Провадження № 1-кп/161/1501/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 04 грудня 2025 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.401 ч.5 КК України у кримінальному провадженні за №0000178 від 27 січня 2025 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Володимир-Волинський Волинської області, мешканця АДРЕСА_1 , українця, гр.України, з середньою освітою, неодруженого, учасника бойових дій, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», несудимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Луцького міськрайонного суду Волинської області перебуває клопотання Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні за №0000178 від 27 січня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 25.02.2022 ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , призвано на військову службу за мобілізацією до Збройних Сил України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 25.05.2022

№ 42 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_4 , з 25.02.2022 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_2 , призначено на посаду і визнано таким, що приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно з вимогами ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, а громадяни України проходять військову службу відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, на всій території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, дія якого продовжена на даний час.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_2 старший солдат

ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний додержуватися Конституції та законів України, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, знати та виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Згідно п.п. 1, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством. Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються. Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців. Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.

Однак, старший солдат ОСОБА_4 , діючи умисно, не маючи наміру назавжди ухилитися від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), о 08:00 год. 09.12.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .

У період з 09.12.2023 по 18.12.2024 старший солдат ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він є військовослужбовцем Збройних Сил України і не звільнений з військової служби, без поважних причин був відсутній на службі та не виконував службові обов`язки в умовах воєнного стану, а службовий час проводив на власний розсуд.

В подальшому, старший солдат ОСОБА_4 , самостійно повернувся на військову службу до Національної гвардії України та відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.12.2024 №388 (по стройовій частині) старшого солдата ОСОБА_4 , з 19.12.2024 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 НГУ, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , тим самим останній припинив вчинення триваючого кримінального правопорушення.

Таким чином, старший солдат ОСОБА_4 , підозрюється в тому, що він під час проходження військової служби за мобілізацією у Збройних Силах України, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, не маючи наміру назавжди ухилитись від проходження військової служби, не отримавши дозволу відповідного командира (начальника), в порушення вимог ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 127, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, о 08:00 год. 09.12.2023 самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , та був відсутній на службі без поважних причин, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби до 18.12.2024, тобто до того часу, поки добровільно повернувся до військової частини НОМЕР_1 НГУ, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , та наказом командира НОМЕР_1 Національної гвардії України від 19.12.2024 №388 був зарахований на всі види забезпечення.

25 листопада 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тобто у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем, вчиненому в умовах воєнного стану.

Встановлено, що 25.11.2025 підозрюваний ОСОБА_4 , добровільно звернувся із клопотанням до слідчого про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із проходженням військової служби у військовій частині НОМЕР_1 НГУ.

Згідно з письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_1 НГУ від 24.11.2025 командир військової частини надав згоду на продовження проходження військової служби в Національній гвардії України старшого солдата ОСОБА_4 .

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні підтримав подане клопотання в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 зазначив про добровільне повернення на військову службу та беззаперечно підтвердив свою згоду на звільнення, в зв`язку з цим, від кримінальної відповідальності.

Заслухавши думку прокурора та підозрюваного, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Статтею 285 ч.1 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частиною 5 статті 401 КК України визначено, що особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Судом встановлено, що підозрюваний вірно розуміє і не оспорює формулювання оголошеної підозри та правову кваліфікацію дій за ч.5 ст.407 КК України, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності такої його позиції, а відтак діяння, яке поставлено у провину, мало місце, отримало правильну кримінально-правову оцінку. Підозрюваний цілком розуміє свої права, визначені ч. 3 ст. 285 КПК України, підставу звільнення від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.401 КК України, а також наслідки закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Таким чином, визначені кримінальним законом (ч.5 ст.401 КК України) умови виконано та їх правдивість ні в кого зі сторін провадження не викликає сумнівів.

Керуючись ст. 401 ч. 5 КК України, ст. ст. 284 ч. 2 п. 1, 314 ч. 3 п. 2 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України, на підставі ч.5 ст.401 КК України, а кримінальне провадження №0000178 від 27 січня 2025 року закрити у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності за ч.5 ст.407 КК України.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1