Номер провадження 1-кс/205/2568/25
Провадження № 1-кс/205/2568/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000370 від 16.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , громадянина України, місце народження: м. Донецьк, Донецької області, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 01.01.1999 року Володарським РВ УМВС України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

27.11.2025 року слідчий СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернулася до Новокодацького районного суду міста Дніпра із клопотанням, погодженим з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000370 від 16.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без визначення розміру застави.

У своєму клопотанні слідчий посилається на те, що 24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє і на теперішній час.

Відповідно до наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, місто Маріуполь та Маріупольський район Донецької області є тимчасово окупованою територією.

У зв`язку із чим, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та інших нормативно-правових актів, на тимчасово окупованій території міста Маріуполь Маріупольського району Донецької області, яка є невід`ємною складовою частиною території України, так званим «Указом главы днр «Об администрации города Мариуполя» № 108 от 31.03.2022» незаконно створено окупаційну адміністрацію м. Маріуполя так звану «Администрацию г. Мариуполя», яка функціонує за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Громова, 63.

При цьому, представники підконтрольних російській федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Маріуполь та Маріупольського району Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, закладах та установах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу російської федерації.

З початку військової агресії російської федерації, на територіях, які опинилися в окупації, серед яких і у м. Маріуполь Донецької області, представники держави-агресора створили незаконні органи влади, заклади та установи, які розпочали впроваджувати політичні та освітні стандарти російської федерації.

Так, протягом 2022 року український заклад освіти було окуповано та перейменовано на «Муниципальное бюджетное общеобразовательное уреждение «Кальчикская школа» Администрации Володарского района» на підставі розпорядження голови адміністрації Володарского району № 59 (мовою оригіналу), який в подальшому згідно з наказом Міністерства освіти і науки так званої «донецької народної республіки» від 01.07.2024 №1025 перейменовано на «Государственное бюджетное общеобразовательное учреждение «Кальчикская школа» Володарского муниципального округа» донецкой народной республики» (мовою оригіналу) місцезнаходження навчального закладу: «Володарский муниципальный округ, с. Кальчик, ул. Советская,д. 50» (мовою оригіналу).

До повномасштабного вторгнення Російської федерації на територію України та окупації с. Кальчик, Маріупольського району, Донецької області, тобто до 24 лютого 2022 року включно, громадянин України ОСОБА_7 займав посаду вчителя англійської мови в «Комунальному опорному закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів села Кальчик Кальчицької сільської ради Донецької області».

При цьому, ОСОБА_7 , займаючи зазначену вище посаду, керувався у своїй діяльності чинним законодавством України про освіту, яке регулює суспільні відносини, що виникають у процесі реалізації конституційного права людини на освіту, прав та обов`язків фізичних і юридичних осіб, які беруть участь у реалізації цього права, а також визначає компетенцію державних органів та органів місцевого самоврядування у сфері освіти. У зв`язку з чим, останній будучи обізнаним із засадами державної політики у сфері освіти та принципами освітньої діяльності, які передбачені Законом України «Про освіту» від 05.09.2017 № 2145-VIII, достеменно знав, що до засад та принципів освіти в Україні, належить виховання патріотизму, поваги до культурних цінностей Українського народу, його історико-культурного надбання і традицій, формування усвідомленої потреби в дотриманні Конституції та законів України, нетерпимості до їх порушення, формування поваги до прав і свобод людини, нетерпимості до приниження її честі та гідності, фізичного або психологічного насильства, а також дискримінації за будь-якими ознаками.

В свою чергу, ОСОБА_7 , розуміючи, що територія с. Кальчик, Маріупольського району, Донецької області окупована і на ній протиправно тимчасово встановлено владу окупаційної адміністрації держави-агресора, знаючи, що заклади загальної середньої освіти в Україні здійснюють свою діяльність згідно з українським законодавством, діючи умисно, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, реалізуючи рішення та дії держави-агресора, спрямовані на організацію освітнього процесу та впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на захоплених російською федерацією територіях Донецької області, усвідомлюючи, що в Україні введено воєнний стан, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 22.12.2023 добровільно погодився на співпрацю з окупаційною владою російської федерації, добровільно прийняв пропозицію обійняти посаду виконуючого обов`язки директора у незаконно створеному закладі освіти під назвою «Муниципальное бюджетное общеобразовательное учреждение «Кальчикская школа» Администрации Володарского района» (мовою оригіналу), який в подальшому згідно з наказом Міністерства освіти і науки так званої «донецької народної республіки» від 01.07.2024 № 1025 перейменовано на «Государственное бюджетное общеобразовательное учреждение «Кальчикская школа» Володарского муниципального округа» донецкой народной республики» (мовою оригіналу).

Добровільно погоджуючись на зайняття вказаної посади, ОСОБА_7 усвідомлював, що його подальші дії будуть спрямовані на шкоду державі України та на впровадження стандартів освіти держави-агресора у вказаному закладі освіти.

