Провадження № 1-кп/638/1820/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2025 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкова кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353 від 14.03.2024, про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Видерта Камінь-Каширського району Волинської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого малолітню та неповнолітню дитину, з вищою освітою, є особою з інвалідністю 3 групи, учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом у військовій частині НОМЕР_1 , в порушення вимог ст.ст.17,65 Конституції України, ст.17 Закону України «Про оборону України», ч.1 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.9, 11, 12, 14, 16, 49, 86, 128, 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи свої обов`язки та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив кримінальне правопорушення у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту.

Так, ОСОБА_6 14 березня 2025 року приблизно об 11 годині 50 хвилин, більш точного часу судом не встановлено, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем Jeep Grand Cherokee реєстраційний номер W3 572 Y, номер кузова НОМЕР_2 , рухаючись по вул.Київській в м.Ізюм Харківської області, напроти буд.№17, не врахував дорожню обстановку, швидкість руху та неправильно застосувавши прийом керування транспортним засобом, допустив наїзд керованого ним транспортного засобу за межі проїжджої частини дороги, де здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який стояв за тротуаром не на проїжджій частині, чим порушив вимоги п.п.12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

П.12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

Внаслідок дорожньо-транспортної події потерпілий ОСОБА_4 згідно висновку судово-медичної експертизи отримав тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому лобної кістки в проекції лівої фронтальної пазухи, підголовчастий перелом 5 п`ясної кістки лівої кисті, двохлодижковий перелом лівої гомілки (медіальна без зміщення, латеральна-косий зі зміщенням), які за ступенем тяжкості кваліфікуються як середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Порушення ОСОБА_6 вимог п.12.1 Правил дорожнього руху України знаходяться з технічної точки зору в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною подією та її наслідками.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 1 ст. 286-1 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

За даним фактом 14.03.2024 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000353.

31 липня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про примирення.

24 вересня 2025 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено додаткову угоду про примирення.

За цими угодами потерпілий та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 286-1 КК України та всіх істотних для даного кримінального провадження обставин.

Згідно з угодою про примирення та додатковою угодою про примирення обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди. Обставин, які б обтяжували його покарання не встановлено, його соціальні та правові характеристики, які мають кримінально-правове значення.

Також сторонами із врахуванням вищевказаних пом`якшуючих обставин та даних про особу обвинуваченого визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_6 повинен понести за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3000 неоподаткованих мінімумів доходу, що складатиме 51000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

На призначення зазначеного покарання обвинувачений ОСОБА_6 погодився.

В угоді про примирення, окрім того, передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які відомі та зрозумілі сторонам.

Під час розгляду кримінального провадження на підставі угоди про примирення та в результаті опитування сторін угоди, суд встановив, що їм відомо та зрозуміло, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження цієї угоди для потерпілого і обвинуваченого є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями ст. 394 та ст. 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України і для потерпілого - вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди; наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України. За угодою, обвинувачений розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для його кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, визнав повністю та вказав, що угода про примирення та додаткова угода про примирення укладені добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Обвинувачений зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди та просив затвердити вищевказані угоди і призначити йому узгоджену міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просив затвердити угоду про примирення.

Потерпілий ОСОБА_4 в судовому засіданні вказав про примирення з обвинуваченим, претензій до ОСОБА_6 не має, зазначив, що угода про примирення та додаткова угода про примирення укладені добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угодах, наслідки укладення та затвердження угод про примирення зрозумілі. У зв`язку із наведеним просив затвердити вищевказану угоду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти затвердження угоди про примирення та додаткової угоди про примирення з посиланням на те, що вказані угоди суперечать інтересам суспільства, оскільки узгоджене між обвинуваченим та потерпілим покарання є надто м`яким та не відповідає цілям і меті покарання.

Розглядаючи питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить із таких підстав.

Згідно з п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до правил ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку (ч. 5 ст. 469 КПК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином. Фактичні обставини, описані в обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді та додатковій угоді, підтвердження самим обвинуваченим цих обставин та визнання ним своєї винуватості, дають можливість суду дійти висновку про існування фактичних підстав для примирення з потерпілим на підставі відповідної угоди.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим, підтвердив свою згоду на призначення узгодженого покарання, а також те, що цілком розуміє свої права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого він визнав себе винуватим, дії які має вчинити щодо потерпілого та строк їх учинення, вид покарання, що буде застосований до нього, у разі затвердження угод.

Укладення потерпілим та обвинуваченим угоди про примирення та додаткової угоди про примирення є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Суд, перевіряючи угоду про примирення на її відповідність вимогам закону, встановив, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та/або закону, не порушують права, свободи чи інтереси сторін угоди або інших осіб.

Узгоджене сторонами в угоді покарання відповідає вимогам статей 65-67, 69 КК України з огляду на таке.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України при призначенні покарання, обставинами які його пом`якшують, визнаються, у тому числі, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, а також добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди.

Згідно з усталеною судовою практикою, під щирим каяттям розуміється, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює кримінальне правопорушення, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести покарання.

Активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення є дії винної особи, спрямовані на те, щоб надати допомогу органам досудового розслідування і суду у встановленні істини у справі, у проведенні швидкого, повного і неупередженого розслідування вчиненого кримінального правопорушення і судового розгляду. Ця поведінка може полягати, зокрема, у повідомленні про всі епізоди й обставини вчинення кримінального правопорушення. Питання, чи було активним сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а каяття - щирим, підлягає вирішенню залежно від обставин конкретного кримінального провадження.

Оцінюючи поведінку та роль ОСОБА_6 на стадії досудового розслідування, а також його позицію під час розгляду угоди про примирення та додаткової угоди про примирення, добровільне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди потерпілому, думку прокурора, що відображена в обвинувальному акті щодо обставин, які пом`якшують покарання, суд приходить висновку, що поведінка та ставлення ОСОБА_6 до вчиненого ним кримінального правопорушення дійсно вказують на наявність щирого каяття та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення. За таких обставин, суд визнає, що у цьому кримінальному провадженні наявні обставини, які пом`якшують покарання, а саме: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданої матеріальної шкоди.

Водночас обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

У силу ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

В постанові від 27.04.2021 року (справа № 712/4384/20) Верховний Суд вказав, що при застосуванні ст. 69 КК України суди мають встановити не лише наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання, а й обґрунтувати, яким чином такі пом`якшуючі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Зі змісту ч. 1 ст. 69 КК України слідує, що призначення покарання, нижчого від найнижчої межі може мати місце в разі встановлення судами наявності таких кількох (мінімум двох) пом`якшуючих обставин, які обов`язково істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінально - караного діяння.

Правова конструкція ч. 1 ст. 69 КК України законодавцем побудована таким чином, щоб суди в ході реалізації ними своїх дискреційних повноважень під час призначення винній особі покарання в кожному конкретному випадку вмотивовано аргументували істотність зниження ступеня тяжкості вчиненого діяння.

Наявність вищенаведених пом`якшуючих обставин (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої матеріальної шкоди) із врахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, яке є нетяжким злочином, даних про особу обвинуваченого, є учасником бойових дій, інвалідом 3-ї групи, за місцем проживання характеризується позитивно, має почесний нагрудний знак «Хрест хоробрих», також нагороджений відзнакою «Хрест Воїна-Єгеря», на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, на переконання суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Суд не погоджується із доводами прокурора про те, що узгоджене сторонами покарання є занадто м`яким та суперечить інтересам суспільства, оскільки дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Повноваження суду (його права та обов`язки), надані державою, щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-вольова владна діяльність суду з вирішення спірних правових питань, враховуючи цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання тощо, визначають поняття "судова дискреція" (судовий розсуд) у кримінальному судочинстві.

Дискреційні повноваження суду повинні відповідати принципу верховенства права з обов`язковим обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.

Отже, суд приходить висновку, що із врахуванням вищевикладених обставин узгоджена між сторонами угоди міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. ст. 65-67, 69 КК України.

Щодо відповідності умов угоди інтересам суспільства суд вважає за необхідне зазначити таке.

Під суспільним інтересом у кримінальному процесі розуміють певну вигоду як для суспільства в цілому так і для конкретної людини, зокрема. Суспільний інтерес - це те, що спонукає діяти так, а не інакше заради блага всього суспільства і для блага окремої людини, це те, що є рушійною силою кримінального процесу, визначає його динаміку.

З огляду на це, суд вважає, що укладення угоди про примирення відповідає інтересам суспільства, адже це сприятиме швидкому судовому провадженню, стимулюватиме інших підозрюваних (обвинувачених) укладати такі угоди з метою сприяння у проведенні кримінального провадження та отримання для себе більш м`якого покарання чи звільнення від його відбування тощо. Окрім того, це забезпечить притягнення обвинуваченого до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, сприятиме виправленню обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових кримінальних правопорушень. Зазначене впливатиме на усвідомлення іншими особами караності протиправних діянь, сприятиме формуванню у суспільства правосвідомості та свідчитиме про невідворотність покарання. Це також забезпечить у повній мірі мету кримінального провадження, передбачену у ст. 2 КПК України, згідно з якою завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, зважаючи на позицію потерпілого, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке з врахуванням таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також характеризуючих даних про особу обвинуваченого, за відсутності обтяжуючих обставин, буде справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів без призначення покарання у виді позбавлення чи обмеження волі на певний строк. На підставі наведеного суд вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме покарання у виді 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000.00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

За наведених обставин, суд висновує, що підстави для відмови у затвердженні угоди відсутні.

Процесуальні витрати, які пов`язані із залученням експертів під час здійснення досудового розслідування підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 376, 468-471, 473-475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про примирення, укладену 31 липня 2025 року та додаткову угоду про примирення, укладену 24 вересня 2025 року, між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 у присутності захисника ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 14.03.2024 року.

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про примирення від 31 липня 2025 року та додаткової угоди про примирення від 24 вересня 2025 року покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави на відшкодування процесуальних витрат за проведення судових експертиз у загальному розмірі 12 873 гривень 76 копійок.

Речовий доказ автомобіль Jeep Grand Cherokee реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 та ключі від вказаного автомобіля повернути законному володільцю.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання через Шевченківський районний суд міста Харкова апеляційної скарги обвинуваченим, його захисником, законним представником чи потерпілим, його представником, законним представником з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини 3 статті 394 КПК України, або прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною 3 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після спливу строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1