Номер провадження 1-кс/404/3693/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2025 року м. Кропивницький

Фортечний районний суд міста Кропивницького у складі:

слідчої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

власника майна ОСОБА_5 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали клопотання слідчого Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0002506, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернулася до слідчого судді з вище вказаним клопотанням, відповідно до якого просила накласти арешт на: мобільний телефон марки «Samsung ІМЕІ: НОМЕР_1 » сірого кольору в чохлі прозорого кольору з вставками чорного кольору, який упаковано до пакету НПУ №NPU5745278, який на праві власності належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які вилучено у останнього під час особистого обшуку 15.10.2025 року, шляхом позбавлення його права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном, для подальшого забезпечення збереження речових доказів, які могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні, а також для подальшого забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) та конфіскації майна як виду покарання.

На обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні СВ Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження за №0002506 від 16.10.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

15.10.2025 до Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від працівників поліції про те, що під час патрулювання в м. Кропивницький, по вул. Барболіна, 56А, було виявлено громадянина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у якого під час поверхневої перевірки у сумці було виявлено велику кількість пакетів із зіп-застібками з наркотичними речовинами.

15.10.2025 в порядку ст. 208 КПК України затримано гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого під час особистого обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung ІМЕІ: НОМЕР_1 » сірого кольору в чохлі прозорого кольору з вставками чорного кольору, який упаковано до пакету НПУ №NPU5745278.

У ході проведення слідчих (розшукових) дій, встановлено, що до вищевказаного кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Оситняжка, Кропивницького району Кіровоградської області, українець, середня освіта, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на розгляді в Шевченківському районному суді міста Києва, перебувають матеріали кримінального провадження за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

15.10.2025 вилучений під час особистого обшуку у ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мобільний телефон марки «Samsung IMEI: НОМЕР_1 » сірого кольору в чохлі прозорого кольору з вставками чорного кольору, який упаковано до пакету НПУ №NPU5745278, визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0002506.

Враховуючи вищевикладене, виникла необхідність у накладені арешту та забороні використання, а також забороні розпоряджатися вищевказаним вилученим майном, для подальшого забезпечення збереження речових доказів, які могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні, а також для подальшого забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) та конфіскації майна як виду покарання.

Прокурор та слідчий вимоги клопотання підтримали, вказали на наявність правових підстав для його задоволення.

Власник майна ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора, оскільки мобільний телефон не є речовим доказом, належать йому особисто та не має відношення до розслідування даного кримінального провадження.

Представник власника майна - адвокат ОСОБА_6 , заперечила проти задоволення клопотання слідчого, оскільки на її думку вилучений в її підзахисного телефон не є речовим доказом та на ньому не має жодної інформації, яка б зацікавила слідство.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.

Встановлено, що у провадженні СВ Кропивницького РУП ГУ Національної поліції в Кіровоградській області перебувають матеріали кримінального провадження №0002506 від 16.10.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.307 КК України.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 15.10.2025, в гр. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 під час його особистого обшуку виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «Samsung ІМЕІ: НОМЕР_1 » сірого кольору в чохлі прозорого кольору з вставками чорного кольору, який упаковано до пакету НПУ №NPU5745278.

Постановою слідчого Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 16.10.2025 майно, описане в прохальній частині клопотання, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0001929.

Згідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до вимог ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Майно вважається тимчасово вилученим під час обшуку, огляду, відповідно до ч.2 ст.168 КПК України.

Як вказано вище, зазначені у клопотанні речі, щодо яких ставить питання накладення арешту, визнано речовими доказами.

Підставою накладення арешту на вказане майно є повне, всебічне дослідження усіх обставин кримінального правопорушення, для подальшого забезпечення збереження речових доказів, які могли зберегти на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ в даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен серед іншого враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) відповідність майна критеріям, зазначеним в статті 98 КПК (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК); 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб (частина 2 статті 173 КПК).

У разі задоволення клопотання слідчий суддя постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб (частина 5 статті 173 КПК).

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт "обґрунтованої підозри", переконання (доведення) "поза розумним сумнівом" та стандарти "достатніх підстав (доказів)" тощо. Стандарти "достатніх підстав (доказів)" використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків.

Для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів КПК передбачено дотримання стандарту "достатніх підстав" вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК (частина 3 статті 170 КПК).

Стандарт "достатніх підстав (доказів)" для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу причетність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

Сукупність наявних доказів переконує у тому, що слідчий згідно ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, правильно звернувся з клопотанням про накладення арешту на речі та документи з тих підстав, що вони є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Майно, яке є речовим доказом та відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання)

На початковій стадії досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні виправдана потреба у тимчасовому втручанні в права та інтереси власників та володільців майна, шляхом накладення арешту, заборони користування та розпорядження речами, з метою запобігання зникнення, знищення, пошкодження, зміни. Держава гарантує право громадянина на забезпечення проведення ефективного досудового розслідування. Тимчасове обмеження конституційних прав власника/володільця має незначний строковий характер.

Враховуючи обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, яке розслідується у цьому кримінальному провадженні, вважаю, що ініціатором клопотання доведено, що арешт вказаного майна на даній стадії досудового слідства необхідний з метою збереження речових доказів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Заперечення представника власника майна, адвоката ОСОБА_6 та власника майна - ОСОБА_5 проти накладення арешту на мобільний телефон, з підстав того, що на них відсутня інформація, яка становить інтерес для слідства, слідчий суддя оцінює критично, оскільки вказане можливо перевірити лише після проведення відповідних експертних досліджень.

Зважаючи на вказані обставини, слідчий суддя вважає, що вказані у клопотанні речі, можуть бути знаряддям вчинення кримінальних правопорушень, могли зберегти на собі його сліди, та можуть бути використані, як докази у даному провадженні.

Враховуючи, що матеріалами клопотання доведено сукупність підстав та розумних підозр вважати, що у разі не накладення арешту на вказане майно, його можуть відчужити, знищити, приховати, змінити, слідчий суддя вважає необхідним задовольнити клопотання повністю.

Разом з тим, посилання слідчого на підставу накладення арешту з метою подальшого забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільного позову) та конфіскації майна як виду покарання, не заслуговують на увагу, оскільки, до матеріалів клопотання не долучено доказів наявності матеріальної шкоди та заявленого цивільного позову, санкція ч. 5 ст. 407 КК України не передбачає такого виду покарання як конфіскація майна.

Слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.170-173, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на:

-мобільний телефон марки «Samsung ІМЕІ: НОМЕР_1 », сірого кольору в чохлі прозорого кольору з вставками чорного кольору, який упаковано до пакету НПУ №NPU5745278, власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького ОСОБА_1