ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/2200/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2025 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0003365, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18.09.2024 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року пробаційного нагляду; 28.05.2025 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309, ст.ст. 71, 72 КК України до 1 року 1 місяця обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 09.09.2025, точного часу досудовим розслідуванням, не встановлено, знаходячись біля кафе «Твоя зупинка», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська 1Г, знайшов на озелененій ділянці кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, який, умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу, з метою носіння, помістив до правої кишені надітих на ньому штанів та почав умисно, незаконно, без передбаченого законом дозволу незаконно його носити.

В подальшому, 09.09.2025 приблизно о 17 год. 17 хв., за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, 1-Г, біля станції метро «Червоний Хутір», працівниками поліції було зупинено ОСОБА_5 , в подальшому цього ж дня в період часу з 18 год. 44 хв. до 18 год. 50 хв., в присутності двох понятих, працівниками поліції проведено обшук затриманої особи - ОСОБА_5 , під час якого в передній правій кишені штанів було виявлено та вилучено кастет, який відноситься до контактної неклинкової холодної зброї ударно-дробильної дії, який ОСОБА_5 умисно незаконно носив без передбаченого законом дозволу.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 винним себе визнав повністю, у вчиненому щиро каявся. Суду показав, що справді, за обставин, викладених в мотивувальній частині вироку, він у 09.09.2025 року біля кав`ярні на траві знайшов кастет, який поклав до правої кишені штанів, в які був одягнений, та став зберігати при собі. В цей же день біля станції метро «Червоний хутір» його зупинили працівники поліції, які виявили в нього кастет. Вказав, що кастет взяв та носив для себе. Просив суворо не карати, обіцяв в подальшому не допускати протиправних вчинків.

За відсутності сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, які не оспорювали фактичні обставини справи, а також роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд приходить до висновку про недоцільність дослідження інших доказів стосовно тих обставин, які ніким не оспорюються та обмежившись в судовому засіданні за згодою учасників судового провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України поясненнями обвинуваченого, вважає доведеною винність ОСОБА_5 у носінні холодної зброї без передбаченого законом дозволу, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 263 КК України.

Вирішуючи питання щодо міри покарання суд виходить з положень ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, згідно якої «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжкого злочину, фактичні обставини справи, відношення обвинуваченого до скоєного, який вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся.

Судом також враховуються і дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який на спеціальних обліках не перебуває, його молодий вік.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки обвинувачений добровільно повідомив про обставини придбання та носіння кастету і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Крім того, незважаючи на те, що обвинувачений вчинив новий умисний злочин при наявності непогашеної судимості за вчинення умисного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, суд, на підставі положень ч. 2 ст. 67 КК України, вважає за можливе не визнати обставиною, що обтяжує покарання, рецидив злочинів, враховуючи те, що вчинені злочини є різні за характером, посягають на різні охоронювані законом суспільні відносини, та, на думку суду, в даному випадку зв`язок між рецидивом та характером вчиненого злочину відсутній, при цьому обвинувачений перший злочин вчинив у неповнолітньому віці.

З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення ОСОБА_5 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, як обвинуваченим, так і іншими особами можливо тільки в умовах тримання ОСОБА_5 в кримінально-виконавчій установі відкритого типу без ізоляції від суспільства в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням до праці, і тому обирає йому покарання у виді обмеження волі.

З огляду на те, що ОСОБА_5 після постановлення вироку Дніпровським районним судом м. Києва від 28.05.2025 року, але до повного відбуття покарання, вчинив дане кримінальне правопорушення, остаточне покарання слід призначити на підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

З урахуванням всіх обставин справи та особи обвинуваченого, суд вважає за можливе приєднати покарання за попереднім вироком частково.

Приймаючи до уваги призначення покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, суд, з урахуванням положень ч. 1 ст. 377 КПК України, вважає за необхідне звільнити обвинуваченого з-під варти, змінивши останньому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 369-371 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 28.05.2025 року, і остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили змінити на особисте зобов`язання, з роз`ясненням обов`язку прибувати за кожною вимогою суду, та покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки строком на 2 місяці, а саме до 21.12.2025 року включно: повідомляти суд про зміну місця проживання; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду.

Звільнити ОСОБА_5 з-під варти негайно в залі суду.

Строк відбування покарання обчислювати з дня прибуття і постановки засудженого ОСОБА_5 на облік у виправному центрі.

Зарахувати в строк відбування покарання ОСОБА_5 термін попереднього ув`язнення з 09.09.2025 до 21.10.2025 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Речові докази по справі, а саме:

- DVD-R диск, об`ємом 4,7 GB - зберігати при матеріалах даного кримінального провадження;

- кастет, який зберігається в камері схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 154479) - знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в розмірі 1337 грн. 10 коп.

Вирок суду може бути оскаржено з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Дарницький районний суд м. Києва, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя