04 грудня 2025 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Нікополь Дніпропетровської області, українця, громадянина України, неодруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, працює на посаді голови Громадської організації «Діячі України їдуть творити», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України,
Слідчий звернулася до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в обґрунтування якого зазначив наступне.
Розуміючи неможливість реалізації свого злочинного умислу одноособово, ОСОБА_8 вирішив залучити до вчинення вказаного злочину осіб з числа своїх знайомих, з якими мав сталі тісні взаємовідносини, та які розділяли його інтереси та прагнули до незаконного збагачення використовуючи благодійну пожертву, безоплатну допомогу з метою отримання прибутку.
Задля цього, ОСОБА_8 , не пізніше 01 листопада 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, повідомив про свій злочинний план своєму знайомому ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та запропонував йому взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, на що останній добровільно погодився.
Також, не пізніше 01 листопада 2022 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 повідомив злочинний план офіційно непрацевлаштованому ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким ОСОБА_7 раніше був знайомий. ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_9 взяти участь у вчиненні злочинів, направлених на використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку, на що останній добровільно погодився.
Після того як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 узгодили усі деталі вчинення злочину щодо використання благодійних пожертв, безоплатної допомоги або укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном, з метою отримання прибутку останні приступили до вчинення злочину на території міста Запоріжжя.
Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулися до Дитячого фонду ООН (англ. United Nations International Children's Emergency Fund; абр.: офіц. укр. ЮНІСЕФ; англ. UNICEF) міжнародна організація, діюча під егідою Організації Об`єднаних Націй (далі «ЮНІСЕФ») з метою отримання благодійної допомоги.
25.08.2023 укладено договір № UKR/PCA2023191/PD2023298 про програму співпраці між ЮНІСЕФ в Україні та ГО «ДУЇТ».
28.08.2023 року, ОСОБА_8 призначає замість себе головою правління ГО «ДУЇТ» ОСОБА_7
В подальшому ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , підшукували серед своїх знайомих осіб, які могли зареєструватися як фізичні особи-підприємці, або вже були зареєстровані однак не вели підприємницьку діяльність. Таким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знайшли наступних фізичних осіб-підприємців: ОСОБА_10 (РНОКПП НОМЕР_3 ); ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ); ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_5 ); ОСОБА_13 (РНОКПП НОМЕР_6 ); ОСОБА_14 (РНОКПП НОМЕР_7 ); ОСОБА_15 (РНОКПП НОМЕР_8 ); ОСОБА_16 (РНОКПП НОМЕР_9 ).
Вказаним особам, які не були обізнані у протиправних діях ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , повідомлялось, що є можливість швидко заробити кошти, для цього просто необхідно реєструватися як фізична особа-підприємець, відкрити поточний рахунок у АТ «А-Банк» (МФО 307770), після чого на вказаний рахунок надійдуть кошти у сумі 200 000 грн. Вказані кошти буде необхідно зняти з рахунку у відділені банку. За вказані послуги ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обіцяли винагороду в середньому від 10 000 до 15 000 гривень кожній фізичній особі-підприємцю, на що ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_16 погодились.
Після чого, вказані особи зареєструвалися як фізичні особи-підприємці на території м. Запоріжжя та відкрили рахунки за вказівками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в АТ «А-Банк».
Далі, 22.11.2023 з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_10 № НОМЕР_10 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн, з яких знято готівкою 188 440,00 грн; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_11 № НОМЕР_11 в АТ «Унiверсал Банк» перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн., з яких знято готівкою 189 534,61 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_12 № НОМЕР_12 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 62 400,00 грн., з яких знято готівкою 61 930,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_13 № НОМЕР_13 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 132 800,00 грн., з яких знято готівкою 125 214,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_14 № НОМЕР_14 в АТ «Райффайзен Банк» перераховано кошти в розмірі 105 000,00 грн., з яких знято готівкою 93 000,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_15 № НОМЕР_15 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 199 600,00 грн, з яких знято готівкою 188 043,00 грн.; з рахунку ГО «ДУЇТ» № НОМЕР_2 в АТ «КБ «ПриватБанк» на рахунок ФОП ОСОБА_16 № НОМЕР_16 в АТ «А-Банк» перераховано кошти в розмірі 200 000,00 грн., з яких знято готівкою 188 440,00 грн..
Таким чином ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 22.11.2023 з рахунку ГО «ДУЇТ» на рахунки фізичних-осіб підприємців переведено кошти на загальну суму 1 099 800,00 грн. за товари та послуги, які фактично ними не поставлялися та не надавалися.
Далі, в період з 23.11.2023 до 24.11.2023 грошові кошти на загальну суму 1 034 601,61 грн. фізичними особами-підприємцями в установі АТ «А-Банк» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ситова, 11 було знято готівкою.
