Справа № 738/469/25
№ провадження 1-кп/738/57/2025
ВИРОК

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09 січня 2025 року за 0000021, про обвинувачення

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Мена Менського району Чернігівської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_3

учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_6

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах.

Відповідно до Указу Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого Законом України № 1126-VII від 17.03.2014, в Україні оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. з 24.02.2022 строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався, у тому числі Указом Президента України від 28.10.2024 № 740/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України № 4024-ІХ від 29.10.2024 - з 05 год 30 хв 10.11.2024 строком на 90 діб.

Указом Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022 в Україні оголошено проведення загальної мобілізації протягом 90 діб, яка неодноразово продовжувалася, у тому числі на підставі Указу Президента України №741/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» затвердженим Законом України № 4025-IX від 29.10.2024 - з 10.11.2024 строком на 90 діб.

Поряд з цим, військовозобов`язаний ОСОБА_2 , 09 квітня 1991 року взятий на облік до Менського РВК (на даний час ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 , має військове звання рядовий запасу та військово-облікову спеціальність слюсар з ремонту автомобілів.

Згідно з довідкою військово-лікарської комісії №189/1 від 13.12.2024 ОСОБА_2 , на підставі статті 30 «Б» графи II розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби Наказу МОЗ України № 402 від 14.08.2008 «Про затвердження положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України», визнано придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони.

Встановивши відсутність обставин, передбачених ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які надавали б військовозобов`язаному ОСОБА_2 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 13.12.2024 начальником відділення обліку мобілізаційної роботи заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_2 вручено повістку про обов`язок з`явитися на 07 год. 00 хв. 16.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації.

Незважаючи на це, ОСОБА_2 , будучи військовозобов`язаним та придатним до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, не маючи згідно зі ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» права на відстрочку від призову на військову службу за мобілізацією, будучи належним чином повідомленим у встановленому законом порядку про необхідність прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_4 для подальшого відправлення до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) для проходження військової служби у зв`язку з оголошенням загальної мобілізації та призовом на військову службу у Збройні Сили України за мобілізацією, без поважних на те причин, з метою ухилення від призову, маючи можливість прибути, не прибув у вказаний у повістці час та дату на призовну дільницю ІНФОРМАЦІЯ_4 для його призову за мобілізацією в Збройні Сили України, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Укази Президента України №303/2014 від 17.03.2014 «Про часткову мобілізацію», №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», №741/2024 від 28.10.2024 «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затверджені відповідними Законами України, тим самим умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальні правопорушення, винним у вчиненні яких визнається обвинувачений.

Дії ОСОБА_2 підлягають кваліфікації за статтею 336 КК України ухилення від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період.

Позиції сторін кримінального провадження.

Позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті від 24 лютого 2025 року.

За змістом обвинувального акту, який підтримала прокурор, остання вважала установленим те, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене статтею 336 КК України.

Під час виступу у судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, зазначила, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому не встановлено, та просила призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

Обвинувачений ОСОБА_2 вину у вчиненні кримінального правопорушення за пред`явленим обвинуваченням визнав, щиро розкаявся.

Захисник у судових дебатах просила при призначенні ОСОБА_2 покарання врахувати стан його здоров`я, наявність на утриманні батька похилого віку та на підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України.

Показання обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_2 під час судового розгляду вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, послідовно та в повній мірі підтвердив обставини вчиненого ним кримінального правопорушення та показав, що йому відомо про те, що в Україні оголошено воєнний стан та загальну мобілізацію, він є військовозобов`язаним, проходив військово-лікарську комісію, під час проходження якої повідомляв лікарям про стан здоров`я, зокрема про поганий зір та хворі ноги, але згідно з висновком військово-лікарської комісії він визнаний придатним до військової служби, з таким висновком він не згоден, але не оскаржував його. Він сам відніс висновок ВЛК до ТЦК 13 грудня 2024 року, де йому була вручена повістка на 16 грудня 2024 року, але він вирішив не прибувати за повісткою, оскільки злякався, вважає, що з хворими ногами та поганим зором він буде тільки всім заважати або ж з нього будуть знущатися.

