Справа № 355/1550/24
Кримінальне провадження № 1-кп/355/79/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2025 р. Баришівський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Баришівка кримінальне провадження №0000035 від 10 липня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березань Броварського району Київської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, -

УСТАНОВИВ:

04.06.2024р. близько 20 години між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які перебували за адресою: Київська область Броварський район, село Селище, вулиця Лівобережна, 3 А, в приміщенні магазину «Моріжок» на грунті раптових неприязних відносин, виник словесний конфлікт.

В подальшому, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 вийшли з приміщенні магазину «Моріжок» на вулицю та в цей момент у ОСОБА_6 раптово виник умисел на спричинення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Відразу реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння фізичної шкоди здоров`ю, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, ОСОБА_6 підійшов до автомобіля марки «Фольцваген Каді» д.н.з. НОМЕР_1 , відкривши праві двері, дістав із салону автомобіля предмет зовні схожий на трубний важільний ключ, після чого підійшов до ОСОБА_7 та тримаючи в правій руці вказаний ключ наніс останньому два удари в область зовнішньої поверхні лівого стегна, від яких ОСОБА_7 присів на землю.

В той же момент ОСОБА_6 , не припиняючи свій протиправний умисел, спрямований на умисне спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 , продовжуючи свої протиправні дії, стоячи біля останнього та тримаючи в правій руці предмет схожий на трубний важільний ключ, умисно наніс один удар в область потилиці.

В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 спричинив ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта, тілесні ушкодження у виді садна із забійною раною в потиличній ділянці та синець по зовнішній поверхні лівого стегна, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у заподіяння умисних легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, як

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні вину в пред`явленому обвинуваченні визнав частково, зазначивши, що конфлікт спровокував потерпілий, він був змушений захищатись та діяв у стані необхідної оборони. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що 04.06.2024р. коли він на своєму автомобілі «Фольцваген Каді» д.н.з. НОМЕР_1 під`їхав до магазину «Моріжок», перед ним припаркувався інший автомобіль «ЗАЗ Таврія» білого кольору, за кермом якого був ОСОБА_8 та поруч з ним на пасажирському сидінні сидів ОСОБА_7 , якого він знав як мешканця с. Селище. ОСОБА_7 вийшов з автомобіля і пішов до магазину «Моріжок». Він зайшов слідом. ОСОБА_7 стояв зліва біля входу в приміщення магазину, але в саме приміщення магазину не проходив. Він зупинився , бо думав, що перед ОСОБА_7 утворилась черга. ОСОБА_7 повернувся до нього та висловлюючись нецензурною лайкою на його адресу, запропонував проходити вперед. Зрозумівши, що ОСОБА_7 чекає на ОСОБА_9 , він, не реагуючи на лайку ОСОБА_7 , пройшов у магазин, швидко скупився та пішов до виходу з магазину. На виході з магазину він знову почув нецензурну лайку на свою адресу з боку ОСОБА_7 і якісь повчання. Він вийшов з магазину, сів за кермо свого автомобіля, ліве водійське вікно в нього було відчинено. Він почав вставляти ключ та боковим зором побачив, що в сторону його обличчя щось рухається. Він встиг відхилитись та побачив ОСОБА_7 , який хотів нанести удар кулаком йому в обличчя та погрожував фізичною розправою. Він прикрився від удару рукою, заблокував руку ОСОБА_7 та сказав йому відійти від автівки. ОСОБА_7 не реагував, просунувши руку в авто та блокуючи його таким чином. Він прийняв рішення вийти з автомобіля та «відігнати» ОСОБА_7 від автівки. Для того щоб відлякати ОСОБА_7 від подальших дій, він взяв з пасажирського сидіння праворуч трубний металевий ключ. Коли він вийшов з автомобіля, тримаючи в руці трубний ключ, ОСОБА_7 продовжував агресію та нецензурну лайку, нападаючи на нього та розмахуючи руками, ударів ОСОБА_7 йому при цьому не наносив. Не розуміючи агресію ОСОБА_7 , він попросив ОСОБА_10 відійти від машини, бо йому треба було їхати додому. ОСОБА_7 не реагував. Він ще раз поросив його відійти., однак ОСОБА_7 не відходив від авто, тоді він наніс йому удар трубним ключем в область ноги, а саме в область стегна зліва. На нього це не вплинуло, він почав вимагати викинути ключ та « битись на кулаках». Він вчергове попросив ОСОБА_7 відійти від машини та почав обходити свій автомобіль спереду. ОСОБА_7 пішов за ним. В цей момент він наніс ОСОБА_7 ще один удар трубним ключем в область лівої ноги, а саме - стегна. ОСОБА_7 трохи відійшов в бік. Він почав обходити своє авто ззаду та побачив, що ОСОБА_7 заліз у відчинено вікно його автівки та намагався щось звідти взяти, бо в автомобілі знаходились гроші, документи, ключі. Він вирішив, що ОСОБА_7 хоче щось вкрасти з його автомобіля. Коли ОСОБА_7 почав вилазити назад з вікна його автомобіля, він наніс йому удар трубним ключем в область голови, а саме потиличної частини голови. Він хотів нанести удар по плечах, але ОСОБА_7 швидко дьорнувся, тому удар прийшовся йому по голові. Після цього ОСОБА_7 « прийшов до тями», припинив свої агресивні дії, відійшов трохи в сторону та сів на лавку. Відкривши двері свого авто, він побачив, що в замку запалення не було ключа. Він пішов в сторону потерпілого та побачив, що ОСОБА_7 сидить на лавці, а поруч з ним лежать ключі від його автомобіля. Він попросив ОСОБА_7 повернути ключи, той відреагував негативно, провокуючи його підійти та самому забрати ключі. Він не став цього робити, повернувся до автомобіля, взяв телефон та викликав поліцію. В подальшому вже працівники поліції опитали їх, склали протокол та повернули йому ключі від автомобіля. Писати заяву на ОСОБА_7 він не став. Тест на стан алкогольного сп`яніння працівниками поліції не проводився, оскільки ОСОБА_7 сам зауважив, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Після подій 04.06.2024р. з ОСОБА_7 він не спілкувався.

