УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

підготовчого судового засідання

23.10.2025 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши обвинувальний акт, який надійшов із Приморської окружної прокуратури м. Одеси, який зареєстрований у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000485 від 1.04.2025 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Туреччини, із середньою освітою, неодруженого, директора ТОВ «Ка-ре Тір`які», який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, суд

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого

ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 )

адвоката - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ),

перекладача - ОСОБА_8 , суд

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається із обвинувального акта, ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) обвинувачується у тому, що він 29.03.2025 року приблизно о 23 годині 30 хвилин в темний час доби, при необмеженій видимості та працюючому міському електроосвітленні, в умовах волого дорожнього покриття, він, перебуваючи в стані алкогольного сп?яніння, (0,47 % етилового спирту у крові), чим позбавив себе можливості правильно орієнтуватися в дорожній обстановці, достеменно знаючи, що керування транспортними засобами у стані алкогольного сп?яніння заборонено, в порушення п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України, не отримавши на території України, в установленому законом порядку, посвідчення водія відповідної категорії, приступив до керування технічно справним автомобілем марки «Mercedes-Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким здійснював рух в другій смузі справа, проїзної частини вул. Рішельєвська у Приморському районі м. Одеса зі сторони вул. Велика Арнаутська в напрямку вул. Пантелеймонівська, на якій організовано односторонній рух з чотирма смугами за його напрямком руху, з наявною на проїзній частині дорожньою розміткою.

Наближаючись зі швидкістю 86 км/год., до перехрестя вул. Рішельєвська - кут вул. Мала Арнаутська в м. Одесі, водій автомобіля марки «Mercedes-Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_9 , діючи необережно, в порушення вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.1, 2.3 (б), 8.7.3. е), 12.4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України N? 1306 від 10.10.2001 року (далі - «Правила»), будучи не уважним, не стежачи за дорожньою обстановкою, маючи об?єктивну можливість запобігти настанню ДТП, проявив злочинну недбалість при наближенні автомобіля марки «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по вулиці Мала Арнаутська зі сторони вулиці Європейської в напрямку вул. Італійська в середній смузі на дозволяючий йому зелений сигнал світлофора, та виконуючи виїзд на перехрестя вказаних вулиць на забороняючий йому рух червоний сигнал світлофора, ОСОБА_9 , допустив зіткнення передньою правою частиною його автомобіля марки «Mercedes-Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_4 з лівим бортом з переду автомобіля марки «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_5 .

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля марки «Ford Fusion» реєстраційний номер НОМЕР_6 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, з якими був доставлений до КНП «МКЛ N?1» OMP.

Під час досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_6 в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження у вигляді забою м?яких тканин в лобній ділянці голови, саден в лівій скроневій ділянці, закритих лінійних переломів 3-го, 4-го, 5-го лівих ребер по задній підпахвовій лінії (з боку 5-го ребра - зі зміщенням кісткових уламків, з боку 3-го, 4-го ребер - без зміщення), закритого компресійно-осколкового перелому тіла 4-го хребця 1 ст., садна та синців на задній поверхні грудної клітки зліва.

Всі вище указані ушкодження не були небезпечними для життя, складають єдиний морфологічний комплекс і оцінюються разом, спричинили тривалий розлад здоров?я строком понад 21 день і за цим критерієм згідно п.п. 2.2.2 та 4.6 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом N? 6 МОЗ України від 17.01.1995 року, відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Також під час досудового розслідування встановлено, що належним виконанням вимог п.п.12.4, 8.7.3 е) Правил дорожнього руху України водій автомобіля марки «Mercedes-Benz E-200», реєстраційний номер НОМЕР_7 ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти зіткненню із автомобілем марки «Ford Fusion» ресстраційний номер НОМЕР_3 , і його дії, знаходяться в причинному зв?язку з фактом зіткнення автомобілів.

Таким чином, водій ОСОБА_9 , своїми необережними діями у формі злочинної недбалості допустив порушення вимог 1.3, 1.5, 2.3 (б), 8.7.3. е), 12.4 Правил дорожнього руху України, які вказують на те, що: п. 1.3 «Учасники дорожнього руху зобов?язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»; п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов?язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити уповноважений підрозділ Національної поліції, власника дороги або уповноважений ним орган»;

п.2.1 а) ПДР «Водій механічного транспортного засобу повинен при собі мати посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії;

п.2.3 ПДР «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; п.12.4 ПДР «У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.»;

п. 8.7.3 е) ПДР «Сигнали світлофора мають такі значення: е)червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»,

- чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) обвинувачується у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп?яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому провадженні обвинувачений ОСОБА_11 ( ОСОБА_10 ) щиро розкаявся у вчиненні указаного кримінального правопорушення, та підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, що описано у обвинувальному акті, та просив затвердити угоду про примирення від 7 жовтня 2025 року між ним та потерпілим ОСОБА_6 .

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти затвердження вище указаної угоди про примирення, у зв`язку із порушенням вимог ст.69 КК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 просив суд затвердити угоду про примирення між ним та обвинуваченим ОСОБА_12 ( ОСОБА_10 ), та призначити цьому обвинуваченому покарання відповідно до угоди від 7.10.2025 року.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_13 ( ОСОБА_4 ) адвокат ОСОБА_7 просив затвердити угоду про примирення, та призначити указаному обвинуваченому покарання відповідно до цієї угоди.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468, 475 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.471 КПК України в угоді про примирення зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, строк її відшкодування чи перелік дій, не пов`язаних з відшкодуванням шкоди, які підозрюваний чи обвинувачений зобов`язані вчинити на користь потерпілого, строк їх вчинення, узгоджене покарання та згода сторін на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч.7 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства, 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань.