Показання свідків.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні відмовився від дачі показань відповідно до статті 63 Конституції України.

Документи, зібрані стороною обвинувачення.

09 лютого 2025 року до Відділення поліції № 1 (м. Мена) Корюківського РВП ГУНП в Чернігівській області від начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_10 надійшло повідомлення про кримінальне правопорушення, передбачене статтею 336 КК України, вчинене ОСОБА_2 (а.к.п.48).

09 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України (а.к.п. 47).

Відповідно військового квитка НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та обліково-послужної картки, останній був прийнятий на облік Менського РВК 09.04.1991 після прибуття з ІНФОРМАЦІЯ_5 , військово-облікова спеціальність слюсар по ремонту автомобілів, війсову службу в Збройних Силах не проходив (а.к.п. 59-62).

Відповідно до Картки професійного відбору кандидата від 12 грудня 2024 року, Карти професійно-психологічного відбору кандидата від 12 грудня 2024 року, Картки соціально-психологічного вивчення кандидата для проходження військової служби за мобілізацією у ЗСУ, ОСОБА_2 за своїми морально-психологічними якостями та результатами ППВ рекомендований до проходження військової служби за мобілізацією (а.к.п. 64-65, 67).

12 грудня 2024 року ОСОБА_2 було доведено положення законодавства України щодо адміністративної та кримінальної відповідальності військовослужбовців (а.к.п. 66).

Відповідно до Картки № 1347 обстеження та медичного огляду від 13 грудня 2024 року, за результатами медичного обстеження спеціалістами військовозобов`язаному ОСОБА_2 встановлено діагноз: міопатія високого ступеню з астигматизмом, початкова катаракта обох очей, на підставі статті 30Б графи ІІ Розладу хвороб придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.к.п. 54).

Відповідно до Довідки № 189/1 військово-лікарської комісії ОСОБА_2 пройшов огляд ВЛК 13 грудня 2024 року, на підставі статті 30Б графи ІІ Розладу хвороб придатний до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони (а.к.п. 52).

Згідно із Розпискою 13 грудня 2024 року ОСОБА_2 особисто вручено повістку про обов`язок з`явитися на 07 год. 00 хв. 16 грудня 2024 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 , для подальшої відправки для проходження служби та попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації (а.к.п 53).

В матеріалах кримінального провадження наявний оригінал повістки, згідно з якою ОСОБА_2 зобов`язаний був 16 грудня 2024 року о 7-00 год прибути до ІНФОРМАЦІЯ_6 за адресою: АДРЕСА_2 , яку ОСОБА_2 добровільно видав 24 січня 2025 року, та повідомив, що отримав її 13 грудня 2024 року у ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.к.п. 78-79, 81).

Згідно з Протоколом огляду документів від 17 лютого 2025 року, слідчим оглянуто оригінал амбулаторної карти ОСОБА_2 , у якій містяться відомості про проведення оглядів 12.12.2024 лікарями ЛОРом, офтальмологом, психіатром, хірургом, неврапатологом та результати медичного огляду (а.к.п. 88).

У Поіменному списку військовозобов`язаних, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_7 і відправлені у складі команди « ІНФОРМАЦІЯ_8 » у розпорядження командира НОМЕР_1 , пункт призначення АДРЕСА_1 , час прибуття 16 грудня 2024 року, маршрут руху Мена Чернігів, у графі № 1 щодо рядового ОСОБА_2 наявна відмітка: «не прибув» (а.к.п. 56-57).

Відповідно до Рапорту начальника відділення обліку мобілізаційної роботи 1 відду ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_7 , виявлено неприбуття військовозобов`язаного ОСОБА_2 о 07-00 годині 16 грудня 2025 року під час відправлення з 1 відду ІНФОРМАЦІЯ_9 військовозобов`язаних в команду для комплектування НОМЕР_1 на виконання мобілізаційного розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 №М660дск від 01.12.2024, що призвело до невиконання плану поставки згідно з розпорядженням (а.к.п. 55).

Відповідно до службового листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 , військовозобов`язаний ОСОБА_2 із заявою про надання відстрочки не звертався.

