Провадження 1кп-932/701/24
Справа 233/1845/24
УХВАЛА

Іменем України

3 грудня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра

у складі:

Головуючого-судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

за участю:

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000069, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Димитрова Донецької області, громадянки України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Костянтинівка Донецької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ

У провадженні Шевченківського районного суду міста Дніпра перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України. Щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який ухвалою суду від 07.10.2025 року продовжений на строк шістдесят діб, тобто до 05.12.2025 року включно.

Прокурором заявлене клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят діб з тих підстав, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, з конфіскацією майна, він офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, а також, враховуючи те, що м. Костянтинівка Донецької області, де мешкав ОСОБА_7 до затримання, знаходиться у безпосередній близькості до території проведення бойових дій та тимчасово неконтрольованої окупованої території України, існують ризики, що ОСОБА_7 може ухилитися та переховуватися від суду, може знищити або сховати речі та документи, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчинити інше кримінальне правопорушення. Застосування більш м`якого запобіжного заходу вважав недоцільним, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та процесуальних рішень.

Захисник адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання прокурора і просив обрати інший більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою з тих підстав, що ризики з часом розгляду справи змінюються, оскільки судом досліджуються докази і тільки тривалий час розгляду справи та неможливість обвинуваченого перебувати у м. Костянтинівка, оскільки там проходять бойові дії, не є підставою для продовження знаходження його під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав позицію захисника.

Захисник адвокат ОСОБА_5 та обвинувачена ОСОБА_6 просили вирішити клопотання прокурора на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників процесу, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 до розгляду кримінальної справи по суті на строк шістдесят днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважає необхідним відмовити, виходячи з наступного.

ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі строком до дванадцяти років, з конфіскацією майна, він офіційно не працює, тобто не має постійного джерела доходу, а також, враховуючи, що його місце проживання повідомлене сторонами під час розгляду справи - м. Костянтинівка Донецької області, яке знаходиться у безпосередній близькості до території проведення активних бойових дій та тимчасово неконтрольованої окупованої території України, і на цей час за зазначеною адресою власник квартири матір обвинуваченого не проживає, перебування у м. Костянтинівці наразі є небезпечним, а також з врахуванням досліджених судом доказів та стадії процесу, реально існують обґрунтовані ризики, що він може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або іншим чином буде перешкоджати кримінальному провадженню.

Суд вважає, що ризики, які враховувалися судом при обранні обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цей час не зменшилися, залишаються реальними та продовжують існувати, враховуючи зміст пред`явленого останньому обвинувачення, а також тяжкість кримінального правопорушення, характер та обставини протиправного діяння, в якому він обвинувачується, його особистості, що виправдовує тримання обвинуваченого під вартою і застосування саме такого запобіжного заходу у цьому випадку буде виправданим з точки зору наявності відповідного суспільного інтересу.

Таким чином, доводи захисту з урахуванням вищенаведеного, а також тяжкості та обставин злочину, серйозності обвинувачення, суворості покарання, яке може бути призначено обвинуваченому у разі доведеності його провини, не свідчать про наявність у останнього перешкод або інших стримуючих факторів щодо можливості ухилитися від суду та не перешкоджати здійсненню кримінального провадження, та не являються достатньою підставою для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, оскільки більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти вищезазначеним ризикам.

Оцінюючи вищевказані обставини, суд, також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема про те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту та суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Крім того, ризик втечі має оцінюватися у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Також суд враховує, що наразі на території України введений воєнний стан, що суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку.

На підставі викладеного суд, приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора і продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а у задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, суд вважає необхідним відмовити.

З урахуванням положень ст.ст. 182, 183 КПК України, та вищевикладених обставин, суд вважає необхідним залишити без змін визначену обвинуваченому заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 194, 331, 350 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання обвинуваченому ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою відмовити.

Продовжити застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 31 січня 2026 року включно.

Залишити без змін визначену заставу у розмірі 80розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240 грн., з визначеними обов`язками, передбаченими ст. 194 КПК України.

На ухвалу може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду до ухвалення судового рішення по суті протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя Шевченківського районного суду

міста Дніпра ОСОБА_1