Потерпілий ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином; надав на адресу суду письмове клопотання щодо розгляду справи у його відсутність, по мірі покарання покладався на розсуд суду.

Попри невизнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_6 , його вина у пред`явленому обвинуваченні підтверджується сукупністю наступних доказів, встановлених та досліджених у судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що 04.06.2024р. вона працювала в якості продавця у магазині «Моріжок». Близько 20:00 г. вона була на робочому місці, за прилавком. В магазині знаходився ОСОБА_6 , інші покупці. Пізніше зайшов потерпілий ОСОБА_7 , він стояв коло дверей. Спілкування між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вона не чула, їй не відомо які стосунки були між ними. Вона не пам`ятає, чи була в той день на роботі хазяйка магазину. Пізніше від покупців їй стало відомо, що на вулиці між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 сталася бійка. Свідком цієї бійки вона не була, про обставини бійки їй нічого не відомо. Коли приїхали працівники поліції, її опитували, вона підписувала протокол.

Показання свідка ОСОБА_11 є послідовними, логічними, такими, що узгоджуються між собою та підтверджуються іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема:

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 12.07.2024р. з довідкою ( а.с. 65-67);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2024р. (а.с. 68-73).

Обвинувачений ОСОБА_6 підтвердив факт нанесення ударів потерпілому ОСОБА_7 , однак не погодився з порядком і послідовністю їх нанесення.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 12.07.2024р. ( а.с. 74-78).

Обвинувачений ОСОБА_6 не погодився із поясненнями свідка ОСОБА_12 , зазначивши, що останній має вади зору, носить окуляри тому він не міг достеменно бачити, що саме відбувалось між ним і потерпілим, зокрема, хто, кому, чим і куди наносив удари.