Висновки суду.

Оцінюючи досліджені під час судового розгляду вищезазначені докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України.

Проаналізувавши надані сторонами кримінального провадження докази з точки зору доведеності ознак складу кримінального правопорушення, інкримінованого обвинуваченому, суд вважає, що сукупність встановлених під час судового розгляду обставин виключає існування будь-яких інших подій, ніж ті, що викладені в обвинувальному акті.

Статтею 336 КК України, передбачено кримінальну відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією, на особливий період. Злочин, передбачений вказаною статтею, має формальний склад та не є триваючим за своєю суттю. Факт вчинення суспільно небезпечного діяння (яке складає об`єктивну сторону злочину) утворює закінчений злочин.

Об`єктивна сторона злочину в диспозиції ст.336 КК України визначена із застосуванням терміну «ухилення». Ухилятися - означає намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, відсторонятися від чогось. Таким чином зміст ухилення як діяння (дія чи бездіяльність) визначається змістом того, від чого ухиляється особа, в даному випадку - змістом понять «мобілізація» і «призов за мобілізацією». У статті 336КК ці поняття не розкриваються, що свідчить про те, що її диспозиція є бланкетною.

Згідно з ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу» передбачає, що чоловіки віком від 18 до 60 років зобов`язані за викликом з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік. Відповідно виклик здійснюється шляхом вручення повісток.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ст.336 КК України (ухилення від призову за мобілізацією), проявляється в ухиленні від призову на військову службу шляхом дії або так званої змішаної бездіяльності (ухилення від виконання певного обов`язку вчинюється шляхом вчинення певних дій). Ухилення від призову за мобілізацією у формі бездіяльності полягає у неявці до місця, визначеного у повістці або наказі військового комісара, зокрема до військового комісаріату для відправлення до військової частини або у відмові отримати повістку. Злочин є закінченим з моменту неявки військовозобов`язаного до такого місця.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується прямим умислом, тобто коли військовозобов`язаний усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії чи бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

Усвідомлення суб`єктом суспільно небезпечного характеру свого діяння означає, що він усвідомлює всі фактичні обставини вчиненого діяння, які відповідають ознакам складу інкримінованого злочину, та одночасно розуміє, що вчинене ним діяння є шкідливим для суспільства.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Під час судового розгляду суд встановив, що поведінка обвинуваченого беззаперечно свідчить про спрямованість його умислу на ухилення від призову.

Так, під час судового розгляду обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, зазначив, що розумів те, що він був призваний на військову службу під час мобілізації, був обізнаний про наслідки ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, розумів про необхідність прибути до РТЦК та СП 16 грудня 2045 року о 7-00 годині для відправки у військову частину, проте не з`явився у визначений час, бо злякався.

Отже, ОСОБА_2 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, а саме, якщо не виконати свої зобов`язання як громадянина, передбачені статтею 65 Конституції України по швидкій і своєчасній мобілізації й спільній обороні від агресора не можливо бути дати ефективну відсіч нападникам на країну, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися о 7-00 годині 16 грудня 2024 року для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, не з`явився за викликом. Вказане свідчить про наявність умислу уникнути самого призову за мобілізацією.

Крім того, обвинувачений після отримання повістки, його умисного ухилення від явки на збірний пункт та заведення кримінального провадження, жодного разу до РТЦК та СП не з`явився, хоча мав таку можливість, що свідчить про його свідомі та умисні дії з метою уникнення мобілізації.

Прокурор надав допустимі, належні, достовірні та достатні докази для визнання ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України, а саме ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Згідно з Законом України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Відповідно до визначень, наданих у Законі України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» №3543-ХІІ від 21жовтня 1993 року, під мобілізацією розуміється - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, оперативно - рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 вказаного вище Закону під час мобілізації та переведення Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту на штати воєнного часу, громадяни (крім тих, які проходять службу у військовому резерві) зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти військових комісаріатів у строки, зазначені в отриманих ними документах.

24 лютого 2022 року Президентом України виданий Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 року №65/2022 та Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації» від 17.05.2022 року №343/2022 на території України оголошено загальну мобілізацію.

