Провадження № 1-кп/201/37/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0016900 від 22 серпня 2025 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває обвинувальний акт за матеріалами кримінального провадження, що зареєстровані в Єдиному реєстрі досудових розслідувань № 0016900 від 22 серпня 2025 року, і реєстр матеріалів досудового розслідування у відношенні ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, оскільки останній обвинувачується у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, покарання за яке перебачено у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, тож, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним, може переховуватись від суду з метою уникнення покарання, може незаконно впливати на свідків, маючи доступ до зброї, зможе вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, при цьому більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, просила також не визначати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Обвинувачений заперечував проти клопотання, оскільки обвинувачення є надуманим.

Захисник підтримав позицію свого підзахисного та просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження тримання обвинуваченого під вартою, оскільки ризики, на які посилається прокурор, не доведені та є лише припущенням прокурора, проте, в разі продовження судом строків тримання під вартою обвинуваченого просив визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Суд, заслухавши думку учасників справи, вивчивши клопотання прокурора, приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України обставиною, яка є підставою для продовження строку тримання під вартою є те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу, відповідно до ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, а також вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення є одними з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Між тим, приписами ч. 8 ст. 176 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Під час вирішення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку дії міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд ураховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі строком від 5 до 10 років. Тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, а також те, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем, може вплинути на показання свідків, які є військовослужбовцями та ще не надали свої показання безпосередньо суду, що беззаперечно свідчить про наявність ризиків переховування від суду та незаконного впливу на інших учасників процесу, а також перешкоджанню кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Також суд ураховує, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Підставами продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , тяжкість кримінального правопорушення, в якому він обвинувачується,.

З урахуванням характеру висунутого обвинувачення, та характеру дій, які інкримінуються обвинуваченому, достатньо підстав вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання останнього винним у інкримінованому злочині, обвинувачений може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити нові правопорушення, що виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

За таких обставин суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

Що стосується визначення альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд зазначає наступне.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачений вичерпний перелік, коли суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

Так, у відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, а стороною захисту не доведена можливість виконання обвинуваченим процесуальних вимог, розмір застави суд не визначає, оскільки застосування застави не відповідатиме тяжкості та характеру вчиненого злочину.

Отже, у задоволенні клопотання захисника про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 77, 176, 178, 183, 331, 369 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 12 квітня 2026 року, без визначення розміру застави.

Відмовити у задоволенні клопотання захисника про застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Повний текст ухвали проголошено о 14 годині 30 хвилин 13 лютого 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1