Справа № 344/1360/26
Провадження № 1-кс/344/840/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 ,про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження за №0000436 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, 26.01.2026 року звернувся з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що у провадженні П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження №0000436 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що командир 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 та командир роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючі під прикриттям першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , перевищують свої службові повноваження.

Так встановлено, що у військовій частини НОМЕР_1 НГУ проходять військову службу з 2022-2023 років наступні військовослужбовці: старший стрілець 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій 1 стрілецького батальйону ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такелажник 2 автомобільного відділення автомобільного взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такелажник такелажного відділення господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак фактично з 2022-2023 по теперішній час вказані військовослужбовці, з дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відсутні на військовій службі та не виконують ніяких дій, пов`язаних з несенням військової служби.

Також встановлено, що щомісяця командир 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 та командир роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючі під прикриттям першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , перевищуючи свої службові повноваження, подають відомості щодо нарахування вказаним військовослужбовцям щомісячного грошового забезпечення. Окрім цього, про відсутність на службі вказаних військовослужбовців усвідомлені їх безпосередні командири, які щомісяця безпосередньо, по вказівці командування, готують відомості щодо нарахування останнім щомісячного грошового забезпечення.

Так, попередньо встановлено, що збитки від незаконного нарахування щомісячного грошового забезпечення військовослужбовцям, які відсутні у військовій частині, становлять більше 2 000 000 грн.

У провадженні П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, перебувають матеріали кримінального провадження №0000436 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 191 КК України.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що командир 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 та командир роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючі під прикриттям першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , перевищують свої службові повноваження.

Так встановлено, що у військовій частини НОМЕР_1 НГУ проходять військову службу з 2022-2023 років наступні військовослужбовці: старший стрілець 1 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти НОМЕР_2 стрілецького батальйону ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , водій 1 стрілецького батальйону ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , такелажник 2 автомобільного відділення автомобільного взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такелажник такелажного відділення господарчого взводу роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , однак фактично з 2022-2023 по теперішній час вказані військовослужбовці, з дозволу ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відсутні на військовій службі та не виконують ніяких дій, пов`язаних з несенням військової служби.

Також встановлено, що щомісяця командир 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_5 та командир роти бойового та матеріально-технічного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_1 військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_6 , діючі під прикриттям першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 НГУ ОСОБА_7 , перевищуючи свої службові повноваження, подають відомості щодо нарахування вказаним військовослужбовцям щомісячного грошового забезпечення. Окрім цього, про відсутність на службі вказаних військовослужбовців усвідомлені їх безпосередні командири, які щомісяця безпосередньо, по вказівці командування, готують відомості щодо нарахування останнім щомісячного грошового забезпечення.

Так, попередньо встановлено, що збитки від незаконного нарахування щомісячного грошового забезпечення військовослужбовцям, які відсутні у військовій частині, становлять більше 2 000 000 грн.

Слідчий в судове засідання не з`явився, однак подав заяву за змістом якої клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі та просив слухати без його участі.

Представник власника майна подав до суду заяву, в якому просив розгляд клопотання проводити за їхньої відсутності. Щодо накладення арешту покладаються на думку слідчого судді.

Дослідивши подане клопотання, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як встановлено матеріалами справи, майно, а саме: мобільний телефон Motorola imei: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , накопичувач (сервер) марки HIKVISION, а також блоки живлення до нього, було вилучено 22.01.2026 року під час обшуку.

Згідно копії постанови старшого слідчого в ОВС П`ятого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_3 від 22.01.2026 року, майно, а саме: мобільний телефон Motorola imei: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , накопичувач (сервер) марки HIKVISION, а також блоки живлення до нього, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Частиною 5 ст.171 КПК України визначено строки подання клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, зокрема клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Клопотання слідчого за погодженням з прокурором, подано до суду у строки визначені ст.171 КПК України, та в повній мірі відповідає вимогам встановленим цією статтею.

Відповідно до ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає: 1) перелік майна, на яке накладено арешт; 2) підстави застосування арешту майна; 3) перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення; 4) заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно; 5) порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.

Враховуючи те, що майно, на яке згідно клопотання просить накласти арешт слідчий, погоджене прокурором, а саме: мобільний телефон Motorola imei: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , накопичувач (сервер) марки HIKVISION, а також блоки живлення до нього, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000436 від 12.06.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 426-1, ч. 4 ст. 191 КК України, з метою збереження речових доказів, запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому, такий захід забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно є підставним та доцільним.

Керуючись ст.ст.171, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

З метою забезпечення збереження майна, як речового доказу накласти арешт із забороною на відчуження, користування та розпорядження на майно, яке вилучено у ОСОБА_12 в ході проведення обшуку 22.01.2026 мобільний телефон Motorola imei: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , накопичувач (сервер) марки HIKVISION, а також блоки живлення до нього, до його скасування у встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складно та підписано 29 січня 2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_13