Ухилення громадян від призову на військову службу під час мобілізації в умовах воєнного стану вкрай негативно впливає на укомплектованість військових частин і підриває обороноздатність країни в умовах відсічі збройній агресії російської федерації, яка загрожує життю, здоров`ю, безпеці всіх громадян і самому існуванню нашої держави.

Відповідно до п. 56 Постанови КМУ «Про затвердження Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом» від 21березня 2002 року №352 оповіщення громадян про призов на строкову військову службу та їх прибуття на призовні дільниці здійснюється за розпорядженнями керівників районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.

Мобілізаційне розпорядження - це документ, який вручається військовозобов`язаному громадянину після проходження ним медичної комісії та визнання його придатним до військової служби для подальшої мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом призову громадян України на військову службу та прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» організація і порядок проведення мобілізаційної підготовки та мобілізації визначаються цим Законом, актами Президента України та Кабінету Міністрів України. Загальна мобілізація проводиться одночасно на всій території України і стосується національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби визначається Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України № 402 від 14.08.2008 року (далі Положення).

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2. глави 1 розділу I Положення військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних. Військово-лікарська експертиза це медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей, військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом.

Відповідно до пункту 1.1. Розділу ІІ Положення, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.

Відповідно до додатку 14 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 № 402, на військовозобов`язаних, що проходять медичний огляд, складається картка обстеження та медичного огляду військово-лікарської комісії.

Згідно з п. 23.5 глави 23 розділу II Положення після закінчення огляду кожний лікар записує в картку обстеження та медичного огляду діагноз та висновок щодо ступеня придатності до військової служби, відповідну статтю Розкладу хвороб, дату огляду та підписує висновок із зазначенням свого прізвища та ініціалів і скріплює особистою печаткою. За результатами медичного обстеження ВЛК приймає остаточне рішення щодо ступеня придатності кандидата за станом здоров`я до військової служби.

В додатку 1 до Положення викладений розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, служби у військовому резерві військової служби.

Відповідно до п. 2.4.10 розділу ІІ Положення постанова ВЛК регіонів може бути оскаржена до Центральної військово-лікарської комісії або у судовому порядку.

Будь-яких обставин, які б вказували на те, що лікарями порушена процедура проведення військово-лікарської комісії, судом не встановлено.

Як вбачається з Довідки військово-лікарської комісії № 189 від 13 грудня 2024 року, висновок про придатність ОСОБА_2 до військової служби у військових частинах забезпечення, ТЦК та СП, ВВНЗ, навчальних центрах, закладах (установах), медичних підрозділах, підрозділах логістики, зв`язку, оперативного забезпечення, охорони, було зроблено з урахуванням встановленого діагнозу, на підставі статті 30Б графи ІІ Розладу хвороб (а.к.п.52).

Звернень ОСОБА_2 до Центральної військово-лікарської комісії або до суду для оскарження рішень ВЛК матеріали справи не містять.

Відповідно до службового листа начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_10 , військовозобов`язаний ОСОБА_2 із заявою про надання відстрочки не звертався.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , будучи військовозобов`язаним, не маючи права на відстрочку, пройшов медичний огляд, що проводився військово-лікарською комісією для визначення ступеня придатності до військової служби, яким останнього визнано придатним до військової служби, особисто отримав повістку про обов`язок з`явитися на 07 год. 00 хв. 16.12.2024 до ІНФОРМАЦІЯ_4 , для подальшої відправки до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ), будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації. маючи можливість прибути, умисно не прибув у вказаний у повістці час та дату на призовну дільницю ІНФОРМАЦІЯ_9 для його призову за мобілізацією в Збройні Сили України, тим самим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_2 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 , не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_2 раніше в силу статті 89 КК України несудимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом: F10.2, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеристика відсутня, неодружений, проживає з батьком, який є особою похилого віку, не має постійного місця роботи.