Положеннями ч.7 ст.474 КПК України передбачено, що у разі відмови суду в затвердженні угоди, укладення якої ініційовано на стадії судового провадження, останнє продовжується у загальному порядку. Положенням ст. 69 КК України визначено, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання може мати місце лише за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного. Санкція ч.1 ст.286-1 КК України передбачає покарання позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.

ОСОБА_11 ( ОСОБА_4 ) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

7.10.2025 року була укладена угода про примирення між потерпілим ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_12 ( ОСОБА_4 ) у кримінальному провадженні, яке було зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000485 від 1.04.2025 року, та сторони погодились на призначення ОСОБА_14 ( ОСОБА_4 ) наступного покарання, зважаючи щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне повне ним відшкодування цьому потерпілому завданої злочином шкоди,а також з урахуванням особи обвинуваченого, сторони погодились на застосування до указаного обвинуваченого положень ч.1 ст.69 КК України та при призначенні покарання перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п?ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п?ятсот) гривень, із позбавленням його права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

При узгодженні основного покарання із застосуванням ч.1 ст.69 КК України сторони пропонували при призначенні покарання ОСОБА_14 ( ОСОБА_4 ) перейти до іншого, більш м?якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст. 286-1 КК України, а саме покарання у виді штрафу в дохід держави в розмірі 500 (п?ятсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 8500 (вісім тисяч п?ятсот) гривень, не зазначивши згідно до вимог ст.69 КК України обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення для переходу до іншого більш м`якого виду покарання не зазначеного в санкції статті. Зазначене узгоджується із практикою колегії суддів Першої судової палати ККС ВС, згідно до постанови від 17.09.2019 у справі №744/884/17 (провадження №51-8413км18): http://reyestr.court.gov.ua/Review/84481797. Застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 статті 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Обставини чи сукупність обставин, які відповідно до ст. 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.

Тобто в цій частині угода не відповідає вимогам закону, що є підставою для відмови у затвердженні угоди, відповідно до п.1 ч.7 ст.474 КПК України.

Санкцією ч.1 ст.286-1 КК України передбачено обов`язкове додаткове покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років, в угоді від 7.10.2025 року сторони погодились на призначення покарання позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік, не застосувавши вимоги ст.69 КК України до додаткового покарання. Так як умови угоди в цій частині не відповідають вимогам закону, суд вважає, що є законні підстави для відмови у затверджені цієї угоди, передбачені п.1 ч.7 ст.474 КПК України.

Суд приходить до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам суспільства, тобто при укладенні угоди було порушено п.2 ч.7 ст.474 КПК України, так як ОСОБА_11 ( ОСОБА_4 ) обвинувачується у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, та призначення йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн., не відповідає інтересам суспільства, не сприяє виправленню цього обвинуваченого, та не запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженим, так і іншими особами. Також суд вважає необхідним відмовити у затверджені угоди від 7.10.2025 року, на підставі п.2 ч.7 ст.474 КПК України, так як умови угоди укладеної із порушенням вимог закону не відповідають інтересам суспільства.

Крім того, угода про примирення від 7.10.2025 року була укладена у порушення п.5 ч.7 ст.474 КПК України, так як є очевидна неможливість виконання обвинуваченим ОСОБА_12 ( ОСОБА_4 ) взятих на себе за цією угодою зобов`язань щодо можливості виплати ним штрафу, так як у матеріалах цього кримінального провадження відсутня будь-яка офіційна довідка про фінансовий стан цього обвинуваченого. Суд вважає, що неможливо, виходячи лише із одних формальних міркувань у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_13 ( ОСОБА_4 ) щодо наявності у нього грошових коштів, прийняти до уваги той факт, що указаний обвинувачений виконає взяті на себе за угодою від 7.10.2025 року зобов`язання щодо можливості виплати ним штрафу у вище зазначеному розмірі. На підставі вище зазначеного, суд вважає необхідним відмовити у затверджені угоди від 7.10.2025 року, так як умови зазначеної угоди суперечать вимогам закону, та не відповідають інтересам суспільства, тобто є законні підстави для відмови у затверджені угоди, передбачені п.п.1,2,5 ч.7 ст.474 КПК України. Так як відсутні заперечення сторін кримінального провадження, на теперішній час, суд вважає можливим продовжити у загальному порядку судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_13 ( ОСОБА_4 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України.

Керуючись ст. 27, 284, 286, 314-316, 331, 371, 372, 376, 392, 395, 474, 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У затвердженні угоди ініційованої на стадії судового провадження 7 жовтня 2025 року про примирення між потерпілим ОСОБА_6 , та обвинуваченим ОСОБА_15 ( ОСОБА_4 ) у кримінальному провадженні, яке було зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000485 від 1.04.2025 року - відмовити.

Продовжити судовий розгляд у загальному порядку на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000485 від 1.04.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 ( ОСОБА_4 ) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України у підготовчому судовому засіданні на 13 годину 4.11.2025 року у залі №231 Приморського районного суду м. Одеси на вулиці Балківській, 33.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_16 ( ОСОБА_4 ) не обирати.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала суду оскарженню не підлягає. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1

23.10.2025