Справа № 147/2207/25
Провадження № 1-кс/147/22/26
УХВАЛА

28 січня 2026 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , яка заявлена під час розгляду клопотання слідчого про направлення до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156,

в с т а н о в и в:

У провадженні Тростянецького районного суду Вінницької області знаходиться клопотання слідчого СВ Відділення поліції №2 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_6 про направлення до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156.

Для розгляду вказаного клопотання слідчого на підставі протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 26.01.2025 визначено слідчого суддю ОСОБА_5 (справа №147/2207/25, провадження №1-кс/147/19/26)

Під час розгляду клопотання підозрюваний ОСОБА_3 завив відвід слідчому судді ОСОБА_5 через упереджене ставлення до нього та не встановленням особи, а також через те, що він подав скаргу на ВРП на суддю ОСОБА_5 .

Слідчий суддя ОСОБА_5 в судове засідання не з`вилась, проте подала письмову заяву, в якій просить розгляд заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді проводити без її участі та при винесенні рішення за результатами розгляду покладається на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_7 подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді без участі прокурора та в задоволенні вказаної заяви просить відмовити як такої, що не має обгрунтованих підстав.

В судовому засіданні ОСОБА_3 підтримав подану ним заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_5 , а також зазначив, що суддя ОСОБА_5 розглядала його клопотання щодо дотримання процедури вручення йому підозри, проте вона не розглянула викладені в ньому питання, не дала можливості висловити свою позицію. Також він просив змінити йому запобіжний захід на заставу, проте суддя ОСОБА_5 не розглянула це і не мотивувала рішення. У зв`язку з цим він направив скаргу на ВРП. Під час судового засідання з розгляду клопотання слідчого сім раз відмовилася встановити його особу. Він розуміє, що суддя ОСОБА_5 діє під тиском сторонніх осіб.

Захисник ОСОБА_4 підтримав позицію свого підзахисного.

Заслухавши підозрюваного ОСОБА_3 та його захисника ОСОБА_4 щодо поданої заяви про відвід, дослідивши доводи заяви про відвід, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 75 КПК України слідчий суддя не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно з ч.1-ч.3, ч.5 ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, дізнавач, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Не можуть бути підставою для відводу слідчого судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Як підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_5 ОСОБА_3 зазначає те, що у є сумнів у неупередженості слідчої судді, а також він не згодний із процесуальною поведінкою слідчої судді та з ухваленим нею судовим рішенням за результатами розгляду його клопотання.

Відвід судді є процесуальним інститутом, спрямованим на усунення слідчого судді, судді або присяжного від участі у кримінальному провадженні за умови існування обставин, що виключають їх участь у ньому. Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Саме тому не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Стандарт безсторонності ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово «неупереджений» передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з: «об`єктивним критерієм», який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною; «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта»).

Отже, при оцінці безсторонності суду розмежовується суб`єктивний та об`єктивний аспекти, суб`єктивний відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, а об`єктивний визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу.

Доводи ОСОБА_3 про відвід слідчого судді зводяться до незгоди з прийнятими слідчим суддею ОСОБА_5 рішеннями під час розгляду клопотання ОСОБА_3 та її діями під час розгляду клопотання слідчого. Надаючи оцінку цим обставинам, суд виходить з того, що незгода сторони кримінального провадження з процесуальними діями та рішеннями судді, не можуть бути підставою для відводу.

Реалізація ОСОБА_3 права на звернення до ВРП не впливає на неупередженість слідчого судді ОСОБА_5 та можливість здійснення повноважень слідчого судді у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156.

Наведені у заяві про відвід обставини не викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід, суд вважає висловлені заявником доводи щодо відводу слідчого судді такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, а наявність сумнівів не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.

Разом з тим, обставин, за наявності яких слідчий суддя підлягав би відводу у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156 не наведено та не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_5 й таких обставин судом не встановлено.

Враховуючи наведене, у задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156 слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст. ст. 75, 80, 81 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви підозрюваного ОСОБА_3 про відвід слідчого судді ОСОБА_5 у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000156 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 08.15 год. 29 січня 2026 року.

Суддя ОСОБА_1