У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/395/26 № 1-кс/610/51/2026
м. Балаклія30 січня 2026 року

Слідчий суддя Балаклійського районного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду прокурора Балаклійського відділу Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000044 про арешт майна,

в с т а н о в и в:

28.01.2026 до суду надійшло клопотання прокурора про арешт майна від 28.01.2026.

Просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно: транспортний засіб - автомобіль марки "ВАЗ" моделі "21154" номерний знак НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про його реєстрацію є ОСОБА_4 , а фактичним володільцем та водієм на момент ДТП є ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 27.01.2026 при огляді місця події (дорожньо-транспортної пригоди) було виявлено вищевказаний транспортний засіб, його місцезнаходження та слідова інформація, характер та локалізація механічних пошкоджень вказують на причетність до ДТП. Тому він може бути знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому на нього доцільно накласти арешт з метою збереження, як речового доказу, визнаного такими за постановою слідчого, та недопущення його знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення, у зв`язку з необхідністю проведення автотехнічних експертиз (технічного стану транспортного засобу та інших), які вимагають відповідного доступу до об`єктів дослідження, необхідно здійснити накладення арешту на виявлений транспортний засіб.

Прокурор просив розглянути клопотання за його відсутності.

Фактичний володілець автомобіля по телефону просив розглянути клопотання за його відсутності, проти накладення арешту не заперечував.

Під час розгляду клопотання з наявних у суду матеріалів справи встановлено наступне.

28.01.2026 до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України, кримінальному провадженню присвоєний № 0000044.

Частиною 1 статті 286 КК України передбачено кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

На час розгляду клопотання убачається про те, що 27.01.2026 приблизно о 19.13 год за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Набережна, поблизу буд. 36 водій автомобілю марки "ВАЗ" моделі "21154" номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 , не впоравшись з керуванням, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітини зліва, закритий перелом крижавої кістки нижньої дуги лобкової кістки, забій лівого наднирника, перелом поперекового відростка л5, закритої травми черевної порожнини.

27.01.2026 слідчим було проведено огляд місця події (дорожньо-транспортної пригоди) по вулиці Набережна, буд. 36 у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, в ході якого виявлено та вилучено: автомобіль марки "ВАЗ" моделі "21154" номерний знак НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про його реєстрацію є ОСОБА_4 , а фактичним володільцем та водієм на момент ДТП є ОСОБА_5 , який за постановою слідчого від 28.01.2026 було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження, а пішохід отримав тілесні ушкодження не визначеного ступеню тяжкості.

Згідно з ч. 7 ст. 237 КПК України вказане у клопотанні майно вважається тимчасово вилученим.

Пункт 7 частини 2 статті 131 КПК України регламентує арешт майна, як один з заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Окрім того, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи при наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене у клопотанні майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, могло бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є речовим доказом у цьому кримінальному провадженні та на нього необхідно накласти арешт з метою його збереження.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування транспортними засобами є доцільним, оскільки в даному випадку необхідно забезпечити збереження слідової інформації, яка міститься на них і яка може бути втрачена.

Правам на майно (власності, володіння, користування тощо), зокрема на транспортні засоби, підприємницьку, господарську, іншу діяльність кореспондують завдання кримінального провадження, для досягнення яких, зокрема необхідно тимчасово зберегти слідову картину на транспортному засобі учаснику ДТП.

Матеріали клопотання та встановлені судом обставини свідчать, що на цьому початковому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення збереження зазначених об'єктів, як речових доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-174 КПК України,

п о с т а н о в и в:

1)Клопотання задовольнити повністю.

2)Накласти арешт на тимчасово вилучене 27.01.2026 в ході огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) майно: автомобіль марки "ВАЗ" моделі "21154" номерний знак НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про його реєстрацію є ОСОБА_4 , а фактичним володільцем та водієм на момент ДТП є ОСОБА_5 , позбавивши права на відчуження, розпорядження та користування цим майном.

3)Транспортний засіб зберігати на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

4)Копію ухвали направити ініціатору клопотання для виконання та заінтересованим особам для інформування.

Ухвала виконується неґайно, може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Можливо слідчому судді заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя ОСОБА_1