Продовжуючи виконувати свій злочинний умисел, діючи умисно, керуючись ідеологічними та корисливими мотивами, реалізуючи рішення та дії держави-агресора, спрямовані на організацію освітнього процесу та впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти на захоплених російською федерацією територіях донецької області, перебуваючи на посаді та використовуючи отримані повноваження виконуючого обов`язки директора, не пізніше ніж з 22.12.2023 року та по теперішній час, спланував та організував освітній процес за освітніми стандартами та навчальними планами російської федерації та донецької народної республіки, шляхом повного виключення з освітнього процесу вимог до обов`язкових результатів навчання, визначених державними стандартами повної загальної середньої освіти України.

Вказані стандарти російської федерації та донецької народної республіки орієнтовані на становлення наступних особистісних характеристик випускника («портрет випускника школи»): той, хто любить свій край і свою Батьківщину, поважає свій народ, його культуру та духовні традиції; усвідомлює і приймає традиційні цінності сім`ї, російського громадянського суспільства, багатонаціонального російського народу, людства, усвідомлює свою причетність долі Батьківщини. Особистісні результати освоєння основної освітньої програми досягаються в єдності навчальної та виховної діяльності організації, що здійснює освітню діяльність, відповідно до традиційних російських соціокультурних, історичних і духовно-моральних цінностей, прийнятих у суспільстві правил і норм поведінки, і сприяють процесам самопізнання, самовиховання та саморозвитку, розвитку внутрішньої позиції особистості, патріотизму, громадянськості, поваги до пам`яті захисників Вітчизни та подвигів Героїв Вітчизни та старшого покоління, закону та правопорядку, праці, взаємної поваги, дбайливого ставлення до культурної спадщини та традицій багатонаціонального народу російської федерації, природи та навколишнього середовища. Особистісні результати освоєння основної освітньої програми учнями повинні відображати готовність і здатність учнів керуватися сформованою внутрішньою позицією особистості, системою ціннісних орієнтацій, позитивних внутрішніх переконань, що відповідають традиційним цінностям російського суспільства, розширення життєвого досвіду та досвіду діяльності у процесі реалізації основних напрямків у частині: громадянського виховання: сформованість громадянської позиції учня як активного та відповідального члена російського суспільства; усвідомлення своїх конституційних прав та обов`язків, повага до закону та правопорядку; патріотичного виховання: сформованість російської громадянської ідентичності, патріотизму, поваги до свого народу, почуття відповідальності перед Батьківщиною, гордості за свій край, свою Батьківщину, свою мову та культуру, минуле та сьогодення багатонаціонального народу росії; ціннісне ставлення до державних символів, історичної та природної спадщини, пам`ятників, традицій народів росії, здобутків росії в науці, мистецтві, спорті, технологіях та праці; ідейна переконаність, готовність до служіння та захисту Вітчизни, відповідальність за його долю; духовно-морального виховання: усвідомлення духовних цінностей російського народу.

В свою чергу, впроваджений ним навчальний процес за освітніми стандартами та навчальними планами російської федерації та донецької народної республіки повністю суперечить меті як початкової, так і базової середньої освіти в Україні та який формуватиме знання, інші компетентності та світогляд здобувачів освіти, спрямовані на возвеличення російської федерації, її історичної ролі та відповідно заперечення існування культурних цінностей українського народу, його історико-культурних надбань і традицій, української мови, що має своєю кінцевою метою збуджувати агресію та ненависть до України.

Таким чином, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у колабораційній діяльності, тобто у вчиненні дій громадянином України, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням території Маріупольського району Донецької області та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, в газеті «Урядовий кур`єр» № 236 від 19.11.2025, яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора опубліковано повідомлення про підозру ОСОБА_7 та повістки про виклик підозрюваного на 24.11.2025 з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 25.11.2025 з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., 26.11.2025 з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв., за зазначеною в повістці адресою для проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, отримання письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, допиту підозрюваного, тощо.

Жодного разу у призначений час та місце громадянин України ОСОБА_7 не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

14.11.2025 відносно ОСОБА_7 було складено повідомлення про підозру.

На виконання вимог ч. 1 ст. 135 КПК України 14.11.2025 року на встановлені в ході досудового розслідування мобільні номери засобів зв`язку ОСОБА_7 з особистого абонентського номеру слідчим було здійснено телефонні дзвінки з метою направлення останньому повідомлення про підозру, а також повістки про виклик для вручення повідомлення про підозру, допиту в якості підозрюваного та проведення інших процесуальних дій. Однак, в ході здійснення дзвінків на вказані мобільні номери засобів зв`язку, було встановлено, що абонент знаходиться поза зоною досяжності. Шляхом моніторингу прив`язаності вказаних мобільних номерів до інтернет-месенджерів «WhatsApp», «Viber», «Telegram» встановлено, що зазначені номери до жодного із зазначених месенджерів не прив`язані. За таких обставин, здійснити виклик та вручити повідомлення про підозру за допомогою телефону не довелось можливим.