В період з 23.11.2023 до 24.11.2023 грошові кошти на загальну суму 1 034 601,61 грн. фізичними особами-підприємцями були передані ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_8 , а останні розподілили їх між собою за заздалегідь обумовленими частинами.
Окрім цього, ОСОБА_7 , будучі головою правління ГО «ДУЇТ» з 01.07.2023, розуміючи та знаючі вимоги ст. 11 Закону України «Про благодійну діяльність та благодійні організації», що метою благодійних організацій не може бути одержання і розподіл прибутку серед засновників, членів органів управління, інших пов`язаних з ними осіб, а також серед працівників таких організацій та що указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації в Україні введено воєнний стан, строк дії якого відповідними указами продовжено до 03.02.2026, у період дії воєнного стану вирішив продовжити використовувати благодійні пожертви, безоплатну допомогу з метою отримання прибутку.
Так, по укладеному договору №UKR/PCA2023191/PD2023298 про програму співпраці між ЮНІСЕФ в Україні та ГО «ДУЇТ» від 25.08.2023 ОСОБА_7 отримав ще одну благодійну виплату від представництво ЮНІСЕФ в Україні.
18.12.2023 вказана ухвала була оголошена у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та в той самий день виконана.
25.11.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема відомостями, отриманими у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» щодо руху коштів ГО «ДУЇТ» за період з 01.01.2022, у АТ «Державний Експортно-Імпортний Банк України» щодо руху грошових коштів представництва ЮНІСЕФ в Україні, протоколом обшуку проведеного за адресами мешкання ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 та інших причетних осіб до вчинення кримінального правопорушення; протоколом огляду мобільних телефонів, які належать ОСОБА_7 , ОСОБА_9 ; показаннями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_18 ; висновком аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності Громадської організації «Діячі України їдуть творити» щодо наявності ознак правопорушень, пов`язаних з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванням тероризму або фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, та/або інших правопорушень за період з 02.09.2022 по 31.12.2024 № 39/08-01-08-13/44789819 Головного управління ДПС у Запорізькій області від 19.09.2025; іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження.
Посилаючись на те, що ОСОБА_7 усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання за вчинення тяжких злочинів, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, та те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не зможе запобігти вищезазначеним ризикам, слідчий просить застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та просив його задовольнити.
Захисники та підозрюваний заперечували проти клопотання слідчого. В обґрунтування заперечень сторона захисту посилалась на те, що прокурором не доведено існування ризиків, зазначених у клопотанні, неможливість запобігти їм шляхом застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Доводи прокурора та слідчого щодо можливості вчинення підозрюваним перешкод кримінальному провадженню ґрунтуються виключно на припущеннях. Сама лише тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 злочинів не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Досудове розслідування триває з грудня 2023 року, про що підозрюваний знав з моменту накладення арешту на грошові кошти на розрахункових рахунках ГО «ДУЇТ» у грудні 2023 року. Протягом двох років підозрюваний не чинив перешкод кримінальному провадженню, не переховувався від органу досудового розслідування, не впливав на свідків. З моменту повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчинені тяжких злочинів останній сумлінно виконує процесуальні обов`язки, за першою вимогою з`явився в судове засідання, призначене для розгляду клопотання про застосування найсуворішого запобіжного заходу.
Підозрюваний орендує квартиру, в якій проживає разом зі своєю дівчиною, має стабільне законне джерело доходів (працює водієм в таксі «Uklon»), піклується про батьків пенсійного віку. Також сторона захисту просила врахувати, що через кримінальне переслідування погіршився стан здоров`я підозрюваного, останній потребує лікування, що підтверджується консультативним заключенням лікаря.
З огляду на данні про особу підозрюваного, сумлінне виконання ним процесуальних обов`язків, сторона захисту вважала запобіжний захід у вигляді тримання під вартою надмірним та просила застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло, в якому він фактично проживає, в нічний час доби.
Заслухавши думку учасників провадження, вивчивши клопотання слідчого, дослідивши додані до нього матеріали, та документи, надані стороною захисту, слідчий суддя встановив наступне.
25.11.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_7 вищезазначених кримінальних правопорушень підтверджується фактичними даними, що містяться в доданих до клопотання матеріалах кримінального провадження, зокрема угоді про програмну співпрацю між очолюваною підозрюваним ГО «Діячі України їдуть творити» та Дитячим фондом організації Об`єднаних Націй, висновку аналітичного дослідження фінансово-господарської діяльності вищезазначеної громадської організації за період з 02.09.2022 до 31.12.2024, складеного спеціалістами ГУ ДПС у Запорізькій області, протоколах, протоколах огляду носіїв інформації, отриманої в ході проведення негласних слідчих (розшукових), протоколах обшуків, показаннях підозрюваного ОСОБА_9 .
