Справа №751/6790/25
Провадження №1-кп/751/317/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів у кримінальному провадженні ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ТОВ «ПРОМАТОМ» адвоката

ОСОБА_7 у режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001385 від 08 травня 2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 лютого 2024 року за ч. 5 ст. 407 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю 2 роки, ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від

11 червня 2025 року направленого для відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку зі скасуванням іспитового строку,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

22 квітня 2025 року приблизно о 19 годині 24 хвилини

ОСОБА_5 , знаходячись на території ТОВ «ПРОМАТОМ» за адресою: м. Чернігів, вул. Народного Руху, 20, діючи з корисливих мотивів і з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, який неодноразово продовжувався і діє на теперішній час, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав належний ТОВ «ПРОМАТОМ» алюмінієвий кабель АВБбШв 4x95 довжиною 25 метрів, вартість якого відповідно до висновку експерта від 12 червня 2025 року

№ СЕ-19/125-25/8230-ТВ складає 8 709 гривень 50 копійок, чим заподіяв ТОВ «ПРОМАТОМ» матеріальну шкоду на вказану суму.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав показання про те, що

22 квітня 2025 року він знаходився на території гаражного кооперативу по вул. Народного Руху в м. Чернігові, де неофіційного підробляв, шпаклював автомобілі. За тією ж адресою знаходиться ТОВ «ПРОМАТОМ». Він переліз через паркан на територію вказаного підприємства, звідки таємно викрав алюмінієвий кабель приблизно 20 метрів, який перекинув через паркан на гаражі та ввечері його забрав. У подальшому кабель здав у пункті прийому металобрухту за 1 211 гривень, які планував витратити на ліки, оскільки має тяжке хронічне захворювання на туберкульоз. З вартістю викраденого кабелю в сумі 8 709 гривень 50 копійок згоден та повністю визнає позовні вимоги ТОВ «ПРОМАТОМ».

Визнавши свою вину, ОСОБА_5 указав на те, що розкаюється у вчиненому і в майбутньому стане на шлях виправлення, більше не буде вчиняти протиправних дій.

Представник потерпілого ТОВ «ПРОМАТОМ» адвокат

ОСОБА_7 у суді підтвердив факт викрадення 22 квітня 2025 року належного товариству кабелю, заявлені позовні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 7 989 гривень 78 копійок підтримує в повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою всіх учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів щодо руху кримінального провадження, доказів на підтвердження вартості викраденого майна, процесуальних витрат і речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд кримінального провадження проводився щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в межах пред`явленого йому обвинувачення. За встановлених обставин, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому

ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, конкретні обставини його вчинення, дані про особу ОСОБА_5 , який раніше судимий вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 лютого 2024 року за вчинення умисного тяжкого злочину, вчинив новий умисний тяжкий корисливий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком, притягувався до адміністративної відповідальності, зокрема 20 вересня 2024 року за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 130, ч. 3 ст. 122, ч. 2 ст. 126 КУпАП, неодружений, офіційно не працевлаштований, 17 жовтня 2008 року звертався за медичною допомогою у диспансерне наркологічне відділення ЧОПНЛ з приводу діагнозу: «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання канабіноїдів. Синдром залежності», з 13 вересня 2005 року по 20 вересня 2005 року лікувався в ЧОПНЛ з приводу діагнозу: «Без психічних розладів. Девіантна поведінка в анамнезі». Крім того, суд враховує стан здоров`я ОСОБА_5 , а саме наявність у нього тяжкого хронічного захворювання, а також думку представника потерпілого щодо міри покарання, який покладався на розсуд суду.

Встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали провадження щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Так, щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою провину і розкаявся і вчиненому, надавши критичну оцінку своїй поведінці, а також вибачився перед представником потерпілого ТОВ «ПРОМАТОМ».

Під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав про те, що після затримання він детально розповів про вчинене ним кримінальне правопорушення та продемонстрував в ході проведення з ним слідчого експерименту.

Прокурор також в судовому засіданні підтвердив, що ОСОБА_5 активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, оскільки під час досудового розслідування детально розповів про всі обставини вчинення ним крадіжки в ході проведення слідчого експерименту.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Санкцією ч. 4 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд вбачає підстави для призначення ОСОБА_5 покарання в мінімальних межах санкції

ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

При цьому підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України, суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався і суд не вбачає підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили. ОСОБА_5 на даний час утримується в Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор», у зв`язку з відбуванням покарання у виді позбавлення волі, призначеного йому вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 лютого 2024 року.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком ( ч. 4 ст. 71 КК України).

За таких обставин, суд вважає, що остаточне покарання

ОСОБА_5 слід призначити підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 лютого 2024 року

При цьому суд враховує, що після скасування ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 червня 2025 року іспитового строку за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 лютого 2024 року, ОСОБА_5 було затримано 30 липня 2025 року в порядку виконання вказаного вироку і він відбуває покарання у виді позбавлення волі.

Що стосується доводів захисту про наявність у ОСОБА_5 тяжкої хронічної хвороби, то в порядку виконання вироку може бути вирішене питання про звільнення від покарання за хворобою (п. 6 ч. 1

ст. 537 КПК України).

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

У кримінальному провадженні ТОВ «ПРОМАТОМ» в особі генерального директора ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, у якому потерпіла сторона просить стягнути з ОСОБА_5 на користь ТОВ «ПРОМАТОМ» 7 989 гривень 78 копійок на відшкодування матеріальної шкоди.

На підтвердження заявлених позовних вимог до цивільного позову долучено довідку ТОВ «ПРОМАТОМ» про розмір збитків від розкрадання матеріальних цінностей від 05 серпня 2025 року № 792.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до вимог ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної та юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказані позовні вимоги ТОВ «ПРОМАТОМ» обвинувачений ОСОБА_5 визнав повністю.

За таких обставин цивільний позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 185 КК України, статтями 2, 94, 100, 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382, 394-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Новозаводського районного суду міста Чернігова від 05 лютого 2024 року, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 2 місці.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи у сумі 1 337 гривень 10 копійок (висновок експерта від

12 червня 2025 року № СЕ-19/125-25/8230-ТВ).

Позовні вимоги ТОВ «ПРОМАТОМ» про стягнення матеріальної шкоди задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМАТОМ», , 7 989 гривень 78 копійок на відшкодування матеріальної шкоди.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме фрагмент дроту, вилучений 08 травня 2025 року під час огляду місця події, повернути власнику ТОВ «ПРОМАТОМ».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1