Дата документу 02.12.2025
Справа № 334/8617/25
Провадження № 1-кп/334/788/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Українське, Іванівського р-н Херсонської області, громадянина України, з середньою базовою освітою, військовослужбовця, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого

- 24.11.2009 Іванівським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 309 КК України на строк 2 роки обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 09.08.2010 Іванівським районним судом Херсонської області за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. 12.02.2016 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 06.06.2017 Новокаховським міським судом Херсонської області за ч. 1 ст. 115 КК України на строк 8 років позбавлення волі. 29.03.2024 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 29.12.2021 Роменським міським судом Сумської області за ст. 391, ч. 1 ст. 71 КК України до 2 років 3 місяців позбавлення волі. 29.03.2024 звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України,

ВСТАНОВИВ:

19 червня 2025 року, приблизно о 19 годині 10 хвилин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним велосипедом «Fort», здійснював рух по проїзній частині вул. Ясна Поляна, зі сторони вул. Ясної, в напрямку нерегульованого перехрестя з вул. Половецькою в м. Запоріжжі, був зобов`язаний дотримуватись вимог п. 6.7 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, відповідно до якого велосипедисти повинні виконувати вимоги Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам розділу 6 ПДР України.

В цей же час, на проїзну частину нерегульованого перехрестя вул. Ясна Поляна та вул. Половецької вийшла пішохід ОСОБА_6 , яка розпочала перетин дороги, рухаючись зліва - направо відносно напрямку велосипеда «Fort» під керуванням ОСОБА_5 .

Під час руху ОСОБА_5 , діючи зі злочинною недбалістю, маючи об`єктивну можливість виявити на проїзній частині пішохода ОСОБА_6 , а також можливість своєчасно застосувати заходи для зменшення швидкості свого руху аж до повної зупинки транспортного засобу, порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:

- п. 12.3.: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»,

відповідних заходів не вжив, продовжив прямолінійний рух, внаслідок чого передньою частиною керованого ним велосипеду допустив наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у вигляді: забою головного мозку середнього ступеню із вогнищами у правій скроневій частці, субарахноідального крововилову, травматичного субдурального крововиливу, підапоневротичної гематоми правої лобової ділянки, рваної рани тім`яної ділянки праворуч, перелому правої величної дуги без зміщення, саден голови, обличчя (точна локалізація не вказана) кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я. Садна тулуба та кінцівок (кількість та точна анотомічна локалізації не вказані), як кожне окремо, так і у сукупності, самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинило короткочасного розладу здоров`я.

Порушення ОСОБА_5 вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001, зі змінами та доповненнями, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв`язку з подією дорожньо-транспортної пригоди, що призвели до тяжких наслідків у вигляді отримання потерпілою ОСОБА_6 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

Обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав, фактичні обставини справи не заперечував. Пояснив, що в червні 2025 року, біля 19-00 год. він рухався на велосипеді по проїзній частині вул. Ясна Поляна, в напрямку нерегульованого перехрестя. Швидкість була біля 25-30 км/год. На проїзну частину нерегульованого перехрестя вийшла пішохід ОСОБА_6 , яка є особою похилого віку і яку він вчасно не помітив, а тому не зміг вжити заходів для зменшення швидкості або для зупинки велосипеда, внаслідок чого здійснив наїзд на ОСОБА_6 . Від наїзду ОСОБА_6 впала і вдарилась головою об бордюр, втратила свідомість. Він почав надавати їй першу медичну допомогу, зупинив автомобіль і попросив допомоги, викликав швидку медичну допомогу і поліцію. У вчиненому щиро кається, просить суворо не карати. Цивільний позов визнає в частині матеріальної шкоди у повному обсязі, в частині моральної шкоди в сумі 150000,00 грн.

