У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 листопада 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Миколаївській області яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб ГУНП в Миколаївській області яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_5 від 17.09.2025 р. № 9/Б-П-65.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою повернути матеріали скарги на бездіяльність слідчого для розгляду скарги на бездіяльність слідчого по суті скарги із зобов`язанням слідчого судді і слідчого виконати завдання кримінального провадження.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

На обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що суд безпідставно вимагав наявності об`єктивних даних у заяві до внесення відомостей до ЄРДР, тоді як за ч. ч. 1, 4, 5 ст. 214 КПК України, передбачають, що прокурор або слідчий зобов`язані внести відомості протягом 24 годин з моменту отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, відмова у прийнятті та реєстрації заяви не допускається.

Заявник вказує на те, що предмет судового контролю за п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, це саме невнесення відомостей після отримання заяви, оцінка достатності викладених у заяві відомостей до реєстрації відомостей в ЄРДР, виходить за межі повноважень слідчого судді.

Суд, на думку апелянта, неправильно визначив суб`єкта оскарження, вживаючи терміни, не передбачені КПК України, зокрема «уповноважена особа суб`єкта оскарження», замість перевірки бездіяльності слідчого чи прокурора.

Висновок слідчого судді про відсутність доказів звернення до ГУНП є передчасним, оскільки суд мав витребувати журнали вхідної кореспонденції та інші відомості з органу поліції; апелянт наполягає, що заява від 17.09.2025 р. за № 9/Б-П-65 подавалася.

Посилання суду на подію кримінального правопорушення, як передумову реєстрації суперечить КПК України, в редакції 2012 року, оскільки збирання й перевірка даних відбувається після внесення відомостей, а не до цього.

Слідчий суддя не забезпечив ефективного судового захисту та доступу до правосуддя, не врахував практику ЄСПЛ, а також гарантії визначені у ст. ст. 55, 64, 129-1 Конституції України, щодо обов`язковості рішень і заборони звуження прав.

Апелянт також вказує на некоректні посилання суду першої інстанції на накази прокуратури № 139 та ігнорування чинного порядку ведення ЄРДР № 298, що, на його думку, вплинуло на висновки слідчого судді.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, щодо невнесення відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 від 17.09.2025 р. № 9/Б-П-65. У скарзі заявник просив зобов`язати уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області внести відомості до ЄРДР за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 190, 191, 364, 365, 366, 367 КК України.

Слідчий суддя встановив, що у поданій скарзі не зазначено об`єктивних даних та обґрунтованих обставин, які б свідчили про бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївські області, а також скарга не містила відомостей щодо обставин, яких стосувалася сама заява заявника ОСОБА_5 . Слідчий суддя зазначив, що ухвалою слідчого судді від 06.10.2025 р., у заявника витребувано надати докази його звернення до ГУНП в Миколаївській області, а також саму заяву від 17.09.2025 р., однак заявник не надав таких даних, тобто заявником не підтверджено взагалі звернення до уповноваженого органу, а також самої заяви з якою він звертався до управління поліції, що не дає можливість суду перевірити обставини, які в ній зазначені.

За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку, що заявник не виконав ухвалу слідчого судді, не надав доказів на підтвердження доводів вказаних у скарзі, а тому не доведено бездіяльності уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, у зв`язку з чим у задоволенні скарги слід відмовити.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

Згідно з вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Повноваженням щодо оцінки наведених заявником відомостей як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені виключно слідчий, дізнавач або прокурор. Саме вони визначають попередню правову кваліфікацію діяння відповідно до ознак, передбачених Кримінальним кодексом України.

За змістом ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння, вчинене суб`єктом кримінального правопорушення. Підставою для обов`язкового внесення відомостей до ЄРДР є наявність об`єктивних даних, що підтверджують реальність події злочину. Такими даними можуть бути час, місце, спосіб вчинення, предмет посягання та інші обставини.

Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 12.01.2017 р. підтверджує, що не будь-які звернення мають реєструватися у ЄРДР, а лише ті, які містять достатньо інформації, що свідчить про ознаки кримінального правопорушення.

Водночас положення КПК України не передбачають обов`язку органу досудового розслідування вносити до ЄРДР усі статті Кримінального кодексу, які зазначає у заяві заявник. Відомості вносяться не про юридичну кваліфікацію, а про фактичні обставини події, що можуть вказувати на наявність ознак кримінального правопорушення. Попередня правова кваліфікація, відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, може бути змінена в ході досудового розслідування, з урахуванням зібраних доказів.

Як убачається з матеріалів справи, слідчий суддя встановив, що заявник ОСОБА_5 не надав суду, ані копії заяви про вчинення кримінального правопорушення, ані доказів того, що він звертався з відповідною заявою до ГУНП в Миколаївській області.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що заявником дійсно не надано даних на підтвердження того, що він звертався до ГУНП в Миколаївській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, станом на день розгляду слідчим суддею його скарги на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області.

Вказані обставини підтверджують встановлені слідчим суддею обставини, а також унеможливлюють перевірку слідчим суддею обставин дотримання уповноваженими особами ГУНП в Миколаївській області вимог ст. 214 КПК України за скаргою заявника ОСОБА_5 № 9/Б-П-65 від 17.09.2025 р.

Стосовно доводів заявника про обов`язок слідчого негайної реєстрації будь-якої заяви про вчинення кримінального правопорушення, то обов`язок слідчого або прокурора внести відомості до ЄРДР протягом 24 годин виникає після отримання саме заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення. У цій справі слідчий суддя констатував відсутність доказів фактичного надходження заяви № 9/Б-П-65 від 17.09.2025 р. до органу поліції та прямо витребував у заявника і копію заяви, і докази її подання. Заявник вимогу суду не виконав. Отже, предмет судового контролю за п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК (невнесення після отримання заяви) не підтверджений, факту отримання заяви не доведено.

Доводи апеляційної скарги, що слідчий суддя нібито перевіряв зміст заяви до реєстрації відомостей до ЄРДР є безпідставним. Слідчий суддя не досліджував обставини події по суті він вказав на відсутність самої заяви та доказів її подання. Без наявної заяви і підтвердження її надходження говорити про обов`язок реєстрації немає підстав.

Стосовно посилань заявника на обов`язок суду витребувати журнали вхідної кореспонденції, то суд, в даному випадку, вже вчинив процесуальні дії, а саме ухвалою зобов`язав заявника надати докази звернення і копію заяви. За засадами змагальності, визначеними у ст. 22 КПК України, саме сторона, яка посилається на факт звернення, повинна надати мінімальні підтвердження цього факту. Жодних перешкод для подання таких доказів не було, однак заявник цього не зробив.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги заявника, підстав для скасування ухвали слідчого судді не вбачається, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2025 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб ГУНП в Миколаївській області, яка полягає у невнесенні до ЄРДР відомостей про кримінальні правопорушення залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3