1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4786/25 1-кс/335/186/2026
13 січня 2026 року м. Запоріжжя
Прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, зазначивши наступне.
07 листопада 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених: ч. 3 ст. 255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: створення злочинної організації службовою особою, з використанням службового становища та керівництві такою організацією; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, вчиненого злочинною організацією, в особливо великих розмірах; ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організації внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненого злочинною організацією.
Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України, в повному обсязі підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.
В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю дружини ОСОБА_4 та, відповідно до п. 1 ч. 1 Закону України «Про запобігання корупції», належить до кола близьких осіб.
Разом з тим, в ході досудового розслідування встановлено, що протягом січня-лютого 2025 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 набула у власність наступні об`єкти нерухомості:
- квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 99,4, на підставі договору купівлі продажу №156 від 18.02.2025;
- квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 41,9, на підставі договору купівлі продажу №126 від 18.02.2025;
- готельний номер за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею (кв.м): 19,7, на підставі договору купівлі продажу №231 від 31.01.2025.
Також зазначено, що вартість квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальна площа (кв.м): 41,9, яка зазначена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відповідно до договору та складає 1 052 416,60 гривень є суттєво меншою за середньоринкову. Аналогічно явно заниженою вказана вартість готельного номеру за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею (кв.м): 19,7, яка згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно складає 90 300 гривень.
Разом з тим, відповідно до інформації з ГУ ДПС в Запорізькій області сума доходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за період з 1998 року по листопад 2025 року складає 1 264 591,46 гривень.
Крім того, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що протягом 2022-2024 років ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за договорами купівлі-продажу набуває у власність вісім земельних ділянок загальною вартістю 858 279 гривень.
Окрім зазначеного, відповідно до протоколу огляду предмета від 02.01.2026, а саме мобільного телефону, вилученого у ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 в ході його затримання 07.11.2025 у місті Києві, вбачається, що саме останній є безпосереднім власником та користувачем вищевказаних об`єктів нерухомості (дві квартири у Києві та готельний номер), що у тому числі підтверджується рівнем доходу ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сумою витрати на придбання земельних ділянок та повсякденне утримання.
Посилаючись на вказані обставини, з метою забезпечення подальшої конфіскації майна, як виду покарання, враховуючи наявність ризиків того, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у цьому клопотанні чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, прокурор просить накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ; квартиру за адресою: АДРЕСА_2 ; готельний номер за адресою: АДРЕСА_3 .
Прокурор ОСОБА_3 вимоги клопотання підтримав, просив задовольнити, про що надано відповідну заяву.
Розглянувши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання, слідчий суддя дійшов до таких висновків.
07 листопада 2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про нову підозру у вчиненні особливо тяжких злочинів, передбачених: ч. 3 ст. 255 КК України, за кваліфікуючими ознаками: створення злочинної організації службовою особою, з використанням службового становища та керівництві такою організацією; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 191 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організації заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, в умовах воєнного стану, вчиненого злочинною організацією, в особливо великих розмірах; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 1 ст. 366 КК України, за кваліфікуючими ознаками: організації внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, вчиненого злочинною організацією.
Відповідно до долучених до клопотання матеріалів, встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є тещою підозрюваного ОСОБА_4 , на праві власності належать наступні об`єкти нерухомості:
- квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 99,4, на підставі договору купівлі продажу №156 від 18.02.2025;
- квартира за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 41,9, на підставі договору купівлі продажу №126 від 18.02.2025;
- готельний номер за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею (кв.м): 19,7, на підставі договору купівлі продажу №231 від 31.01.2025.
Санкція ч. 3 ст. 255 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна.
Санкція ч. 5 ст. 191 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.
Слідчий суддя накладає арешт на грошові кошти чи інше майно, якщо є підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій ст.167 КПК України, а саме:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування, матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення спеціальної конфіскації.
Згідно з ч. 4 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України.
Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 КК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 96-2 КК України, у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у частині першій цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно. Якщо конфіскація грошей, цінностей та іншого майна, зазначених у частині першій цієї статті, на момент прийняття судом рішення про спеціальну конфіскацію неможлива внаслідок їх використання або неможливості виділення з набутого законним шляхом майна, або відчуження, або з інших причин, суд виносить рішення про конфіскацію грошової суми, що відповідає вартості такого майна.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 64-2 КК України, третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особи. Третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.
Окрім того, з питань відповідності положень ст. 96-1, ст. 96-2 КК України Конституційним судом України 30.06.2022 у справі № 1-22/2020 (391/20) постановлено рішення № 1-р/2022 (далі Рішення), правові позиції якого мають істотне значення та також повинні бути враховані.
Згідно абзацу 3 пункту 5.7 Рішення Конституційний Суд України дійшов висновку, що застосування спеціальної конфіскації припиняє незаконне та недобросовісне володіння, тимчасово набуте внаслідок вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, визначеного Особливою частиною КК України, тобто з порушенням приписів Конституції України та законів України, прав та інтересів учасників суспільних відносин.
У своєму Рішенні суд вказав, що спеціальна конфіскація як захід впливу на особу має некаральний характер, а метою застосування якого є припинення використання грошей та іншого майна, набутих унаслідок злочинної або іншої протиправної діяльності, як цілі або засобу кримінально-протиправної діяльності.
Отже, доводи прокурора, які підтверджені матеріалами, доданими до клопотання, слідчий суддя вважає обґрунтованими та доведеними, оскільки мета та підстави арешту майна в рамках зазначеного кримінального провадження, узгоджуються з положеннями частин 2, 3 ст. 170 КПК України.
Згідно абзацу 2 ч.1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.
Також, окрім зазначеного, правовою підставою для арешту майна, є передбачені п. 2, 3 ч.3 ст. 132 КПК України загальні правила застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора. Вказані речі та документи будуть використані як доказ у даному кримінальному провадженні, оскільки є матеріальними об`єктами, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та місять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження; може бути виконане завдання кримінального, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням. Вказані речі та документи забезпечать швидке, повне та неупереджене розслідування кримінального провадження, відповідно до завдання кримінального провадження.
У відповідності до п.5 ч.2 ст.173 КПК України при вирішені питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати наслідки арешту майна для інших осіб, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
З урахуванням принципу розумності та співрозмірності, слідчий суддя приходить до переконання, що незастосування даного заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до зникнення або втрати майна, зазначеного у клопотання прокурора чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання про накладення арешту на вищевказане майно, яке зазначене у клопотанні, а тому клопотання прокурора слід задовольнити повністю.
Керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя, -
Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , а саме:
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 99,4;
- квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею (кв.м): 41,9;
- готельний номер, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею (кв.м): 19,7.
Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту проголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1