У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0001887 від 20 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 361 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Прокурор Солом`янської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 звернувся до Солом`янського районного суду міста Києва з указаним клопотанням.

В обґрунтування заявленого клопотання зазначив, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001887 від 20 червня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 361 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що групою осіб за допомогою шкідливого програмного забезпечення здійснюється втручання в роботу автоматизованих систем з подальшим формуванням сітки BotNet та несанкціонованим втручанням в роботу облікових записів громадян України та Європейського союзу, з метою матеріального забезпечення.

Встановлено, що до вищевказаної протиправної діяльності причетний ОСОБА_4 , який користується мобільним телефоном НОМЕР_1 та застосунком «Telegram» під ім`ям « ОСОБА_5 », в якому вів листування з ОСОБА_6 щодо розшифрування зашифрованих файлів та отримання винагороди за це.

Враховуючи викладене, 08 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва було проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було вилучено:ноутбук ASUS VIVOBOOK 16 s/n: N1Nocv 209428044; Mack Book Apple, Model A2337, EMC3598, FCC ID: BCGA2337; жорсткий диск Toshiba S/N: Y6SZC962T; мобільний телефон Iphone XS з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_2 ; мобільний телефон Iphone 7 XS з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_4 ; зарядний пристрій для Mack Book; банківські картки: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; печатки та факсиміле у кількості 23 штук, 78 аркушів А4 з проставленими печатками «Медичний центр «Медгруп»; 23 аркуші А4 з відтисками печаток та факсиміле; ноутбук Dell S/N 33MQNV2; Apple Watch SE 44mm; Apple Watch SE 40mm.

Таким чином, вказані речі та техніка можуть мати доказове значення у вказаному кримінальному провадженні, оскільки використовуються у злочинній діяльності, є знаряддям вчинення кримінального правопорушення та можуть містити на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, шкідливого програмного забезпечення та інші інформаційно-цифрові сліди, які в сукупності підтверджують факт вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, для встановлення яких необхідно провести комп`ютерно-технічну експертизу, так як для встановлення інформаційного сліду потрібні відповідні комп`ютерно-технічні знання та відповідне обладнання з програмним забезпеченням.

Враховуючи вищевикладене, прокурор звернувся з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів та відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Власник майна та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки слідчому судді невідомо.

Натомість, подали до суду письмові заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Крім того, клопотання не містить переконливих доказів відповідності вилученого майна критеріям речових доказів, а ґрунтується виключно на припущеннях прокурора. Також, зазначив, що вилучені банківські картки є особистими платіжними засобами ОСОБА_4 , а прокурором не наведено обставин, з яких він виходив, що вказані банківські картки були використані для отримання незаконної винагороди чи фінансування злочинної діяльності. Окрім того, щодо печаток та факсиміле, їхніх відтисків на аркушах паперах, то в клопотанні не обґрунтовано яким чином вони пов`язані з розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Крім того, у клопотанні відсутні будь-які дані про розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, тому арешт не може бути накладено з метою забезпечення відшкодування шкоди.

Враховуючи вищевикладене, накладення арешту на вилучене майно є непропорційним заходом втручання у майнові права власника, а експертиза може бути проведена без накладення арешту на майно, тому просив відмовити у задоволенні позову.

Згідно з положеннями частини першої статті 171 КПК України, відповідно до якої клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя вважає за можливе здійснити розгляд клопотання у відсутність прокурора та власника майна.

У зв`язку з неявкою в судове засідання прокурора та власника майна, відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України, фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Вивчивши клопотання та дослідивши матеріали додані до клопотання суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями пункту 7 частини другої статті 131 КПК України та частиною першою статті 170 КПК України визначено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який забезпечує тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001887 від 20 червня 2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 361 КК України.