-Постановою Баришівського районного суду Київської області від 19.07.2024р.

-протоколом проведення слідчого експерименту від 06.08.2024р. ( а.с. 95 -99).

-Висновком експертного дослідження № 80 від 05.06.2024р., згідно

підсумків якого при судово-медичному дослідженні у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

А) садно в потиличній ділянці із забійною раною на його тлі;

Б) синець зовнішньої поверхні нижньої третини лівого стегна.

Виявлене садно із забійною раною на його тлі в потиличній ділянці утворились від не менш ніж однієї травматичної дії (удару) тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за добу до моменту огляду та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом за критерієм тривалості розладу здоров`я (більше6 діб, але не більше 21 дня), згідно « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Виявлений синець по зовнішній поверхні лівого стегна утворився приблизно за 1 добу до моменту огляду, від не менш ніж однієї травматичної дії (удару) тупого предмету, морфологічні особливості якого не відобразились та має ознаки легкого тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я (до 6 діб), згідно „Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Не виключається можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень в час та за обставин, га які вказує освідуваний під час огляду (а.с. 80 -81).

-Висновком експерта № 20/д від 16.07.2024р., згідно якого:

1.(1.2.4.5.) При судово-медичному дослідженні, у гр. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені наступні тілесні ушкодження:

А) садно в потиличній ділянці із забійною раною на його тлі;

Б) синець зовнішньої поверхні нижньої третини лівого стегна.

Виявлене садно із забійною раною на його тлі в потиличній ділянці утворились від не менш ніж однієї травматичної дії (удару) тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, приблизно за 1 добу до моменту огляду та мають ознаки легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом за критерієм тривалості розладу здоров`я (більше 6 діб але не більше 21 дня). мідно «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень».

Виявлений синець по зовнішній поверхні лівого стегна утворився приблизно за 1 добу до моменту огляду, від не менш ніж однієї травматичної дії (удару) тупого предмету, морфологічні особливості якого не відобразились та має ознаки легкого тілесного ушкодження за критерієм тривалості розладу здоров`я (до 6 діб), згідно «Правил судово-медичного визначення ступеню

тяжкості тілесних ушкоджень».

Не виключається можливість утворення виявлених тілесних ушкоджень

в час та за обставин, на які вказує освідуваний під час огляду.

2. (3). Враховуючи характер, кількість та розташування тілесних ушкоджень, виявлених судово-медичному дослідженні у гр. ОСОБА_7 , вважаю, що утворення тілесних ушкоджень, від падіння з положення стоячи об тверду поверхню, малоймовірно.

3. (6.) Враховуючи кількість та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважаю, що їх утворення за обставин, викладених в протоколі допиту потерпілого та в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.07.2024 року за його участі, можливе.

4. (7.) Враховуючи кількість та розташування тілесних ушкоджень, виявлених при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вважаю, що утворення «садна в потиличній ділянці із забійною раною на його тлі» за обставин, викладених в протоколі допиту свідка та в протоколі проведення слідчого експерименту від 12.07.2024 року за участі свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , можливо. Утворення іншого тілесного ушкодження, виявленого в потерпілого, свідком не вказано ( а.с. 84 -87).

Суд вважає, що зібрані та дослідженні у провадженні докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми, які у своїй сукупності доводять винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення.

До пояснень обвинуваченого ОСОБА_6 суд ставиться критично, позицію обвинуваченого ОСОБА_6 в частині часткового визнання своєї провини суд розцінює як спосіб захисту та намагання уникнути відповідальності за вчинене. Поряд з цим, суд зауважує, що згідно сталої практики Верховного Суду , яка цілком узгоджується із практикою ЕСПЛ, невизнання обвинуваченим своєї провини не є підставою, яка обтяжує покарання, та не є, відповідно, підставою для призначення більш суворого покарання.