Згідно з досудовою доповіддю від 08 травня 2025 року, підготовленою Корюківським районним сектором №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області, про обвинуваченого ОСОБА_2 , з урахуванням соціально-психологічної характеристики обвинуваченого, надано висновок про середній ризик вчинення ним повторного правопорушення та середній ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, та про можливість його виправлення без ізоляції від суспільства.

При обранні виду та міри покарання для обвинуваченого суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Обвинувачений хоча і вчинив умисний нетяжкий злочин, але його поведінка створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя, безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації, що суттєво підвищує ступінь суспільної небезпечності як вчиненого діяння, так і особи обвинуваченого.

Оскільки Україна перебуває в умовах збройної агресії з боку російської федерації, то конституційний обов`язок кожного громадянина захищати Батьківщину, отже вчинений ОСОБА_2 умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпеку, а тому звільнення від відбування покарання з випробуванням військовозобов`язаного за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації не лише не сприятиме запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень іншими особами, а навпаки створить у таких осіб впевненість у безкарності за відмову від виконання конституційного обов`язку, пов`язаного із захистом Батьківщини. Вказане свідчить про підвищену суспільну небезпечність вчиненого правопорушення, оскільки може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

Згідно з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 09.12.2024 у справі № 146/1811/23 та постанові від 03.12.2024 у справі № 591/6556/23, відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовозобов`язаними кримінальних правопорушень у сфері забезпечення призову та мобілізації під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65КК України мету покарання і може призвести до збільшення кількості аналогічних кримінальних правопорушень іншими особами, а також неспроможності забезпечення належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призведе до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.

Твердження сторони захисту про те, що на утриманні обвинуваченого знаходиться його батько, який є особою похилого віку, спростовуються показаннями обвинуваченого, який у судовому засіданні зазначив, що не може працювати за станом здоров`я та проживає за рахунок пенсії батька, а також матеріалами кримінального провадження, а саме відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу станом на 04.04.2025, згідно з якими у ОСОБА_2 відсутні доходи за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року, та довідкою відділу обслуговування громадян №6 (сервісний центр) Управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Чернігівській області про те, що ОСОБА_2 не перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Чернігівській області та пенсії не отримує (а.к.п. 89, 90).

Встановлені у цьому кримінальному провадженні обставини не дають підстав для застосування ст. 75 КК та звільнення ОСОБА_2 від відбування покарання з випробуванням, адже в такому разі буде досягнута мета злочину, якою прагне досягнути особа, що ухиляється від призову.

Зазначені вище обставини унеможливлюють виправлення обвинуваченого без реального відбуття покарання в умовах ізоляції від суспільства, тому суд, враховуючи особу обвинуваченого його вік, матеріальний та сімейний стан, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки, які настали від його вчинення, відношення обвинуваченого до вчиненого і його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, наявність обставини, що пом`якшує покарання, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, з урахуванням позиції сторін кримінального провадження, а також використовуючи дискреційні повноваження, дійшов висновку призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі у межах, передбачених санкцією статті 336 КК України, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження нових злочинів. Вважати таке покарання надмірно суворим в суду підстав не вбачається.

Мотиви ухвалення рішення про запобіжні заходи.

Під час судового розгляду кримінального провадження до ОСОБА_2 запобіжні заходи не застосувались, суд також вважає можливим їх не застосовувати до набрання вироком законної сили.

Мотиви ухвалення рішення щодо речових доказів і документів, щодо процесуальних витрат.

Речові докази: оригінал повістки на ім`я ОСОБА_2 , вручену ІНФОРМАЦІЯ_11 , приєднану до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання; оригінал амбулаторної карти на ім`я ОСОБА_2 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження, повернути КНП «Менська міська лікарня» Менської міської ради.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

На підставі викладеного, керуючись статтями 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з моменту його фактичного затримання на виконання вироку суду.

Речові докази: повістку на ім`я ОСОБА_2 вручену ІНФОРМАЦІЯ_11 , приєднану до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом всього часу їх зберігання; оригінал амбулаторної карти на ім`я ОСОБА_2 , приєднаний до матеріалів кримінального провадження, повернути Комунальному некомерційному підприємству «Менська міська лікарня» Менської міської ради.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а в разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок суду не скасований.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1