомим йому чоловіком.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає правових підстав для кваліфікації дій ОСОБА_6 за ст. 193 КК України, яка передбачає кримінальну відповідальність за незаконне привласнення особою знайденого або чужого майна, що випадково опинилося у неї.

Крім того, зазначеною нормою КК України передбачено відповідальність за привласнення чужого майна або скарбу, які мають особливу історичну, наукову, художню чи культурну цінність, яким безумовно не є перелічене вище майно, що належить потерпілому ОСОБА_13 .

Також суд зауважує, що згідно правової позиції, викладеної у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 23 червня 2020 року у справі №128/984/17 за нормативним визначенням крадіжка це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна.

З огляду на викладене, пред`явлене ОСОБА_6 обвинувачення знайшло своє повне підтвердження в ході судового розгляду.

Правова кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_22 .

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, що згідно положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому суд зазначає, що під кваліфікуючою ознакою повторності згідно ст. 32 КК України, розуміють, вчинення двох або більше кримінальних правопорушень, передбачених тією самою статтею або частиною статті Особливої частини цього Кодексу. Водночас, у статтях 185, 186 та 189-191 повторним визнається кримінальне правопорушення, вчинене особою, яка раніше вчинила будь-яке із кримінальних правопорушень, передбачених цими статтями або статтями 187, 262 цього Кодексу.

Так, ОСОБА_6 раніше судимий за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України. Таким чином, при кваліфікації його дій за злочин, скоєний у даному кримінальному провадженні, судимість за вироком Шевченківського районного суду м.Києва від 28.10.2022, яка наразі не погашена та не знята, утворює повторність.

Окрім цього, при кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_6 суд зазначає, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 з 24.02.2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався та який діє на даний момент, тобто правовий режим воєнного стану діяв на час вчинення вказаного вище діяння.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України віднесено до категорії тяжкого злочину, відношення обвинуваченого до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за кримінальні правопорушення проти власності та злочин вчинив невдовзі після звільнення з місць позбавлення волі, неодружений, непрацевлаштований, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря - нарколога не перебуває, характеризується посередньо.

Обставин, які згідно ст. 66 КК України пом`якшують покарання, та обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжуюють покарання ОСОБА_6 , судом не встановлено.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що виправлення та перевиховання ОСОБА_6 без ізоляції від суспільства неможливе та вважає за потрібне призначити йому покарання в межах, передбачених санкцією ч. 4. ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 2 (два) місяці.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Ухвалою суду від 24.07.2025 обвинуваченому ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого надалі неодноразово продовжувався та який спливає 14 грудня 2025 року.

З огляду на призначене ОСОБА_6 покарання, беручи до уваги відомості про особу обвинуваченого, його процесуальну поведінку, обставини вчинення кримінального правопорушення, суд вважає за необхідне залишити без змін застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Згідно ч.2 ст. 124 КПК України процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 200 грн. 00 коп. (звіт про фактичні витрати на проведення експертизи №543) слід стягнути з обвинуваченого.

Цивільний позов не заявлено.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку статті 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років 2 (два) місяці.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту його фактичного затримання, тобто з 23 липня 2024 року, зарахувавши у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишити застосований до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні в розмірі 200 (двісті) грн. 00 коп.

Речові докази:

-гаманець чорного кольору, бонусну картку магазину «Новус» N?690566, клубну картку «Марафон», бонусну картку «Еліцентр», бонусну картку ресторану «Козацька рада» N?1981, бонусну картку «Фішка» магазину «Алло» N?552, бонусну картку магазину «Miraton club» N? 043787 , бонусну картку магазину «Метро», видану на ім?я ОСОБА_13 , банківську картку банку «Приватбанк» «Золота «Універсальна»» N? НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, виданий на ім?я ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; посвідчення про приписку, видане на ім?я ОСОБА_13 , довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, видану на ім?я ОСОБА_13 , посвідчення водія, видане на ім?я ОСОБА_13 , годинник з чорним ременем на якому наявний надпис «Samsung GALAXY WHATCH», sin: RSAMSO111ZN, модель-SM-R800; грошові кошти в сумі 1000 доларів США, купюрами по 100 доларів; банківську картку банку «Пумб» N? НОМЕР_3 , банківську картку «Монобанк» N? НОМЕР_4 ,чохол чорного кольору та прозорий чохол для мобільного телефону; коробку, білого кольору, на якій зображено фото мобільного телефону та надпис «Samsung Note 12S», вказаний sin: НОМЕР_5 , imei1: НОМЕР_6 , iмei2: НОМЕР_7 , в середині якої розміщений мобільний телефон марки «Samsung Note 12S», чорного кольору, sіn: НОМЕР_5 , imei1: НОМЕР_6 , імеі 2: НОМЕР_7 ; заява приєднання N? 83/0287656 до договору добровільного страхування майна, передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_13 , залишити останньому.

-DVD - R диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, які розміщенні в приміщенні магазину «АЛЛО» за адресою: м.Київ, пр. Берестейський, буд.47-а, - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити присутнім учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1