Провадження №1-кс/447/70/26
Справа №447/48/26
У Х В А Л А

щодо застосування запобіжного заходу

08 січня 2026 р. слідчий суддя Миколаївського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаїв Львівської області клопотання слідчого СВ відділення поліції №2 Стрийського районного управління поліції ГУНП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000833, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Жупани, Сколівського району Львівської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та який проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця-помічника гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат»,

слідчий ОСОБА_3 ,

прокурор ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

підозрюваний ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

08.01.2026 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 , про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В обґрунтування клопотання наведено наступне.

Слідчим відділенням ВП №2 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про загальну мобілізацію», 07.06.2024 ОСОБА_4 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України.

Будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався нормативно-правовими актами та триває до теперішнього часу.

Про введення в дію воєнного стану солдату ОСОБА_4 достеменно відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни, крім того останній призваний на військову службу саме за призовом під час мобілізації.

Згідно із ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Статті 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місця служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Встановлено, що солдат ОСОБА_4 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , однак 26.08.2024 самовільно залишив військову частину та проводив час на власний розсуд, обов`язки військової служби не виконував до 14.05.2025.

Законом України «Про внесення зміни до глави XII «Прикінцеві положення» Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо умов продовження військової служби під час дії воєнного стану окремим категоріям військовослужбовців» від 21.11.2024 №4087-IX встановлено, що військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини чи місця проходження служби або дезертирували до набрання чинності даного Закону та які добровільно прибули не пізніше 01 січня 2025 року до відповідних військових частин (місць проходження військової служби), визначених центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, і висловили готовність продовжити військову службу, командир (начальник) військової частини не пізніше 72 годин з дня їх прибуття до військової частини чи місця проходження служби продовжує відповідно військову службу, дію контракту, а також поновлює виплату грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення. З моменту продовження військової служби таким військовослужбовцям поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством України.

У подальшому, Верховною Радою (9-го січня 2025 року) продовжено до 01.03.2025 дію норми закону №12095 про добровільне повернення на службу для тих, хто вперше самовільно залишив військові частини - п. 7-2 Прикінцевих положень ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу».

Надалі, відповідно до Закону України № 4392-IX Про внесення змін до деяких законів України щодо порядку проходження військової служби окремими категоріями військовослужбовців під час дії воєнного стану від 30.04.2025 продовжено термін добровільного повернення на службу після першого самовільного залишення військової частини до 30.08.2025.

14.05.2025 солдат ОСОБА_4 самостійно прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 та заявив про бажання надалі проходити військову службу у лавах Збройних Сил України.

Відповідно до положень вищевказаних Законів, 19.05.2025 солдат ОСОБА_4 продовжив проходження військової служби та згідно із наказом командира військової частини НОМЕР_3 №144 від 19.05.2025 зарахований до списків особового складу та призначений на посаду солдата резерву взводу резерву рядового складу роти резерву рядового складу військової частини НОМЕР_3 .

У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 №149 від 25.05.2025 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 4 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 3 десантно-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 від 25.05.2025 №150, солдат ОСОБА_4 вибув для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_1 .

Втім, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , всупереч вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 25.05.2025 самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу під час переміщення з військової частини НОМЕР_3 у військову частину НОМЕР_1 , та в подальшому не з`явився на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), був відсутній на службі без поважних причин, не виконував службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд до 06.01.2026.

06.01.2026 солдата ОСОБА_4 затримано на підставі ст. 615 КПК України, з метою унеможливлення ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 , який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, бажаючи тимчасово ухилитися від проходження військової служби та проводити час на власний розсуд, з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, 25.05.2025 самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу під час переміщення з військової частини НОМЕР_3 у військову частину НОМЕР_1 , та в подальшому не з`явився на службу без поважних причин у військову частину НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 ), був відсутній на службі без поважних причин та не виконував свої службові обов`язки, а службовий час проводив на власний розсуд до 06.01.2026.

06.01.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, стверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: актом службового розслідування, заявою командира військової частини НОМЕР_1 , наказами командира військової частини НОМЕР_1 , показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , а також іншим зібраними доказами у сукупності.

У ході досудового розслідування, слідчим і прокурором установлена наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам: переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що обвинувачений може вплинути на свідків, які разом із ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом; вчиняти інші кримінальні правопорушення або ж продовжити вчиняти злочин у якому підозрюється, що підтверджується тим, що підозрюваний повторно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав, в обґрунтування клопотання навів доводи, викладені у такому, просив задоволити клопотання.

Прокурор підтримав клопотання, просив таке задоволити, оскільки на підставі ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, ОСОБА_4 після того як вперше залишив військову частину, скориставшись нормами чинного законодавства щодо повернення на військову службу, вдруге самовільно залишив військову частину.

Підозрюваний у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, просив відмовити у задоволенні клопотання щодо застосування запобіжного заходу, проте, вказав, що якщо слідчий суддя прийде висновку щодо задоволення клопотання, то просив визначити мінімальний розмір застави.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги слідчого, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду клопотання і вирішення його по суті, слідчий суддя встановив наступні обставини та надав їм правову оцінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий та прокурор у ході розгляду клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, довели ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не довели ризиків, передбачених п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас, відповідно до положень ч. 8 ст. 177 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким запобіжним заходом є тримання під вартою.

У даному випадку законодавцем визначено єдиний запобіжний захід, який застосовується до осіб, підозрюваних чи обвинувачених у вчиненні, зокрема, кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Поряд із цим, згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

У клопотанні слідчий за погодженням з прокурором просить не визначити підозрюваному заставу.

Пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, який, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, проте, з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів, заслухавши доводи учасників кримінального провадження, слідчий суддя, беручи до уваги наявність доведених ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, тяжкість покарання, що загрожує такому у разі визнання підозрюваного винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків ОСОБА_4 , а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, вважає за можливе визначити підозрюваному заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведене, клопотання підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 176, 177, 182, 183, 184, 194 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Клопотання задоволити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 06.03.2026.

Визначити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

У випадку внесення застави, покласти на підозрюваного такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатися з м. Новий Розділ Стрийського району Львівської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання даних обов`язків застава звертається в дохід держави.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_5 .

Ухвала, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1