Справа № 603/527/25
Провадження № 1-кп/603/53/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2025 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

представника потерпілої адвоката ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастириська кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 14 серпня 2025 року, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велеснів Монастириського району, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає по АДРЕСА_2 , українця, одруженого, освіта вища, який не працює, не депутат, на утриманні має трьох малолітніх дітей, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», в період з 23 січня 2025 року по 13 серпня 2025 року умисно, систематично, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , яке виразилося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах, моральному та психологічному тиску відносно потерпілої, приниженні її честі та гідності, що зумовило наявність психотравмувальних ситуацій психологічного насильства для потерпілої, призвело до негативних змін психоемоційної сфери ОСОБА_4 , що супроводжувалося формуванням негативних психологічних переживань (моральних страждань) та спричинило психологічні страждання ОСОБА_4 , погіршення якості її життя.

Так, 23 січня 2025 року близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру своєї дружини ОСОБА_4 , що виразилося у образах, погрозах та залякуванні, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Такими своїми діями ОСОБА_8 , порушив вимоги ч.3 ст. 173-2 КУпАП, внаслідок чого 23 січня 2025 року відносно ОСОБА_6 складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За вказаним фактом постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 26 лютого 2025 року ОСОБА_8 , притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 173-2 КУпАП та визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладене на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі вісімдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одну тисячу триста шістдесят) гривень.

Продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 12 травня 2025 року близько 00 год. 12 хв. ОСОБА_8 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , умисно вчинив домашнє насильство психологічного характеру своєї дружини ОСОБА_4 , що виразилося у словесних образах та шарпанні за верхній одяг, внаслідок чого завдана шкода психічному здоров`ю потерпілого. Такими своїми діями ОСОБА_8 порушив вимоги ч.3 ст. 173-2 КУпАП, внаслідок чого 20 травня 2025 року на ОСОБА_6 , складений протокол про вчинення адміністративного правопорушення.

За вказаним фактом постановою Монастириського районного суду Тернопільської області від 25 червня 2025 року ОСОБА_8 , визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладене на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі шістдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1020 (одну тисячу двадцять) гривень 00 копійок.

Однак, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за систематичне вчинення домашнього насильства ОСОБА_8 належний висновок не зробив та продовжив свої умисні протиправні дії спрямовані на систематичне заподіяння своїй дружині ОСОБА_4 психологічних страждань.

Так, 13 серпня 2025 року ОСОБА_8 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» умисно, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій та передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, близько 18 год 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру своєї дружини ОСОБА_4 , яке виразилося у образах нецензурними словами, словесних погрозах, моральному та психологічному тиску відносно потерпілого, приниженні його честі та гідності, що у свою чергу призвело до негативних змін психоемоційної сфери ОСОБА_4 , що супроводжувалося формуванням негативних психологічних переживань (моральних страждань).

Таким чином, ОСОБА_8 , в період часу з 23 січня 2025 року по 13 серпня 2025 року діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у виді заподіяння психологічних страждань своїй дружині ОСОБА_4 та погіршення якості її життя, і бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї дружини ОСОБА_4 , яке виразилося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах, моральному та психологічному тиску відносно потерпілої, приниженні її честі та гідності, що зумовило наявність психотравмувальних ситуацій психолічного насильства для неї, погіршення її соціального функціонування та якості життя, призвело до негативних змін психоемоційних переживань та змін, що супроводжувались формуванням негативних психологічних переживань у ОСОБА_4 , а саме страх за своє здоров`я та безпеку, тривожні очікування, обмеження повноцінного відпочинку, порушений сон, знижений та нестійкий настрій, що спричинило психологічні страждання ОСОБА_4 , погіршення якості життя потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, - домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя (дружини), що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

30 вересня 2025 року, згідно вимог ст. 471 КПК України, укладена угода про примирення між потерпілою ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним ОСОБА_6 , з іншого боку, в присутності захисника ОСОБА_7 та представника потерпілої адвоката ОСОБА_5 , згідно якої сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 126-1 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік, яке повинен понести ОСОБА_8 , з покладенням на останнього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Угодою передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 цього Кодексу.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечив проти затвердження судом угоди про примирення між сторонами та призначення обвинуваченому узгодженої міри покарання.

Потерпіла ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердили, що угода про примирення укладена добровільно, просили її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_7 підтвердили добровільність укладення угоди про примирення між ним та потерпілим, просили затвердити угоду і призначити йому узгоджену міру покарання. Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення обвинуваченому зрозумілі.

Заслухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про примирення, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Разом з тим встановлено, що укладення угоди про примирення здійснювалось у відповідності до вимог абз. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України, а саме за ініціативи потерпілої. Потерпіла ОСОБА_4 розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

При цьому судом також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також наявність обтяжуючих обставин, передбачених ст. 67 КК України, а саме: вчинення кримінального правопорушення щодо подружжя.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 469 цього Кодексу угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Разом з тим, згідно абз. 2 ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення у кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством, може бути укладена лише за ініціативою потерпілого, його представника або законного представника.

Відповідно до ч. 5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Частиною 3 ст. 474 КПК України визначено, в разі якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 і призначення останньому узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Також, відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст.91-1 КК України в інтересах потерпілого від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені обов`язки, зокрема направлення для проходження програми для кривдників.

Так, враховуючи обставини справи та особу обвинуваченого, а саме те, що останній раніше неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини, враховуючи тривалість його протиправної поведінки, суд приходить до висновку, що в інтересах потерпілої від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, необхідно застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 обмежувальні заходи, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, що на думку суду, сприятиме виправленню обвинуваченого та покращенню психологічного здоров`я потерпілої на строк один місяць.

Речові докази по справі відсутні.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2025 року у справі №595/1450/25 (провадження №1-кс/595/341/2025) запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з урахуванням продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно залишити без змін, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 473, 474, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення від 30 вересня 2025 року, укладену між потерпілою ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України, п. 4 ч. 3 ст. 59-1 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Раніше обраний обвинуваченому ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 30 вересня 2025 року у справі №595/1450/25 (провадження №1-кс/595/341/2025) запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з урахуванням продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, необхідно залишити без змін, продовживши строк дії вказаного запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Застосувати до ОСОБА_6 на строк 1 (один) місяць обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст.91-1 КК України, у вигляді:

- направлення на проходження програми для кривдників.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі невиконання угоди про примирення відповідно до ст. 476 КПК України потерпілий та прокурор мають право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч. 1 ст. 473 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Головуючий суддя ОСОБА_1