ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/1439/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: продовження строків тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000090 від 30.01.2021 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 5 статті 27 частиною 4 статті 190, частиною 4 статті 190 (чинна до 11.08.2023), частиною 2 статті 209, частиною 5 статті 27 частиною 3 статті 358 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженню №0000090 від 30.01.2021, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 (в редакції до 11.08.2023), ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, але не пізніше проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, із одночасним визначенням застави в межах розмірів, передбачених ч.5 ст.182 КПК України, а саме: в сумі 908400 грн.

У разі внесення застави у визначеному розмірі, ОСОБА_6 з -під варти звільнити, покласти наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України

(у разі наявності).

Встановлено строк дії ухвали з 04.11.2025 р. по 02.01.2026 , але не більш ніж до початку підготовчого судового засідання.

В обґрунтування прийнятого рішення враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190,ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358 КК України КК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 України є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо ОСОБА_6 на більш м`який, а тому наявна необхідність у збереженні такої міри запобіжного заходу як тримання під вартою.

Також з урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, слідчим суддею визначено, сума застави 908 400 гривень буде достатньою та необхідною для забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї процесуальних обов`язків.

На вищевказану ухвалу слідчого судді захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яка містить прохання про скасування оскаржуваної ухвали та про постановлення нової про обрання щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з позбавленням волі.

У разі ж відмови у скасуванні ухвали у повному обсязі, просить визначити заставу у виді - вісімдесят розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

В обґрунтування своїх апеляційних вимог посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, вважає її прийнятою за відсутності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, що їй інкримінуються, а також за відсутності ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрювана ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, що є наслідком поверхневого дослідження слідчим суддею матеріалів наданих стороною обвинувачення.

Також захисник посилається на те, що нібито підставою для внесення відомостей до ЄРДР за № 0000090 від 30.01.2021 за частиною 4 статті 358 КК України була заява ОСОБА_9 про використання невстановленою особою завідомо підробленого документа. Однак, копія цієї заяви не фігурує в жодному процесуальному документі. ОСОБА_9 протягом всього часу так і не був допитаний, що дає обгрунтовані підстави вважати, що його заява про вчинення кримінального правопорушення, є підробленою.

Вказує, що слідчим та прокурором із розумною необхідністю, на даній стадії кримінального провадження, не доведено наявність обставин, які дозволяють стверджувати про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України.

Крім того, наголошує на відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які є підставою для застосування стосовно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, що не було враховано слідчим суддею.

Зазначив, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи особою похилого віку, пенсіонеркою, впродовж останніх двох десятиріч була зареєстрована та постійно проживала у м. Харкові, що підтверджується відповідними записами у її паспорті громадянки України.

Мешкаючи тривалий час у м. Харкові вона налагодила стійкі соціальні зв`язки, які зокрема, але не виключно виразилися у тому, що вона вже впродовж декількох останніх років проживає однією родиною із ОСОБА_10 , здійснюючи постійний догляд за останнім.

Також, наголошує, що оскільки син ОСОБА_6 ОСОБА_11 постійно мешкає у м. Харкові, підозрювана, будучи особою похилого віку, не матиме можливості самостійно переїхати ані за межі м. Харкова, ані за межі України.

Просить врахувати також відсутність у ОСОБА_6 попередніх судимостей та притягнень до кримінальної відповідальності.

Крім того, апелянт зазначає про непомірність запропонованого слідчим та прокурором розміру застави.

Прокурор, підозрювана та ї захисник про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином, жодних заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, не надходило. На особистій участі також не наполягали.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши надані матеріали кримінального провадження разом з апеляційною скаргою, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Слідчий суддя дійшов вірного висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у скоєнні злочину, та наявності ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В обґрунтування клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 , слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 1 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на переконання слідчого, у сукупності із тяжкістю покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою відповідає вимогам пп. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам ст. 196 КПК України (т. 3 а.с. 341-343).

З висновками слідчого судді щодо доведеності обґрунтованості підозри, наявності ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та необхідності продовження застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою погоджується і апеляційний суд.

Доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та про необґрунтоване застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неспроможними, оскільки саме такий запобіжний захід був застосований до підозрюваної попередньою ухвалою.

Належного обґрунтування на інші нові обставини, які б свідчили про те, що заявлені ризики зменшились та не виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_6 під вартою, апеляційна скарга не містить.

Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 1 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 190 (чинна до 11.08.2023), ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України, є неспроможними

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1(c), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою продовження тримання під вартою ОСОБА_6 є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007). Матеріали кримінального провадження, на які послався слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення обгрунтованою. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ: у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14.03.1984 Суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Більш того, у пункті 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.2007 - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також, не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (рішення у справі "Єчюс проти Литви" (Jecius v. Lithuania), N 34578/97, п.93, ECHR 2000-IX).

За викладених обставин у сукупності, апеляційний суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у виді продовження тримання підозрюваної під вартою на даному етапі досудового розслідування в повній мірі відповідає меті його застосування забезпеченню виконання підозрюваною покладних на неї процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_6 є недостатнім.

Ст. 198 КПК України чітко регламентує, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального провадження.

Кваліфікація скоєного може бути змінена лише в порядку передбаченому КПК України, під час досудового розслідування, а всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, вірність кваліфікації скоєного, питання винності чи не винності ОСОБА_6 в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

При розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваної слідчий суддя врахував сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; наявність ризиків, передбачених пп. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України; дані про особу підозрюваної; вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожуватиме йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_6 з чим погоджується і апеляційний суд.

Слідчим та прокурором доведена наявність обставин, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою, або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Слідчим суддею вимоги ч. 1 ст. 197 КПК України дотримано.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Дана норма є імперативною.

Не дотримання вимог, ч. 3 ст. 295 КПК України, з боку слідчого чи прокурора не є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді і не є підставою для не розгляду слідчим суддею клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали.

З вказаних підстав, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

Висновок суду щодо необхідності продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою до вказаного строку ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою, а наведені в клопотанні обставини перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії ухвали про тримання підозрюваної під вартою.

Доводи захисника щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України не підтверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Керуючись положеннями ст. 182 КПК України, при постановленні ухвали про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з урахуванням підстав та обставин, передбачених ст. 177, 178 КПК України, які викладені у мотивувальній частині ухвали, слідчий суддя обґрунтовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні як альтернативний запобіжний захід.

Враховуючи вищевикладені обставини у сукупності, колегія суддів вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 300 (триста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень, яку встановив слідчий суддя, буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваною ОСОБА_6 покладених на неї обов`язків та розмір визначеної слідчим суддею застави не є завідомо непомірним для підозрюваної і межах вимог ч. 4 ст. 182 КПК України.

Доводи захисника в апеляційній скарзі на те, що підозрювана ОСОБА_6 раніше не судима, не притягалася до кримінальної відповідальності, їй не було повідомлено у вчиненні іншого кримінального правопорушення, не спростовують вірність висновків слідчого судді.

За таких обставин, ухвала слідчого судді постановлена обґрунтовано, належним чином мотивована, відповідає вимогам КПК України, а тому підстав для її скасування з приводів зазначених в апеляціях колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів,-

П ОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 04 листопада 2025 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий -

Судді-