Аналіз вищенаведених показань обвинуваченого, свідка та досліджених письмових доказів у їх сукупності, які суд визнає належними та допустимими, дозволяє суду зробити висновок про те, що доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 , випливає із сукупності вищевстановлених ознак та неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, що дозволяє суду поза розумним сумнівом дійти до висновку, що вина обвинуваченого у судовому засіданні у вчиненні кримінального правопорушення доведена повністю

Докази винуватості обвинуваченого в інкримінованому злочині, на які посилаються органи досудового розслідування, безпосередньо досліджені у судовому засіданні у їх сукупності, перевірені судом відповідно до ст. 94 КПК України та оцінені судом з точки зору їх допустимості, належності , достовірності та достатності.

З матеріалів кримінального провадження не вбачається даних, які б вказували на те, що наведені вище докази є недопустимими - порушень процесуального порядку збирання досліджених при судовому розгляді доказів за матеріалами справи не встановлено , докази зібрані належними суб`єктами, уповноваженими на їх отримання, при їх збиранні під час досудового розслідування було дотримано порядок, визначений кримінально-процесуальним законом.

Аналізуючи об`єктивно з`ясовані обставини, підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.125 КК України, оскільки він заподіяв умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_7 .

Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого про те, що він перебував у стані необхідної оборони і розцінює їх, як бажання уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності повністю доказують винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину за обставин, викладених у вироку суду.

З приводу перекваліфікації дій обвинуваченого на ст.36 КК України, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання та акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При вирішенні питання про наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони не можна механічно виходити з вимоги розмірності засобів захисту та засобів посягання, інтенсивності захисту та інтенсивності посягання. З постанови ВСУ від 26 квітня 2002 р. вбачається, що при розв`язанні питання про наявність перевищення меж оборони необхідно враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їхні фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

Крім того, у своїй постанові ВСУ зазначає, що у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (кількість та локалізація тілесних ушкоджень на тілі потерпілого ОСОБА_7 ) свідчить, на думку суду , саме про бажання спричинити шкоду потерпілому), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

З урахуванням характеру, кількості та локалізації виявлених у потерпілого тілесних ушкоджень, враховуючи знаряддя вчинення злочину металевий трубний ключ, яким ОСОБА_6 завдав декілька ударів по ногам та по голові потерпілого, що є життєво важливим органом, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 діяв умисно, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження.

На підставі аналізу зібраних по кримінальному провадженню доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про необхідну оборону, отже у суду відсутні підстави для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_13 на ст. 36 КК України, тобто на необхідну оборону або перевищення меж необхідної оборони.

При призначенні покарання суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Також суд враховує відомості про особу обвинуваченого, його вік, наявність міцних соціальних зв`язків - скарг за місцем проживання не має, раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, відомості про перебування на обліку у лікарів нарколога та психіатра відсутні.

Обставини, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлені.

Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд також враховує не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень, його ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину

Враховуючи наведені вище обставин, суд вважає, за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання за вчинення кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.2 ст.125 КК України у виді штрафу в межах санкції інкримінованої статті.

Суд вважає, що це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, буде ефективним і дієвим з метою профілактики подальшої поведінки обвинуваченого.

Запобіжний захід до ОСОБА_6 в межах даного кримінального провадження не обирався, підстав для його застосування до набрання вироком чинності суд не вбачає.

Цивільний позов в межах даного кримінального провадження не заявлявся, процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме 1 700 ( однієї тисячі сімсот) грн. 00 коп. з перерахуванням на рахунок (Населений пункт: Баришівська селищна ТГ, Отримувач: ГУК у Київ.обл/ Баришівська сел 21081100, Код отримувача (ЄДРПОУ) 37955989, Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) МФО 899998, Номер рахунку (IBAN) UA0010742, Код класифікації доходів бюджету: 21081100).

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з моменту набуття вироком чинності.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги - після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та його захиснику, прокурору, потерпілим.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя Баришівського

районного суду ОСОБА_14