При цьому, слідчий суддя на даному етапі провадження не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.
Сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дає слідчому судді підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів є вірогідною.
Стороною захисту не наведено обставин, які б свідчили про очевидну недопустимість наданих стороною обвинувачення доказів. Остаточна оцінка зібраним у кримінальному провадженні доказам на предмет їх допустимості, належності, достовірності та достатності має бути здійснена судом на стадії судового провадження.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 29 Конституції України).
За змістом п.п. «b» та «c» ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, особу може бути позбавлено свободи для забезпечення виконання нею будь-якого обов`язку, встановленого законом, а також з метою її допровадження до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
При цьому, закон не вимагає від сторони обвинувачення надання слідчому судді доказів того, що підозрюваний обов`язково вчинить дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Ризиком у контексті кримінального провадження є наявність відомостей, які свідчать про можливість виникнення у майбутньому проявів протиправної поведінки підозрюваного, певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
У рішенні «Чеботарь проти Молдови» 13.11.2007 Європейський суд з прав людини зазначив, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності зі статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ані в момент арешту, ані під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.
Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства, про що зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993.
Перевіряючи доводи слідчого та прокурора на предмет існування ризиків, слідчий суддя встановив, що заявлені слідчим та прокурором ризики, передбачені п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно існують.
Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчинені тяжких злочинів, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. Наді стороною обвинувачення докази причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованих йому злочинів є вагомими та достатньо переконливими. Підозрюваний, усвідомлюючи суворість та невідворотність покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчинені інкримінованих злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання.
Доведеним є й ризик незаконного впливу підозрюваною на свідків та інших підозрюваних, оскільки наразі жоден з них не допитаний судом, і, відповідно, їх показання не сприйняті безпосередньо, задля можливості використання їх як доказів, у той час як Кримінальним процесуальним кодексом України встановлена процедура отримання показань учасників провадження, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а акта до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні. З огляду на викладене, цілком ймовірно, що підозрюваний може здійснювати на свідків та інших підозрюваних протиправний вплив з метою зміни ними показань або відмови від їх надання суду для уникнення кримінальної відповідальності.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, не унеможливлять вчинення підозрюваним перешкод кримінальному провадженню на даній стадії досудового розслідування. Слідчим суддею також враховано, що підозрюваний не проживає за місцем реєстрації, не має власного житла, протягом останнього року змінював місце свого проживання.
Відомостей щодо існування обставин, що унеможливлюють тримання підозрюваного під вартою, зокрема за станом здоров`я, слідчому судді не надано.
З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку, що тримання підозрюваного під вартою є виправданим на даній стадії досудового розслідування, пропорційним доведеним прокурором ризикам. Такий запобіжний захід сприятиме дієвості кримінального провадження і є співмірним встановленим ризикам.
Вирішуючи питання щодо розміру застави, який необхідно визначити підозрюваному для досягнення мети застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з наступного.
Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що особі, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, застава визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно ч. 5 ст. 182 КПК України у виключних випадка, якщо слідчий суддя встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних відповідно.
Згідно уставленої практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен встановлюватися головною мірою з урахуванням особи підсудного, належної йому власності, його стосунків з поручителями, іншими словами - з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі (Неймайстер проти Австрії, рішення від 27.06.1968; Гафа проти Мальти, рішення від 22.05.2018).
З огляду на обставини інкримінованих підозрюваному правопорушень, враховуючи дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, не здатна забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків. Тому слідчий суддя вважає за доцільне визначити підозрюваному заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. На переконання слідчого судді такий розмір застави не є завідомо непомірним для підозрюваного. Разом з тим, перспектива втрати застави в зазначеному розмірі буде достатнім стримуючим фактором, щоб відбити у підозрюваного бажання будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.
Крім того, на підозрюваного у разі внесення ним або іншою особою застави, необхідно покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 376, 395 КПК України, слідчий суддя
Клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч.3 ст. 15 ч. 3 ст. 201-2 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 січня 2026 року включно.
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, в межах строку дії даної ухвали, а саме:
-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
-прибувати до слідчого, прокурора або до суду за вимогою;
-утриматися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними в даному кримінальному провадженні;
-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
-носити електронний засіб контролю.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_7 .
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 чи іншому заставодавцю, відмінному від підозрюваного, обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави, та наслідки їх невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний ОСОБА_7 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Встановити строк дії даної ухвали до 25 січня 2026 року включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали складений 05 грудня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1