Справа №766/1/23
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

05.02.2026 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі колегії суддів:

головуючого судді: ОСОБА_1 , суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретар судового засідання: ОСОБА_4

за участю: прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника: ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні № 0000503 від 21.12.2022 року, за обвинуваченням: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 289 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 289 КК України.

Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 від 18.10.2023 року, призначено підготовче судове засідання у справі.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2024 року справу призначено до судового розгляду.

В судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Клопотання обґрунтовує тим, що ризики, які стали підставою для обрання та продовження обвинуваченим такого запобіжного заходу хоч і зменшились, але продовжують існувати, а тому просить клопотання задовольнити та продовжити обвинуваченим строк тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав частково.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та їх захисник ОСОБА_6 , заперечували проти задоволення клопотання. Захисник зазначив, що ризики зменшились, просив визначити обвинуваченим розмір застави.

Суд, заслухавши обґрунтування прокурора в підтримку заявленого клопотання, заперечення захисника та обвинувачених, приходить до висновку, що обраний обвинуваченим запобіжний захід необхідно продовжити з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Клопотання прокурора подано в порядку, передбаченому ст. 331 КПК України, відтак жодних порушень при внесенні клопотання прокурором немає.

За матеріалами провадження ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчиненні, злочинів, передбачених:

- ч. 1 ст. 111-2 КК України, а саме: умисні дії, спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво), збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, іноземцем чи особою без громадянства, за винятком громадян держави-агресора, з метою завдання шкоди Україні шляхом: реалізації чи підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та/або передачі матеріальних ресурсів чи інших активів представникам держави-агресора, її збройним формуванням та/або окупаційній адміністрації держави-агресора - караються позбавленням волі на строк від десяти до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів;

- ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- ч. 3 ст. 289 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, якщо предметом незаконного заволодіння є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян .

Вирішуючи заявлене клопотання, суд бере до уваги, що існування обґрунтованої підозри чи обґрунтованого обвинувачення передбачає наявність фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити злочин. Втім, що саме може бути розцінене як «обґрунтоване» залежить від усіх обставин справи. Факти, які дають підставу для підозри і висунення обвинувачення не мають бути такого ж рівня, як такі, що обґрунтовують засудження особи. У цьому випадку достатніми є докази, які об`єктивно зв`язують обвинуваченого з певним злочином і не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми для висунення звинувачення.

З огляду на положення ч. 3 ст. 199 КПК України, вирішуючи вказане питання, суд враховує обставини, які свідчать про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд бере до уваги у сукупності обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 289 КК України.

Доводи сторони захисту та обвинувачених не спростовують доводів прокурора, не перевищують суспільного інтересу у справі, який також полягає і у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, встановленні істини у справі, забезпеченні виконання обвинуваченими процесуальних рішень у справі та запобіганні процесуальних ризиків.

У клопотанні прокурором заявлено ризики зазначені у п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні; п.4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Під час розгляду зазначеного клопотання, встановлено що заявлені прокурором ризики які виправдовують продовження обвинуваченим запобіжного заходу мають місце частково.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачуються у вчиненні злочинів, серед яких є особливо тяжкі злочини (ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 289 КК України), є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачені можуть переховуватись від суду. Тобто суворість передбаченого законом покарання є суттєвим елементом при оцінюванні зазначеного ризику прокурором. Окрім того, у обвинувачених немає міцних соціальних зав`язків, які б могли їх стримувати від спроб переховуватися, що також дає обґрунтовані підстави наявності ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оцінюючи можливість обвинувачених впливу на свідків, суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Тим самим, не виключена ймовірність того, що обвинувачені, не будучи обмеженими у спілкуванні із особами, яким відомі обставини вчинення злочину, у яких вони обвинувачуються, можуть здійснювати на них вплив, зокрема, шляхом підбурювання, вмовляння, залякування, підкупу, з метою їх спонукання до ненадання в суді показань, перекручування або спотворення обставин, які їм достовірно відомі, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Відповідно наявність ризику впливу існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів під час проведення досудового розслідування, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом. Таким чином прокурором доведений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд не приймає доводи сторони обвинувачення щодо наявності ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даній стадії судового розгляду письмові докази судом вивчені та долучені до матеріалів кримінального провадження.

Крім того, суд не приймає доводи сторони обвинувачення, щодо наявності ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даній стадії кримінального провадження письмові докази судом вивчені та долучені до матеріалів кримінального провадження, даний ризик за своєю правовою природою є оціночним, а прокурором у клопотанні не конкретизовано, які саме дії можуть вчинити обвинувачені для перешкоджання провадженню.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, наведених прокурором.

Суд вважає, що ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, які слугували підставою для обрання та продовження обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою хоча і зменшилися, проте підстав вважати, що належну процесуальну поведінку обвинувачених може забезпечити більш м`який запобіжний захід, судом не встановлено.

Згідно з ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є тримання під вартою.

Визначаючи підстави для виняткового виду запобіжного заходу суд враховує обставини, визначені в ст.178 КПК України, а також тяжкість обвинувачення, а також враховує, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

З огляду на наведене, оцінивши у сукупності наведені обставини, суд не знаходить підстав для зміни щодо обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , запобіжного заходу на менш суворий і з метою забезпечення виконання ними процесуальних обов`язків, а також запобігання їх спробам будь - яким чином перешкоджати кримінальному провадженню, вважає доцільним, з урахуванням цілей п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу правової визначеності, продовжити його застосування в межах строку, визначеного законом - до 05.04.2026 року включно.

Щодо заявленого захисником клопотання про визначення розміру застави, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слід зауважити, що відповідно до вимог абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Окрім того, суд звертає увагу на те що, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до розділу І КК України належить до злочинів проти основ національної безпеки України, в той час, коли відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено воєнний стан на всій території України, що свідчить про підвищену суспільну небезпечність даного правопорушення.

Крім того, суд зазначає, що будь-який інший запобіжний захід до обвинувачених застосувати неможливо, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою, а отже застосування будь-якого іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, як не є можливим згідно з процесуальними нормами, так і не буде достатнім для стримування ризиків не процесуальної поведінки, передбачених ст. 177 КПК України.

Враховуючи обсяг підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, з огляду на високий ступінь встановлених ризиків, застосування застави у даному випадку також не зможе забезпечити ефективного уникнення встановлених ризиків, у зв`язку з чим застава не застосовується.

Враховуючи, що ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , обвинувачуються у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 289 КК України, вчинених ними під часу дії воєнного стану в Україні та на час розгляду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд вважає за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

Керуючись п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 176-178, 199, 331, 376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора про продовження відносно обвинуваченої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 289 КК України - до 05.04.2026 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111-2, ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 111-1, ч. 3 ст. 289 КК України - до 05.04.2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченими, їх захисником, прокурором, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня оголошення ухвали, а обвинуваченими протягом п`яти днів з моменту вручення їй копії ухвали.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, захиснику до відома та направити начальнику ДУ "Миколаївський слідчий ізолятор" для виконання.

Повний текст ухвали, буде складено та проголошено 06.02.2026 року о 14 год 00 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3