Потерпілим від кримінального правопорушення є ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка безпосередньо в судовому засіданні участі не брала у зв`язку з незадовільним станом здоров`я. З урахуванням думки сторін кримінального провадження, суд дійшов висновку, що за відсутності потерпілої можливо з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та відповідно до ст. 325 КПК України ухвалив провести судовий розгляд без потерпілої. Представник потерпілої в судовому засіданні підтримав цивільний позов про стягнення з обвинуваченого матеріальної і моральної шкоди і просив позов задовольнити у повному обсязі.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, і учасниками судового провадження не оспорюються.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому обвинуваченні за ст. 291 КК України визнав повністю, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, сторона обвинувачення, представник потерпілої не висловлюють жодних заперечень щодо встановлених обставин, суд вважає недоцільним дослідження доказів у справі щодо обставин скоєння кримінального правопорушення, оскільки дані обставини ніким не оспорюються й у суду немає сумнівів у добровільності позиції сторін кримінального провадження та з урахуванням думки учасників процесу приймає рішення щодо проведення судового розгляду в даному кримінальному провадженні в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, вимоги якої роз`яснені сторонам кримінального провадження. Враховуючи позицію обвинуваченого щодо часткового визнання позову про стягнення моральної шкоди в сумі 150000,00 грн., суд з урахуванням думки сторін кримінального провадження, визнав доцільним дослідити усі докази, надані на підтвердження вимог цивільного позову.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_5 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведена. Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ст. 291 КК України, як порушення чинних на транспорті правил, що убезпечують рух, якщо це спричинило інші тяжкі наслідки.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. З урахуванням пред`явленого обвинувачення, обставини, які обтяжують покарання, відсутні.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який є раніше судимим, йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 408 КК України.

Щодо сімейного стану обвинуваченого встановлено, що він неодружений, утриманців не має, є військовослужбовцем, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України є щире каяття та активне сприяння розслідуванню злочину.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_5 передбачені ст. 67 КК України, при призначенні покарання, не встановлені.

На підставі викладеного, з урахуванням характеру та ступеню суспільної небезпеки вчиненого злочину, наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, що обтяжують покарання, особи винного та його ставлення до скоєного злочину, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_5 покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч до неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн.

При вирішенні цивільного позову потерпілої ОСОБА_6 суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом під час розгляду встановлено, що саме внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення потерпілою було витрачено кошти на лікування в розмірі 1821,90 грн., що підтверджено відповідними документами, і у повному обсязі визнається обвинуваченим.

Також в позовній заяві потерпіла зазначила, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого вона зазнала і моральної шкоди, оскільки у неї погіршився стан здоров`я, вона позбавлена можливості повноцінно жити, потребує сторонньої допомоги, втратила можливість самостійно пересуватися, через що до теперішнього часу переживає негативні емоції.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також у завданні шкоди діловій репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доказів, які підтверджують розмір моральної шкоди, до позовної заяви не надано. Разом з цим суд враховує, що внаслідок вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення потерпіла отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми у вигляді: забою головного мозку середнього ступеню із вогнищами у правій скроневій частці, субарахноідального крововилову, травматичного субдурального крововиливу, підапоневротичної гематоми правої лобової ділянки, рваної рани тім`яної ділянки праворуч, перелому правої величної дуги без зміщення, саден голови, обличчя кваліфікується як тілесне ушкодження середньої тяжкості, що не є небезпечним для життя, проте викликає тривалий розлад здоров`я.

А відтак, суд вважає доведеним заподіяння потерпілій, яка є особою похилого віку, моральної шкоди, яка полягає у її фізичних та душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок ушкодження здоров`я. Згідно з доводами позову, які не заперечуються обвинуваченим, потерпіла потребує до теперішнього часу потребує сторонньої допомоги, втратила можливість самостійно пересуватися.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної ОСОБА_6 , суд враховує ступінь її страждань та переживань, їх тривалість, і виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає, що цивільний позов в частині відшкодування моральної шкоди, на підставі ст. 1167 ЦК України, підлягає частковому задоволенню у розмірі 150000,00 грн. з урахуванням позиції обвинуваченого.

Отже, з ОСОБА_5 на користь потерпілої підлягає стягненню матеріальна і моральна шкода у загальному розмірі 151821,90 грн.

Відповідно до ст. 124 КПК України з ОСОБА_5 підлягають стягненню на користь держави витрати на залучення експерта: на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/14782-ФП від 02.09.2025 у сумі 5348,40 грн., на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/20626-ІТ від 17.09.2025 у сумі 5348,40 грн.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 23.06.2025, на велосипед «Fort», підлягає скасуванню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 на відшкодування матеріальної і моральної шкоди 151821,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судові витрати на залучення експерта на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/14782-ФП від 02.09.2025 у сумі 5348,40 грн., на проведення експертизи №СЕ-19/108-25/20626-ІТ від 17.09.2025 у сумі 5348,40 грн., а всього 10696,80 грн.

Арешт, накладений постановою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23.06.2025 на велосипед «Fort» - скасувати.

Речові докази: велосипед «Fort», який переданий на відповідальне зберігання на територію майданчика тимчасового тримання транспортних засобів ГУНП в Запорізькій області, повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1