Справа № 302/1497/25
Провадження № 1-кп/302/197/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(у повному обсязі)

09 грудня 2025 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 04.07.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, раніше несудимої, працюючої директором закладу дошкільної освіти Колочавської сільської ради,

в учиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 Кримінального кодексу України,

-в якому обвинуваченою ОСОБА_4 заявлено клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження,

у с т а н о в и в:

У провадженні Міжгірського районного суду Закарпатської області перебуває зазначене вище кримінальне провадження.

Згідно з обвинувальним актом від 21.10.2025 ОСОБА_4 обвинувачується в учиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-3 КК України, за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 будучи обраною депутатом Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом цієї ж сільської ради від 10.07.2025, та суб`єктом декларування визначеним підпунктом «б» пункту 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон), знаючи про порядок подання декларації, умисно всупереч вимогам антикорупційного законодавства у період з 00:00 год 1 січня 2021 року до 00:00 год 1 квітня 2021 року не подала декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за звітний 2020 рік (період з 1 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року включно) шляхом заповнення такої на офіційному вебсайті НАЗК «https://public.nazk.gov.ua», яку повинна була подати відповідно до ч. 2 ст. 45 Закону як особа, яка припинила діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, або іншу діяльність, зазначену у підпунктах «а» і пункту 2 частини першої статті 3 Закону, наступного року після припинення діяльності подати в установленому частиною першою цієї статті порядку декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік у строк до 1 квітня шляхом заповнення на офіційному вебсайті Національного агентства.

Ці діяння ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковано за ст. 366-3 КК України (у редакції Закону України «Про внесення змін до кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України щодо вдосконалення відповідальності за декларування недостовірної інформації та неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування» від №1074 - IX від 04.12.2020) як умисне неподання суб`єктом декларування декларації особи, уповноваженої на виконання функцій місцевого самоврядування, передбаченої Законом України «Про запобігання корупції».

9 грудня 2025 року обвинуваченою ОСОБА_4 через канцелярію суду подано письмове клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 366-3 КК України, і закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 дане клопотання підтримала повністю та просила його задовольнити.

Судом роз`яснено ОСОБА_4 суть обвинувачення й її право заперечувати проти закриття кримінального провадження, а також наслідки закриття кримінального провадження за зазначеною вище підставою.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні щодо закриття кримінального провадження з цих підстав не заперечив.

Дослідивши та оцінивши зміст клопотання, перевіривши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, зміст пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення, зокрема про закриття кримінального провадження у випадку встановлення підстав, передбаченою частиною другою статті 284 КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Як передбачено ч. 1 статті 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

За змістом ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За положеннями ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є закінчення установлених ч. 1 ст. 49 КК України строків та відсутність обставин, що порушують їх перебіг (частини 2, 3 ст. 49 КК України).

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є притягнення особи як обвинуваченого та згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі, і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років (ч. 2 ст. 49 КК України). Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років (ч. 3 ст. 49 КК України).

Згідно з постановою ККС ВС від 11.11.2020 у справі № 455/229/17 суд закриває кримінальне провадження у разі подання клопотання обвинуваченим про закінчення строків давності на будь-якій стадії судового провадження, незалежно від того, визнає особа вину в пред`явленому їй обвинуваченні чи заперечує вчинення кримінального правопорушення, тобто на підставі поданої заяви обвинуваченого про звільнення його від кримінальної відповідальності за зазначеною підставою (закінчення строків давності, які встановлені в кримінальному законі).

Отже, у даному випадку, початком перебігу строків давності є день, до настання якого ОСОБА_4 зобов`язана була подати шляхом заповнення на офіційному вебсайті НАЗК декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за 2020 рік за формою, що визначається НАЗК, тобто 1 квітня 2021 року.

Відповідні діяння ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 366-3 КК України (у редакції Закону № 1074-ІХ від 04.12.2020).

Ураховуючи положення ч. 1 ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що не може бути призначене суворіше покарання ніж те, що підлягало застосуванню на час вчинення кримінального правопорушення, а також вимог ст. 58 Конституції України, статей 4, 5 КК України щодо чинності закону про кримінальну відповідальність у часі, а відтак у даній справі підлягає застосуванню закон про кримінальну відповідальність, який діяв на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Станом на час вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення санкція ст. 366-3 КК України передбачала покарання у виді штрафу від двох тисяч п`ятисот до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від 150 до 240 годин, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

Отже, зазначене діяння відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України є кримінальним проступком, строк давності за яким, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, становить два роки.

Будь-яких обставин, які б свідчили про наявність підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених частинами 2, 3 ст. 49 КК України, зокрема, відомостей про вчинення ОСОБА_4 нового кримінального правопорушення чи вчинення умисних дій, направлених на ухилення від досудового розслідування або суду, судом не встановлено.

За наведених вище обставин суд доходить висновку, що з дня вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, сплинули 01.04.2023.

Ураховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 не лише надала згоду на звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а й подала ще про це відповідне клопотання, суд доходить висновку, що вона підлягає звільненню від кримінальної відповідальності. Водночас розглядаючи вказане клопотання суд не вирішує питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченої, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 286 КК України клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності розглядається негайно, а відтак суд позбавлений можливості продовжити судове провадження, в тому числі дослідження доказів та встановити обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення.

Цивільний позов не заявлявся.

Речові докази й процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої ОСОБА_4 не обирався.

З огляду на наведене вище та керуючись ст. 49 КК України, статтями 284 ч. 2 п. 1, 285, 286, 288, 314 ч. 3 п. 2, 371, 372, 376 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання обвинуваченої ОСОБА_4 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої статтею 366-3 Кримінального кодексу України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яке внесене Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000144 від 04.07.2025, закрити.

Ухвалу може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.12.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1