08 травня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 25 квітня 2025 року було проведено обшук за фактичним місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: ноутбук ASUS VIVOBOOK 16 s/n: N1Nocv 209428044; Mack Book Apple, Model A2337, EMC3598, FCC ID: BCGA2337; жорсткий диск Toshiba S/N: Y6SZC962T; мобільний телефон Iphone XS з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_2 ; мобільний телефон Iphone 7 XS з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_3 ; мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_4 ; зарядний пристрій для Mack Book; банківські картки: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; печатки та факсиміле у кількості 23 штук, 78 аркушів А4 з проставленими печатками «Медичний центр «Медгруп»; 23 аркуші А4 з відтисками печаток та факсиміле; ноутбук Dell S/N 33MQNV2; Apple Watch SE 44mm; Apple Watch SE 40mm.

Постановою слідчого СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_7 від 09 травня 2025 року вищевказане майно визнано речовими доказами у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляд справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку, передбаченому статтями 170-173 КПК України, слідчий суддя для прийняття законного та обґрунтованого рішення повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з частиною другою статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а саме, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною шостою статті 170 КПК України визначено, що у випадку арешту майна з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

У клопотанні прокурором зазначено, що арешт необхідно накласти з метою забезпечення збереження речових доказів та відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, оскільки вилучене майно може бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містити на собі його сліди та шкідливе програмне забезпечення, а також необхідне для забезпечення проведення комп`ютерно-технічної експертизи.

Відповідно до частини другої статті 168 КПК України тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.

Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва про надання дозволу на обшук, нею було надано дозвіл стороні обвинувачення на відшукання мобільних телефонів, комп`ютерної техніки, магнітних носіїв інформації, що задіяні для здійснення протиправної діяльності.

Крім того, згідно з протоколом обшуку власник вилучених електронних носіїв інформації не надав добровільно доступ слідчому до таких носіїв для їхнього огляду, у зв`язку з чим, останні були вилучені, що не заперечувалось власником, та з приводу чого відсутні зауваження у протоколі обшуку.

Таким чином, прокурором доведено наявність підстав вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначені вище ноутбуки та мобільні телефони, жорсткий диск можуть бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, містити сліди вчинення кримінального правопорушення або інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже вони відповідають ознакам, зазначеним в статті 98 КПК України, що не спростовано власником майна та згідно з частиною третьою статті 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Разом з тим, що стосується вимоги накладення арешту на банківські картки, печатки та факсиміле, аркуші А4 з проставленими печатками «Медичний центр «Медгруп», відтисками печаток та факсиміле, а також Apple Watch, слідчий суддя вважає, що вона не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

У клопотанні прокурором не надано будь-якої оцінки щодо правової підстави для накладення арешту на зазначене майно, не зазначено та належним чином не обґрунтовано, яким чином вказані речі мають відношення до кримінального провадження, які саме сліди вчинення кримінального правопорушення могли залишитись на них та чи можна взагалі їх використовувати як речовий доказ у кримінальному провадженні.

Крім того, стороною обвинувачення не доведено наявності підстав для накладення арешту з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), оскільки в матеріалах клопотання відсутні докази, що підтверджують розмір завданої шкоди, а також, що в межах кримінального провадження пред`явлений цивільний позов.

Щодо посилання представника власника майна на необґрунтованість підозри слідчий суддя зазначає, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення клопотання.

З огляду на викладене та керуючись статтями 131, 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке виявлено та вилучено під час проведення обшуку 08 травня 2025 року за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

-ноутбук ASUS VIVOBOOK 16 s/n: N1Nocv 209428044;

-Mack Book Apple, Model A2337, EMC3598, FCC ID: BCGA2337;

-жорсткий диск Toshiba S/N: Y6SZC962T;

-мобільний телефон Iphone XS з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_2 ;

-мобільний телефон Iphone 7 XS з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_3 ;

-мобільний телефон Iphone 15 Pro з сім-картою з маркуванням на ній НОМЕР_4 ;

-зарядний пристрій для Mack Book;

-ноутбук Dell S/N 33MQNV2.

В іншій частині клопотання відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 169 КПК України прокурор повинен негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Оскарження ухвали про накладення арешту не зупиняє її виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти Солом`янську окружну прокуратуру міста Києва.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення або отримання її копії, безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя: ОСОБА_1