н/п 1-кс/490/4275/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8281/25
У Х В А Л А

про накладення арешту на майно

03 листопада 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000792 від 11.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 310 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке вилучене 16.10.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «WP16», IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Оскільки вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та є речовими доказами, то слідчий вважає, що виникла необхідність у його арешті.

Вказує, що вилучене майно саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки вказані речі, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів. У зв`язку із цим є необхідність у накладенні арешту на вказане майно з метою збереження речових доказів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

А тому прокурор звернувся до суду з відповідним клопотанням, яке просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Власник майна в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином.

А тому слідчий суддя, враховуючи закріплений ст.26 КПК України принцип диспозитивності, згідно якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом, вважає за можливе розглянути подане клопотання у її відсутність та на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання та докази, додані до такого, слідчий суддя встановив наступне.

Так, Слідчим управлінням Головного управління національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000792 від 11.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 310 КК України.

Згідно матеріалів клопотання встановлено, що 11.09.2025 до СУ ГУНП в Миколаївській області надійшли матеріали з Миколаївського управління ДВБ НП України, щодо наявної інформації відносно групи осіб котра займається вирощуванням рослин роду конопель на території Миколаївської області.

В ході досудового розслідування оперативним співробітникам МУ ДВБ НП України, було надано доручення у порядку ст. 40 КПК України з метою встановлення свідків, очевидців та встановлення осіб причетних до вчинення зазначеного кримінального правопорушення, їх місцезнаходження, а також місця де здійснюється протиправна діяльність.

В ході проведення досудового розслідування, 16.09.2025 було отримано рапорт оперативного підрозділу №69881-2025 на виконання раніше наданого доручення, відповідно до якого було встановлено, що до вказаного кримінального правопорушення ймовірно причетні:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 та АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає за адресою: АДРЕСА_3 ;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_4 ;

- ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , мешкає за адресою: АДРЕСА_5 .

- ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

- ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення досудового розслідування, 16.10.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: кущі за зовнішніми ознаками схожі на рослини роду коноплі, зрізаний кущ за зовнішніми ознаками схожий на рослину роду коноплі, речовини рослинного походження зовні схожих на рослини роду коноплі та мобільний телефон марки «WP16», IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 .?

Вищезазначене майно вилучено в ході проведеного обшуку, та визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000792 постановою слідчого від 17.10.2025.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Зважаючи на вищенаведене та з урахуванням того, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, саме по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, оскільки можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, внаслідок вчинення особою кримінального правопорушення, а також з метою забезпечення збереження вказаних речових доказів, а тому слідчий суддя вважає обґрунтованим клопотання слідчого на виниклу необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів, та вважає, що таке клопотання слід задовольнити.

При цьому слідчий суддя наголошує, що згідно висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у Постанові від 15 квітня 2024 року по справі № 554/2506/22, ухвала слідчого судді про скасування арешту майна або відмову у його скасуванні, постановлена після закриття кримінального провадження, не передбачена кримінальними процесуальними нормами.

Імперативні приписи ч. 4 ст. 132 КПК вимагають поводження з вказаним вище майном з боку прокурора, органу досудового розслідування, державної влади чи місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб та інших суб`єктів суспільних відносин як таким, що не є арештованим в порядку, передбаченому КПК. За відсутності інших законних підстав, позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, стосовно якого арешт припинив свою дію, є протиправним і тягне відповідальність, передбачену законом.

Отже, у разі закриття кримінального провадження постановою слідчого або прокурора, ухвала слідчого судді про накладення арешту на майно (речові докази) припиняє свою дію, з огляду на що припиняє свою дію і застосоване слідчим суддею позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування відповідним майном. Після закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому законом слідчим, речовий доказ перебуває у володінні органу досудового розслідування за відсутності процесуального рішення про арешт майна.

Тобто, у разі закриття слідчим, прокурором кримінального провадження в порядку, передбаченому КПК, заходи забезпечення кримінального провадження, серед яких і арешт майна, припиняють свою дію в силу прямої вказівки ч. 4 ст. 132 КПК.

Керуючись вимогами ст. ст.170-173,309,395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке вилучене 16.10.2025 в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , а саме: «WP16», IMEI: НОМЕР_1 , з сім-карткою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 , з метою забезпечення збереження речового доказу.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом, відповідно до ст.174 КПК України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1