Справа № 307/5027/25
Провадження №1-кп/307/365/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про продовження строку тримання під вартою

22 січня 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 , з участю секретаря с/з ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів Закарпатської області Україна кримінальне провадження № 0000717, відомості про яке 29 листопада 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження № 0000717, відомості про яке 29 листопада 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він 29 листопада 2025 року о 01 годині 10 хвилині з метою заволодіння транспортним засобом, шляхом вільного доступу, діючи умисно, без дозволу власника та/або володільця, сів за кермо чужого транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , що був прикаркований під будинком № 29 по вулиці Харківській в м. Тячів, Закарпатської області, Україна, де на одній із лісових галявин його залишив. Вказаний транспортний засіб згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 перебуває у власності ОСОБА_6 та перебуває у володінні та користуванні ОСОБА_7 , та вартість якого станом на 29 листопада 2025 року складає 184 462, 00 (Сто вісімдесят чотири тисячі чотириста шістдесят два гривень 00 копійок) гривень.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом вартістю 184 462, 00 гривень, тобто за кваліфікуючою ознакою вартості майна від 100 до 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Прокурор Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 подав суду клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , позаяк ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за вчинення якого передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. 29 листопада 2025 року ОСОБА_4 було затримано на підставі ст. 208 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. Ухвалою слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2025 року відносно ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави. 25 грудня 2025 року затверджено обвинувальний акт, який скерований до Тячівського районного суду Закарпатської області для розгляду. ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, ризики передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, ОСОБА_4 може переховуватися від суду, оскільки злочин, який йому інкримінується є тяжким, а тому міра покарання за такий злочин може бути підставою та мотивом переховуватись від суду. Крім того, обвинувачений раніше судимий за ст. 126-1 КК України та за ч. 2 ст. 125 КК України, немає постійного місця роботи або навчання. Також обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки такі особи не допитані у ході судового розгляду. Також обвинувачений ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом недотримання своїх обов`язків, передбачених ч. 7 ст. 42 КПК України, та може вчинити інше кримінальне правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 працездатний, тяжкими захворюваннями не страждає. Даних, які б вказували на неможливість продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не встановлено. Інший запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки обвинуваченого, тому наявна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вказані вище ризики, які встановлені під час досудового розслідування при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 та при продовженні строку тримання його під вартою не зменшилися та продовжують існувати, і тому тримання під вартою обвинуваченого є виправданим.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підтримав з підстав, зазначених у клопотанні.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просить в задоволенні клопотання відмовити та обрати його підзахисному більш м`який запобіжний захід.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо клопотання прокурора про продовження строку обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та в задоволенні клопотання прокурора просить відмовити.

Потерпілий ОСОБА_7 в судове засідання не з`явився по невідомій суду причині.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження та клопотання, суд дійшов такого висновку.

Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 грудня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26 січня 2026 року із визначенням розміру застави у розмірі 80 (Вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240, 00 (Двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок) гривень.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення обвинувачується особа.

Перевіривши матеріали кримінального провадження, суд уважає, що наявні в них відомості на даному етапі судового розгляду дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може мати відношення до кримінального правопорушення, яке ставиться йому у провину.

Розглядаючи клопотання, суд відповідно до ст. 178 КПК України враховує мету і підстави застосування запобіжного заходу, наявність обгрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення, дані про особу ОСОБА_4 , який раніше судимий вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2025 року за ч. 2 ст. 125 КК України та вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 грудня 2025 року за ст. 126-1 КК України, його вік, стан здоров`я, ті обставини, що він немає постійного місця роботи, немає тісних соціальних зв`язків, його репутацію (попередню соціальну поведінку), та ті обставини, що він обвинувачується у скоєнні умисного кримінального правопорушення проти власності, що є тяжким злочином, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі доведеності його вини, та приходить до висновку, що встановлені ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не відпали та не зменшилися, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інші кримінальні правопорушення, та заявлені ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначення розміру застави на даний час не відпали та не зменшилися і продовжують існувати, встановлені обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, судове слідство у кримінальному провадженні триває, а тому тримання під вартою обвинуваченого буде виправданим та необхідним.

Суд звертає увагу, що тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з іншими обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

У рішенні Європейського суду «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання у сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

При прийнятті процесуального рішення про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує сукупність наявних ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, та вагомість зібраних доказів у вказаному кримінальному провадженні, і доходить висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання прокурора про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім обставин, зазначених у ст. 184 КПК України, містить виклад обставин, які свідчать про заявлений ризик, який виправдовує продовження ОСОБА_4 строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ту обставину, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а тому, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначенні розміру застави, суд також враховує особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, тяжкість злочину у вчиненні якого він обвинувачується, а тому, задовольняючи клопотання про продовження строку дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому заставу в розмірі 40 (Сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 (Сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень 00 копійок) гривень. Такий розмір є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, з врахуванням обставин та доказів, досліджених судом безпосередньо в судовому засіданні на даній стадії судового слідства. Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Окрім цього, відповідно до норм ч. 3 ст. 183 КПК України, суд вважає за необхідне у разі внесення застави покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з приводу обставин кримінального провадження з потерпілим та свідками; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Керуючись ст. ст. 176-205 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українцю, громадянину України, з повною загальною середньою освітою, не працюючому, не одруженому, раніше судимому вироком Тячівського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2025 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1 700, 00 (Одну тисячу сімсот гривень 00 копійок) гривень, уродженцю с. Новобарово, Тячівського району, Закарпатської області, Україна, та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, строк обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 (Шістдесяти) днів із визначенням розміру застави.

Строк тримання під вартою рахувати з 12 години 00 хвилини 22 січня 2026 року.

Строк дії ухвали до 12 години 00 хвилини 22 березня 2026 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 , передбачених КПК України обов`язків у розмірі 40 (Сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 (Сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень 00 копійок) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок: Отримувач коштів: ТУ ДСА України в Закарпатській області.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

1) прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає, без дозволу прокурора або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування з приводу обставин кримінального провадження з потерпілим та свідками;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

Зазначені обов`язки застосовуються на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора, в порядку, передбаченому ст. 194 КПК України.

Після закінчення строку, на який на обвинуваченого покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію, і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Тячівського районного суду Закарпатської області.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 ..

Копію ухвали вручити обвинуваченому ОСОБА_4 ..

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали складено та оголошено о 17 годині 00 хвилині 23 січня 2026 року.

Головуюча суддя: ОСОБА_1