Дата документу 18.09.2025
Справа № 334/7805/25
Провадження № 1-кс/334/2360/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2025 року слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погоджене прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0005612 від 25 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя Запорізької області, громадянина України, який має повну середню освіту, одруженого, який має на утриманні трьох малолітніх дітей, військовослужбовця, який перебуває на посаді бойового медика 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 вересня 2025 року слідчий СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу за мобілізацією на посаді бойового медика 1 розвідувального взводу розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 14 лютого 2024 року, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилитися від військової служби, самовільно залишив місце служби, а саме, розташування тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 біля населеного пункту АДРЕСА_3 . Свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби до 27 липня 2025 року.

Таким чином ОСОБА_5 підозрюється у дезертирстві, а саме, самовільному залишенні місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

16 вересня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

16 вересня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КК України, а саме, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, існує ризик, що підозрюваний ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки не має стійких соціальних зв`язків та не має офіційного джерела доходу, що може сприяти нез`явленню останнього за викликом слідчого, прокурора та суду.

З огляду на те, що підозрюваному загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість продовження вчинення останнім злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України.

Крім того, не перебуваючи під вартою ОСОБА_5 , як особа, що не має підстав для звільнення з військової служби, зобов`язаний буде повернутися до підрозділу, в якому він проходить службу, тобто до місця, де також проходять службу свідки, що беззаперечно створить умови для здійснення тиску на них.

Підозрюваний проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя.

За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваного свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування виключного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети визначеної, у ст. 177 КПК України, наразі можливе виключно шляхом взяття під варту ОСОБА_5 .

Сторона обвинувачення акцентує увагу суду, що під час розгляду клопотання відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість перебування ОСОБА_5 під вартою, немає, відсутні докази і наявності в останнього міцних соціальних зв`язків, інших даних, які б переважили ризики передбачені ст. 177 КПК України.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , його майновий стан, а також те, що поведінка підозрюваного спрямована на завдання шкоди авторитету правоохоронних органів та ЗСУ в цілому, з огляду на військову загрозу державі з боку російської федерації, та те, що існує суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу є недоцільним.

З наведених підстав просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів без визначення розміру застави.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання. Пояснив, що має усі законні підстави бути звільненим з військової служби, оскільки має трьох дітей, його дії були зумовлені ситуацією, що склалася за місцем служби. Весь цей час проживає постійно зі своєю сім`єю. З часу здійснення досудового розслідування жодного разу не допустив невиконання вимог слідчого, постійно з`являвся за повістками, за направленням слідчого проходив медичну комісію. Просив відмовити в задоволенні клопотання у повному обсязі.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вказуючи на недоведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні, оскільки ОСОБА_5 з часу залишення місця служби знаходився за місцем свого постійного проживання, не переховувався, з`являвся за усіма повістками слідчого. З`явившись в черговий раз до слідчого 16.09.2025, він безпідставно був затриманий в кабінеті слідчого в порядку ст.208 КПК України як особа, яку застали під час вчинення злочину. При цьому, у повідомленні про підозру час вчинення інкримінованого правопорушення не відповідає змісту матеріалів досудового розслідування, дані про особу підозрюваного слідчим зазначені невірно як у повідомленні про підозру, так і у клопотанні, що розглядається. Оскільки жодних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не існує, а більш м`який запобіжний захід не може бути застосовано в силу закону, просить відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного і його захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, 25.07.2024 до ЄРДР внесено відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України (кримінальне провадження №0005612) на підставі повідомлення командира військової частини НОМЕР_1 від 13.06.2024 про вчинення військовослужбовцем ОСОБА_5 дій, які мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Постановою заступника керівника Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 03.01.2025 підслідність кримінального провадження визначена Запорізькому РУП ГУНП в Запорізькій області.

Слідчий СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_7 27.07.2025 відібрала пояснення у громадянина ОСОБА_5 , який пояснив, що 14.02.2024 він залишив місце служби у зв`язку з тим, що були конфліктні ситуації з начальницьким складом, та останні відмовлялись підписувати рапорт на звільнення. Від проходження подальшої служби не відмовляється.

За направленням слідчого ОСОБА_5 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення фактичного стану здоров`я та придатності для подальшого проходження військової служби. Згідно з поясненнями слідчого, ОСОБА_5 визнаний придатним для подальшого проходження військової служби.

Також ОСОБА_5 особисто отримав повістки про виклик до СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області для участі в слідчих діях на 30.07.2025, 31.07.2025, 01.08.20253, 04.08.2025, 05.08.2025.

Згідно з поясненнями слідчого, у вказані дати ОСОБА_5 до СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області не з`являвся за її вказівкою, оскільки проведення слідчих дій не планувалося.

12 вересня 2025 року слідчим було проведено допит в якості свідків командира роти ОСОБА_9 , заступника командира роти ОСОБА_10 , головного сержанта-командира відділення ОСОБА_11

16 вересня 2025 року о 15-00 год. ОСОБА_5 був затриманий у кімнаті проведення слідчих дій Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області в порядку ст. 208 КПК України. Підстави затримання цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення. Згідно пояснень слідчого, 16 вересня 2025 року ОСОБА_5 самостійно з`явився за викликом слідчого.

16 вересня 2025 року о 18-43 год. ОСОБА_5 , в присутності захисника, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч.4 ст. 408 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення (злочину), підтверджується протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , актом службового розслідування, проведеного посадовими особами військової частини НОМЕР_1 за фактом самовільного залишення військової частини солдатом ОСОБА_5 .

Нормами ч.2 ст.177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, зокрема, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Разом з тим, тяжкість покарання, яка загрожує підозрюваному у разі доведеності його вини у вчиненні інкримінованого правопорушення, не доводить існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням встановлених обставин справи, даних про особу підозрюваного, суд дійшов висновку про недоведеність існування ризиків, що підозрюваний буде переховуватись від органів досудового розслідування/суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинить інше кримінальне правопорушення чи продовжить кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, при розгляді клопотання слідчим суддею враховується, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою раніше не судимою, одружений, від шлюбу має трьох малолітніх дітей, проживає постійно разом із сім`єю за адресою АДРЕСА_2 , де проживав і з часу залишення місця служби. Згідно з його поясненнями, від проходження подальшої служби не відмовлявся.

Розуміючи суть кримінального провадження, яке розслідується, за фактом залишення ним місця служби, не допустив невиконання жодної вимоги слідчого, з`являвся за усіма повістками до слідчого, за направленням слідчого ОСОБА_5 пройшов медичний огляд військово-лікарською комісією з метою встановлення фактичного стану здоров`я та придатності для подальшого проходження військової служби.

В судовому засіданні слідчим та прокурором жодним чином не наведено обґрунтованих доводів, з посиланням на належні та допустимі докази, що дають слідчому судді підстави вважати, що у разі не обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде ухилятися від органів досудового розслідування чи суду, буде незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні та може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

За обставин наведених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що наведені дані в своїй сукупності дають підстави вважати, що застосування до ОСОБА_5 такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою є невиправдано суворим запобіжним заходом.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку про відмову в задоволені клопотання про застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки не встановлено наявності ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу.

Керуючись ст. 176-178, 183, 184, 194 КПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , погодженого прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_8 , у кримінальному провадженні №0005612 від 25 липня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти в залі суду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили але не зупиняє її виконання.

Оголошення повного тексту ухвали о 10-00 год. 19.09.2025.

Слідчий суддя: ОСОБА_1