Окрім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що у ОСОБА_7 відсутні будь-які інші засоби зв`язку, зокрема електронні пошти, дані для факсимільного зв`язку, тощо.

Таким чином, 19.11.2025 року з моменту публікації повідомлення про підозру у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а саме у вчиненні громадянином України дій, спрямованих на впровадження стандартів освіти держави-агресора у закладах освіти, тобто у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи зазначені вище обставини, а також те, що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_7 на підконтрольній Україні території не встановлено, за викликом прокурора останній не прибув та про причини неможливості прибуття не повідомив, у зв`язку з чим є підстави вважати, що останній переховується від органів досудового розслідування з метою ухилення від кримінальної відповідальності на тимчасово окупованій території, на підставі чого постановою слідчого від 26.11.2025 року, згідно із ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_7 оголошено в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав клопотання і просив його задовольнити, обґрунтовуючи свою позицію наявними у вказаному кримінальному провадженні ризиками, вказаними у клопотанні, заслухавши пояснення захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , яка пояснила суду, що у неї із підзахисним немає зв`язку, позицію по справі не обговорювали, у зв`язку з чим зазначене клопотання просить вирішити на розсуд суду, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього документи, слідчий суддя дійшов висновку про його задоволення за наступних підстав.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Згідно із положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1 Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відповідно до наказу Головного управління Національної поліції в Донецькій області № 843 від 12.06.2023 року «Про визначення місця розташування підрозділів досудового розслідування», визначено місцем розташування слідчого відділу Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області адресу тимчасової дислокації цього підрозділу, зокрема: вул. Метробудівська, буд. 14, м. Дніпро, Дніпропетровська область. Отже, з врахуванням розташування слідчого відділу Маріупольського районного управління Головного управління Національної поліції, дане клопотання за загальним правилом територіальної підсудності підсудне Ленінському районному суду м. Дніпропетровська.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області перебувають матеріали досудового розслідування кримінального провадження за № 0000370 від 16.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, в якому складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, а вказане повідомлення про підозру та повістки про виклик було опубліковано оголошенням в засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження в газеті «Урядовий кур`єр» і на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Таким чином, відповідно до положень ст. ст. 42, 135, 278 КПК України, ОСОБА_7 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000370 від 16.09.2024 року.

З матеріалів заявленого клопотання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 перебуває на тимчасово окупованій території та постановою старшого слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 від 26.11.2025 року оголошений в регіональний, державний (міждержавний), міжнародний розшук.

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК України постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто, оголошення розшуку підозрюваної, на підставі ст. 281 КПК України, не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Отже, у слідчого судді наявні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відсутність підозрюваного ОСОБА_7 на підставі ч. 3 ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Як вбачається з матеріалів клопотання, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, належить до категорії нетяжкого кримінального правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України встановлені наступні ризики відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання його винним у кримінальному правопорушенні, в якому він підозрюється (відповідно до ст. 12 КК України вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів. Санкція ч. 3 ст. 111-1 КК України передбачає покарання у вигляді виправних робот на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років).

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до прокурора та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибути, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та держави України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_7 , або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить:

- тимчасова окупація території України, а саме Маріупольського району Донецької області, що дає можливість ОСОБА_7 продовжувати займати вищевказану посаду, діяти в інтересах окупаційної адміністрації всупереч суверенітету України та унеможливлює реальне відбування покарання, яке може бути призначене останньому у разі його засудження за цей злочин;

- ОСОБА_7 зможе вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, в тому числі пов`язане із колабораційною діяльністю, оскільки на цей час він вже співпрацював із окупаційної владою держави-агресора на тимчасово окупованій території України, впроваджував стандарти освіти держави-агресора у закладі освіти, і не виключено, що володіючи відповідними професійними знаннями та маючи зв`язку із представниками окупаційної влади держави-агресора, зможе вчинити аналогічне або інше кримінальне правопорушення, за яке передбачено кримінальну відповідальність Кримінальним кодексом України.

Отже, вирішуючи питання про обрання відносно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання міри запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України, враховує, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України, в тому числі пов`язане із колабораційною діяльністю, оскільки на цей час він вже співпрацював із окупаційної владою держави-агресора на тимчасово окупованій території України.

Таким чином, усі вищезазначені обставини дають обґрунтовані підстави вважати недоцільним застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, оскільки це не зможе забезпечити недопущення ризиків для даного кримінального провадження, передбачених ст. 177 КПК України, та не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя зазначає, що на вказаному етапі досудового розслідування він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати саме суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Згідно із ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ст. 183 КПК України при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави в рамках даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, а також доведеність прокурором, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, слідчий суддя вважає, що клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 183-184, 193-194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Маріупольського РУП ГУНП в Донецькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором Маріупольської окружної прокуратури Донецької області ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні № 0000370 від 16.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 111-1 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м. Донецьк, Донецької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000370 від 16.09.2024 року без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, слідчий суддя за участю підозрюваного розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Слідчий суддя ОСОБА_1