Справа № 233/8009/23
Провадження № 1-кп/932/929/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2025 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання захисника ОСОБА_7 , подане в рамках кримінального провадження № 0000404 від 02.11.2023, про закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Костянтинівка Донецької області, з середньою спеціальною освітою, вдівця, має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судимого 04.07.2002 року Київським районним судом м.Донецька за ст.185 ч.3, 186 ч.2,70,75,76 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, 22.07.2003 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2,186 ч.2, 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 11.04.2006 року умовно-достроково на 1 рік 7 місяців 3 дні; 13.04.2010 року Центрально-міським районним судом м. Макіївки Донецької області за ст.263 ч.1 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.75,76 КК України та встановленням іспитового строку терміном 2 роки; 21.12.2011 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2,185 ч.3,70 ч.1,71 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 10.05.2014 умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 2 місяці 17 днів; 17.03.2017 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.309 ч.1 КК України до1 місяця арешту, звільнений 25.05.2017 за відбуттям строку покарання; 24.06.2019 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.ст.185 ч.2, 15.ч.2 186 ч.2, 70 ч.1 КК України до 4 років позбавлення волі; 02.09.2019 року Дружківським міським судом Донецької області за ст.186 ч.2, 70 ч.4 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнився 01.02.2023 за відбуттям покарання, 21.06.2023 Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за ст.309 ч.1 КК України до 1 місяця арешту, звільнений 29.09.2023 року, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого: АДРЕСА_2 , за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно висунутого ОСОБА_8 обвинувачення, зміненого прокурором під час судового розгляду, він обвинувачується у тому, що 25 жовтня 2023 року, приблизно о 08.00 год, перебуваючи за місцем мешкання свого знайомого ОСОБА_11 за адресою: АДРЕСА_2 , де проживав з дозволу ОСОБА_11 , якого напередодні, 24.10.2023, у зв`язку з поганим самопочуттям було госпіталізовано до місцевої інфекційної лікарні, діючи таємно, умисно, повторно, з корисливих мотивів, в період дії воєнного стану, у присутності їх спільного з ОСОБА_11 знайомого ОСОБА_12 , який не був обізнаний про його злочинні наміри щодо заволодіння чужим майном і не усвідомлював факту його протиправного вилучення, взяв з дерев`яної тумби у спальній кімнаті телевізор марки «LG» у корпусі чорного кольору вартістю 963,33 грн., що належав ОСОБА_11 , замотав його у ковдру та виніс з квартири, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду в розмірі вартості викраденого телевізора, що становить 963,33 грн.

Дії ОСОБА_8 після зміни прокурором обвинувачення кваліфіковані ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що 06.12.2023, приблизно о 21.00 год., він, перебуваючи за місцем проживання свого знайомого ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 , де також тимчасово жив з дозволу останнього, діючи з умислом, направленим на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою, під приводом того, що у нього начебто зламався мобільний телефон, попросив у ОСОБА_13 його телефон марки HUAWEI nova моделі HUAWEI CAN-L11 начебто у тимчасове користування.

Будучі необізнаним з протиправним наміром ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , вийнявши з мобільного телефону HUAWEI nova моделі HUAWEI CAN-L11свою сім-карту, добровільно передав ОСОБА_8 свій мобільний телефон у тимчасове користування, а той, прийнявши від ОСОБА_13 вказаний мобільний телефон, у його присутності вставив в його телефон свою сім-карту та почав утримувати у себе телефон, не маючи наміру його повертати. А 07.12.2023, приблизно о 12.00 год., ОСОБА_8 , скориставшись тим, що ОСОБА_13 за ним не спостерігає, діючи умисно, повторно, шляхом зловживання довірою, незаконно заволодівши мобільним телефоном ОСОБА_13 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись телефоном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду в розмірі викраденого майна на загальну суму 1599,67 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України як незаконне заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Протиправність дій ОСОБА_8 як за ч.4 ст.185 КК України, так і за ч. 2 ст.190 КК України, та його вина у їх вчиненні повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування та дослідженими судом доказами: протоколом огляду місця події від 02.11.2023, згідно якого викрадений у потерпілого ОСОБА_11 телевізор було вилучено у ОСОБА_14 , якій ОСОБА_8 його продав, протоколом огляду місця події від 03.01.2024, згідно якого мобільний телефон марки HUAWEI nova моделі HUAWEI CAN-L11, що належав потерпілому ОСОБА_13 , було виявлено та вилучено у ОСОБА_15 , якому ОСОБА_8 збув цей телефон, слідчими експериментами за участю ОСОБА_8 , яким були повідомлені органу досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, які були підтверджені ним в судовому засіданні під час судового розгляду кримінального провадження, висновками судово-товарознавчих експертиз, які обвинуваченим ОСОБА_8 та його захисниками не заперечувалися.

