ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/2391/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/392/26 Суддя-доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

потерпілого - ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

обвинуваченого - ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2025 року стосовно ОСОБА_10 , -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2025 року клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 - задоволено.

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.49 КК України, у звязку з закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, - звільнено від кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_10 , внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00001181 від 10 липня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, - закрито.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 січня 2020 року у вигляді арешту, накладеного на 2-кімнатну квартиру, загальною площею 68, 9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_10 в розмірі «1», шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження після набрання ухвалою законної сили.

Процесуальні витрати на залучення експертів у даному кримінальному провадженні віднести на рахунок держави.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що злочин, за яким обвинувачується ОСОБА_10 є злочином нетяжким та тяжким, а з моменту вчинення ним кримінального правопорушення, минуло більше 10 років, перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся та не переривався, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2026 року клопотання потерпілого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено, а потерпілому поновлено строк на апеляційне оскарження ухвали Київського районного суду м.Харкова від 10 червня 2025 року стосовно ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі потерпілий ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 10 червня 2025 року стосовно ОСОБА_10 , та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції не вирішено по суті питання щодо позову про відшкодування шкоди, що є порушенням права потерпілого на захист.

Заслухавши доповідь головуючого судді, вислухавши доводи потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а також думку прокурора, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисників, які вважали ухвалу суду законною та обгрунтованою, перевіривши матеріали кримінального провадження та дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

У пункті 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно обвинувального акту, органом досудового розслідування ОСОБА_10 інкриміновано вчинення 18 жовтня 2013 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України.

Згідно зі ст.12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.364 КК України, є тяжким злочином, оскільки передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, зі штрафом від 500 до 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.366 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням, оскільки передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до 3 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років.

Згідно з вимогами п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, з урахуванням ст. 12 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років, а також десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Оскільки в ході судового провадження, обвинуваченим ОСОБА_10 було заявлено клопотання про його звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке підтримали його захисники та проти задоволення якого не заперечував прокурор, враховуючи положення ст. ст. 284, 286, 288 КПК України, зважаючи на те, що оскільки з дня вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, а саме з 18 жовтня 2013 року, минуло понад десять років і перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності не зупинявся та не переривався, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання сторони захисту та звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 364, ч.1 ст.366 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Крім того, враховуючи вимоги ч.4 ст.174 КПК України, суд першої інстанції скасував арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Харкова від 09 січня 2020 року у вигляді арешту, накладеного на 2-кімнатну квартиру, яка належить на праві власності ОСОБА_10 .

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для застосування положень ч.1 ст.49 КК України, звільнення обвинуваченого ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності, закриття кримінального провадження відносно нього за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України та вважає, що питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, а також скасування арешту майна було здійснено відповідно до вимог КК і КПК України.

Разом з цим, доводи потерпілого ОСОБА_7 щодо залишення без розгляду його позову є слушними, з огляду на наступне.

Так, закриття кримінального провадження у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Разом із тим, відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України вирішення цивільного позову у кримінальному провадженні по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру.

Тому, у разі постановлення судом ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

При цьому, слід зазначити, що залишення цивільного позову без розгляду за змістом ч.7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому чи його представнику звернутися до суду першої інстанції в порядку цивільного судочинства з цивільним позовом про відшкодування шкоди.

Така позиція узгоджується із практикою Верховного Суду (постанови від 15 січня 2019 року у справі № 185/442/16-к, від 15 травня 2019 року у справі № 617/609/15-к, від 19 листопада 2019 року у справі № 345/2618/16-к, від 10 січня 2022 року у справі № 661/2681/18, від 19 грудня 2023 року у справі378/1005/20, від 08 травня 2024 року у справі № 376/2282/21).

При цьому, колегія суддів враховує, що матеріали судового провадження дійсно містять заяву потерпілого ОСОБА_7 про залишення його цивільного позову без розгляду, однак ця заява була надана попередньому складу суду, а саме головуючий суддя ОСОБА_11 .

Крім того, матеріали цього судового провадження не містять відповідної ухвали суду першої інстанції про залишення цивільного позову ОСОБА_7 без розгляду.

Колегія суддів також враховує, що після останньої зміни складу суду, судовий розгляд у цій справі було розпочато спочатку, та в судовому засіданні від 22 жовтня 2024 року потерпілий ОСОБА_7 підтримав свій цивільний позов у повному обсязі.

Разом з цим, закриваючи кримінальне провадження стосовно ОСОБА_10 за ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України, та звільняючи від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, суд першої інстанції взагалі не вирішив питання щодо цивільного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції стосовно ОСОБА_10 підлягає зміні, а апеляційна скарга потерпілого частковому задоволенню.

Порушень вимог кримінального процесуального або кримінального матеріального закону при розгляді клопотання обвинуваченого ОСОБА_10 про його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 КК України, які, у відповідності до вимог ст. ст. 409-415 КПК України, були б підставою для скасування судового рішення та призначення нового розгляду, колегію суддів не встановлено.

Керуючись положеннями ст. ст. 284, 404, 407, 408, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу потерпілого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2025 року стосовно ОСОБА_10 змінити.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 про стягнення матеріальної та моральної шкоди залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_7 процесуальну можливість звернутись з цивільним позовом до суду першої інстанції у порядку цивільного судочинства.

В решті ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 10 червня 2025 року стосовно ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий

Судді: