ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/7296/25 Провадження№ 1-кс/636/1492/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2025 року слідчий суддя Чугуївського міського суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Чугуєві клопотання прокурора Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню № 0000707 від 13.08.2025, за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Чугуїв, Харківської області, українця громадянина України, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

встановив:

На розгляді суду перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

04.12.2025 прокурором Чугуївської окружної прокуратури ОСОБА_3 до суду подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Клопотання обґрунтоване тим, що у ході досудового розслідування та під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час не зменшились та продовжують існувати. Прокурор наполягав на тому, що необхідно продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки це забезпечить його належну процесуальну поведінку та дозволить запобігти вчиненню інших кримінальних правопорушень і вважав, що інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не дозволять забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Встановлено у невстановлений період часу, але не пізніше 26 серпня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи прямий умисел, спрямований на незаконне носіння, зберігання та придбання з метою збуту вогнепальної зброї, бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, реалізуючи свій злочинний намір, переслідуючи мету особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, з корисливих мотивів, у невстановленому місці за невстановлених обставин, незаконно придбав вогнепальну зброю, бойові припаси, переніс вказані предмети до свого будинку за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де без передбаченого законом дозволу та маючи злочинний умисел, спрямований на подальший збут вказаної вогнепальної зброї, бойових припасів, став їх незаконно зберігати.

Далі, ОСОБА_5 , продовжуючи свої протиправні дії, реалізуючи свій злочинний умисел, в сфері незаконного поводження з вогнепальною зброєю, бойовими припасами, а саме спрямованого на незаконний збут вогнепальної зброї, бойових припасів, запропонував ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який надав свою добровільну згоду на конфіденційне співробітництво з правоохоронними органами, придбати у нього автомат системи Калашникова «АК-74М», калібру 5,45 мм, 1989 року виготовлення, заводський номер - НОМЕР_1 , ручну осколкову гранату М-67, ручну осколкову гранату Ф-1.

Далі, діючи під контролем правоохоронних органів, ОСОБА_6 з метою укриття протиправної діяльності ОСОБА_5 у ході проведення 6перативної закупки, 26.08.2025 близько 10 год. 55 хв. з метою придбання вогнепальної зброї, бойових припасів у ОСОБА_5 , прибув до вказаного останнім місця, а саме на відкриту ділянку місцевості, у лісосмугу, поблизу вул. Горішного, розташованій у м. Чугуїв Харківської області. У вказаному місці ОСОБА_6 зустрівся з ОСОБА_5 де під час особистої зустрічі, ОСОБА_5 продав ОСОБА_6 автомат системи Калашникова «АК-74М», калібру 5,45 мм (під патрон калібру 5,45x39 АК), 1989 року виготовлення, заводський номер - НОМЕР_1 , відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121- 25/22017-БЛ від 04.09.2025 відноситься до категорії вогнепальної зброї; ручну осколкову гранату М-67, яка відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи № КСЕ-19/121-25/22032 від 05.09.2025 відноситься до категорії бойових припасів; ручну осколкову гранату Ф-1, яка відповідно до висновку судової вибухотехнічної експертизи № СЕ^49/121-25/22033-ВТХ від 03.09.2025 відноситься до категорії бойових припасів. За придбання вогнепальної зброї, бойових припасів, ОСОБА_6 передав у руки ОСОБА_5 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у сумі 25 000 грн., після чого добровільно видав придбану вогнепальну зброю, бойові припаси співробітникам правоохоронних органів.

26 серпня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

26 серпня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Вина ОСОБА_5 підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами: протоколом огляду місця події, протоколом добровільної видачі, протоколом про проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , висновками експертиз, протоколами огляду предметів, протоколом затримання ОСОБА_5 та іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 28.08.2025 у справі № 636/7296/25 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Метою та підставою застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 177 КК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.

Так, ризики, враховані при обранні запобіжного заходу ОСОБА_5 продовжують існувати на даний час.

По-перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, враховуючи тяжкість злочину та невідворотність покарання, а саме те, що вказаний злочин відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії тяжких злочинів, за що передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років, а також те, що останній після вчинення кримінального правопорушення зник та був в подальшому затриманий уповноваженою особою, є достатні підстави вважати, що особа може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

По-друге, відповідно до п. З ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки останній раніше вчиняв насильницькі кримінальні правопорушення, а саме за ст. 126-1 КК України, за фактом чого обвинувальний акт перебуває у провадженні Чугуївського міського суду Харківської області.

По-третє, враховуючи обставини вказаного злочину, ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, а саме й надалі вчиняти аналогічні дії, оскільки останній раніше неодноразово вчиняв кримінальні правопорушення, в тому числі майнового характеру, з метою незаконного збагачення, що дає органу досудового розслідування вважати, що злочинні дії ОСОБА_5 носять систематичний характер, тому є наявні підстави вважати про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, що відносяться до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а також наявність ризиків, передбачених п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 є соціально небезпечною особою, може переховуватись від органу досудового розслідування, може продовжувати вчиняти нові кримінальні правопорушення, що може загрожувати життю, здоров`ю та майну інших осіб, та враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала, просила задовольнити.

Захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечував в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку захисника та зперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, встановив, що 13.08.2025 до ЄРДР внесено відомості за №0000707, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

26.08.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чугуївського міського суду Харківської області від 28.08.2025 стосовно ОСОБА_5 обрано, ухвалою слідчого судді від 22.10.2025 - продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчується 20.12.2025.

Станом на 10.12.2025 обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000707 від 13.08.2025, за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, перебуває на розгляді в Чугуївському міському судді Харківської області, підготовче судове засідання по справі не проведено.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання слідчим суддею враховуються відомості про особу підозрюваного та приймається до уваги, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, раніше судимий, зазначені обставини не зменшують існування ризиків, передбачених, ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які суттєво впливають на обрання обвинуваченим моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Ризик переховування обумовлений, серед іншого, і можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання, оскільки злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання, в тому числі у виді реального позбавлення волі на строк до 7 років. Зазначені обставини самі по собі можуть спонукати обвиунваченого переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з практикою ЄСПЛ, зокрема позицією, викладеною у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року, в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Відтак, сама по собі тяжкість злочину хоча і не є єдиною визначальною умовою при встановленні ризику, проте разом з іншими обставинами повинна враховуватись слідчим суддею під час розгляду клопотання про обрання особі запобіжного заходу.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст.23, ст.224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Таким чином, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 7 до 15 років, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, слідчий суддя дійшла до висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого.

Слідчий суддя вважає встановленим та доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України: ризиків незаконного впливу на свідків у провадженні, переховування від органів досудового розслідування, суду; продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється чи вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Всі інші питання, фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Даних щодо неможливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я чи з інших підстав слідчому судді не надано.

З урахуванням вищезазначеного, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів, ніж тримання під вартою без визначення розміру застави, не зможе забезпечити виконання підозрюваним його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання прокурора, про продовження строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на 60 (шістдесят) днів, з 10 грудня 2025 року до 07 лютого 2026 року включно, в державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвалу в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржено безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим ОСОБА_5 в той же строк з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Суддя ОСОБА_1