УХВАЛА

про призначення судового розгляду

09.02.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисників - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13

перекладача - ОСОБА_14

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001035, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 вересня 2025 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України;

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України;

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України;

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується цією ухвалою

Вказаний обвинувальний акт направлено в провадження Арбузинського районного суду Миколаївської області на підставі ухвали Верховного суду від 20 січня 2026 року.

Після чого, у порядку ст. 314 КПК України, судом було призначене і проведене підготовче судове засідання, на розгляд у якому винесено питання, які регламентовані ст. 315 цього ж Кодексу і пов`язані із підготовкою справи до судового розгляду, у тому числі й щодо продовження строку дії запобіжного заходу.

У тому числі, виходячи з мети підготовчого судового засідання, яке є першою стадією судового провадження і завданням якого є з`ясування можливості призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта.

Позиція учасників справи

Прокурор не вбачав перешкод для призначення справи до судового розгляду із посиланням, зокрема, на відповідність обвинувального акту вимогам закону.

Захисник ОСОБА_13 , позицію якої підтримав обвинувачений ОСОБА_5 , вважала, що справа не підсудна Арбузинському районному суду у зв`язку із тим, що описана в обвинувальному акті подія мала місце в с-щі Костянтинівка Вознесенського району Миколаївської області.

За такого, захисник клопотала про направлення справи до Миколаївського апеляційного суду для визначення її підсудності.

З цих мотивів захисник і її підзахисний вважали неможливим призначення судового розгляду.

Аналогічну позицію зайняли й захисник ОСОБА_12 та обвинувачений ОСОБА_8 , посилаючись на непідсудність справи Арбузинському районному суду і необхідність направлення її для визначення суду, «встановленого законом».

Захисники ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вважали можливим призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Стосовно направлення справи до суду апеляційної інстанції для визначення підсудності, то адвокати посилались на недопустимість спорів про підсудність.

Їх підзахисні погоджувались із цієї позицією, додаткових аргументів висловлювали не висловлювали і клопотань не заявляли.

Мотиви, із яких виходив суд при постановленні ухвали

Тому, з`ясувавши позиції учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що перешкоди для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту відсутні, позаяк, обставин, які б якимось чином перешкоджали учиненню цієї процесуальної дії, у тому числі щодо істотних недоліків обвинувального акта, які б мали наслідком порушення прав учасників судового провадження, судом установлено не було.

Тому за наслідками підготовчого судового засідання судом встановлено що:

(а) Справа підсудна Арбузинському районному суду Миколаївської області відповідно до ст. 32 КПК України, яка визначає територіальну підсудність і регламентує, що кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

Згідно обвинувального акту подія, яка є предметом цього судового розгляду, мала місце на території с-ща Костянтинівка, яке на даний час відноситься до Вознесенського району Миколаївської області.

Але разом із цим, на підставі положень підпункту 1 пункту 3-1 Розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» до набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів, відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX.

Так як с-ще Костянтинівка до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17 липня 2020 року перебувало в межах Арбузинського району Миколаївської області, і, відповідно, в межах територіальної юрисдикції Арбузинського районного суду суду, то на підставі наведених вище положень закону, ураховуючи дію воєнного стану на території України, справа і на цей час підсудна Арбузинському районному суду Миколаївської області.

Що, власне, й визначено ухвалою Верховного суду від 20 січня 2026 року,

Тому клопотання захисника ОСОБА_13 про скерування справи для визначення підсудності не підлягає до задоволення.

(b) Обвинувальний акт складено у відповідно до вимог кримінального процесуального закону.

Зокрема, суд виходив із того, що згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК виключною підставою для повернення обвинувального акта прокурору є його невідповідність вимогам закону, а сааме: наявність таких порушень, які перешкоджають призначенню справи до судового розгляду. При цьому законодавець надає суду право, а не встановлює його обов`язок під час підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України ( постанова Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 520/8135/15-к).

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України у обвинувальному акті викладаються фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Тож, суд враховує, що визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, у своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Таке узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Як наслідок, не встановлено підстав для повернення обвинувального акта прокурору.

(c) Підстав для закриття чи зупинення кримінального провадження, передбачених КПК України, на даному етапі цього кримінального процесу не встановлено.

Таким чином, за наслідками проведення підготовчого судового засідання відсутні підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

У зв`язку із чим, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 314 КПК України, суд вважає за можливе призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, який розпочати не пізніше десяти днів після постановлення цієї ухвали, як те визначено ч.2 ст. 316 КПК України.

При цьому, судовий розгляд, з урахуванням засад гласності і відкритості судового провадження, належить проводити відкрито, у тому числі й через відсутність обмежень щодо цього, передбачених ч.2 ст. 27 КПК України.

В підготовчому судовому засіданні також визначено коло осіб, які братимуть участь у судовому розгляді, а саме: прокурор, обвинувачені, їх захисники, потерпілий та перекладач.

Захисник ОСОБА_12 подала клопотання про виклик потерпілого ОСОБА_15 та визнання його явки до суду обов`язковою.

На таке суд вказує, що потерпілий є учасником судового провадження і відповідно до п.п. 1,2 ч.1 ст. 57 КПК України він зобов`язаний прибути за викликом до суду, а в разі неможливості своєчасного прибуття - завчасно повідомити про це, а також про причини неможливості прибуття, а так само і не перешкоджати встановленню обставин вчинення кримінального правопорушення.

Тоді як визнання його явки до суду обов`язковою кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Очевидно, що потерпілий буде викликатись у кожне судове засіданні, а характер висунутого обвинувачення вимагає його допиту з метою всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

До того ж, потерпілий на цей час перебуває у лавах ЗСУ, що передбачає виконання завдань по захисту Батьківщини, що робить нелогічним процесуальне рішення про визнання його явки до суду обов`язковою.

Стосовно клопотань про виклик свідків, то останнє може бути задоволене на підставі ухвали, постановленої в судовому засіданні під час визначення порядку і обсягу дослідження доказів.

Відповідно, наразі суд не вирішує клопотання про виклик свідків цією ухвалою.

Клопотань про витребування певних речей чи документів і здійснення судового розгляду в закритому судовому засіданні сторони не заявляли, так само, як і про необхідність вчинення інших дій, необхідних для підготовки справи до розгляду.

Тоді як сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а суд вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Положення ч.4 ст. 315 КПК України у цій справі не застосовуються.

Підстав доручити уповноваженому/ним органу/нам з питань пробації скласти досудові доповіді щодо обвинувачених немає, так як вони обвинувачуються, у тому числі й у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого передбачає у собі покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти років.

Тож, з мотивів, що наведені вище, суд вважає підготовку справи до судового розгляду завершеною і ухвалює про його призначення на підставі ч.1 ст. 316 КПК України.

Відповідно до викладеного вище та керуючись ст.ст. 314, 315-316, 369-372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд в рамках кримінального провадження по обвинуваченню

ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 127, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України;

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України;

ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України;

ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 127, ч. 2 ст. 28 ст. 386 КК України,

який провести у відкритому судовому засіданні в приміщенні Арбузинського районного суду Миколаївської області (адреса: с-ще Арбузинка, Миколаївська область, вул. Шевченка, 204) 17 лютого 2026 року о 13 год. 30 хв.

У судове засідання викликати учасників кримінального провадження (ч. 2 ст. 318, п. п. 19, 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК України): прокурора, обвинувачених, захисників, перекладача.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_13 про направлення справи для визначення її підсудності відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає, але заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_16