В судовому засіданні після зміни прокурором обвинувачення захисник ОСОБА_7 заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотання захисника про закриття щодо нього кримінального провадження з наведених захисником підстав підтримав і просив суд клопотання захисника задовольнити, пояснивши суду, що наслідки закриття кримінального провадження в зв`язку з декриміналізацією скоєного діяння усвідомлює і розуміє.

Прокурор проти задоволення клопотання захисника не заперечувала.

Потерпілі особи в судове засідання не з`явилися. Згідно скерованої на адресу суду заяви потерпілого ОСОБА_11 , змінене прокурором обвинувачення ОСОБА_8 з ч.4 ст.186 на ч.4 ст.185 КК України він отримав, заперечень з цього приводу не має та просить суд прийняти рішення на власний розсуд.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до висновку, що заявлене захисником клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст.51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч.1 ст.51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

У постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 жовтня 2024 року (справа № 278/1566/21; провадження № 51-2555кмо24) зроблено висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

Як встановлено судом під час судового розгляду, вартість викраденого у потерпілого ОСОБА_11 телевізора марки «LG» згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 4814 від 03.11.2023 станом на дату його викрадення - 25 жовтня 2023 року, становила 963,33 грн., а вартість мобільного телефону торгової марки HUAWEI nova CAN-L11 за епізодом заволодіння майном потерпілого ОСОБА_13 шляхом зловживання довірою (шахрайство) згідно з висновком судової товарознавчої експертизи № 35/1 від 05.01.2024 станом на 07.12.2023 - 1599,67 грн.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, у 2023 році становила 2684 грн.

Враховуючи викладений вище висновок об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а також те, що вартість викраденого майна на час вчинення діяння не перевищувала 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, з урахуванням положень, передбачених ст. 5 КК України, вчинені ОСОБА_8 діяння не підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч.2 ст.190 КК України.

Згідно п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 7 статті 284 КПК України визначено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої або пунктом 12 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 4792 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 4792 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 41 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 12 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Приймаючи до уваги позицію обвинуваченого ОСОБА_8 , який своєї вини за жодним з епізодів у зміненому прокурором обвинуваченні не заперечував, погодився на закриття кримінального провадження з тієї підстави, що втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння, яка не є реабілітуючою обставиною, суд дійшов висновку про задоволення клопотання захисника та закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Вирішуючи питання речових доказів у справі в порядку ст.100 КПК України, суд вважає за необхідне речові докази у справі: телевізор марки «LG», який передано на зберігання ОСОБА_11 , повернути ОСОБА_11 , а мобільний телефон торгової марки HUAWEI nova моделі HUAWEI CAN-L11, який зберігається в камері речових доказів ВП № 2 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області, повернути його власнику - ОСОБА_13 .

Керуючись п. 4-1 ч. 1 ст. 284, 369-372, ч. 3 ст. 479-2 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання захисника ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження - задовольнити.

Об`єднане кримінальне провадження №0000404 від 02.11.2023 відносно ОСОБА_8 за ч.4 ст.185 КК України, ч.2 ст.190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність такого діяння.

ОСОБА_8 негайно звільнити з-під варти з зали суду.

Речові докази: телевізор марки «LG» - повернути потерпілому ОСОБА_11 , а мобільний телефон торгової марки HUAWEI nova моделі HUAWEI CAN-L11 потерпілому ОСОБА_13 .

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Дніпра протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1