Номер провадження 1-кп/711/635/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року м.Черкаси

Придніпровський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м.Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002480 від 16.07.2025 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м.Херсон, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, військовослужбовця НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону Державної прикордонної служби України, у військовому званні «старший солдат», учасника бойових дій (посвідчення серія НОМЕР_2 ), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , перебуваючи на посаді інспектора прикордонної служби 3 категорії відповідального виконавця групи документального забезпечення штабу ІНФОРМАЦІЯ_2 (з місцем дислокації у АДРЕСА_3 ) НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПС України, діючи умисно з корисливих, реалізовуючи протиправний умисел на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, з числа командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , членів атестаційної комісії та командування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПС України, у порушення вимог ст. ст. 11, 16, 49, 115, 116, 216, Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України № 548-XIV від 24.03.1999, та ст. ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України №551-XIV від 24.03.1999, ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», які вимагають від нього свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою і поважати гідність інших людей, бути ввічливим і дотримуватись військового етикету, поводитися з гідністю і честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, 12.08.2025 близько 13 год. 27 хв., перебуваючи на території АЗС «Сокар», що за адресою: м. Черкаси, вул. Надпільна 226/1 одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду у виді грошових коштів в сумі 3000 доларів США (що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 12.08.2025 становить 124 347 грн.), за здійснення впливу на командування ІНФОРМАЦІЯ_2 , членів атестаційної комісії та командування НОМЕР_1 мобільного прикордонного загону ДПС України щодо погодження вищезазначеними суб`єктами, які мають безпосередній стосунок до їх реалізації, тобто на осіб уповноважених на виконання функцій держави, на кожному етапі погодження та розгляду рапорту про переведення ОСОБА_6 до іншого підрозділу за станом здоров`я на відповідну посаду до Відділу прикордонного контролю ОКПП « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ДПС України.

Дії ОСОБА_5 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування злочину, викладених в обвинувальному акті, які відповідають дійсності і він їх у повному обсязі підтверджує. Просив врахувати, що під час досудового розслідування він усвідомив та повністю визнав свою провину, зробивши для себе належні висновки, засуджує свою поведінку. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати, надавши шанс на виправлення.

Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, та беручи до уваги, що учасники не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, роз`яснивши положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Заперечень з приводу оголошених фактичних обставин, встановлених в ході досудового розслідування в кримінальному проваджені, від сторін не надійшло, учасники погодилися із кваліфікацією вчиненого діяння, будь-які заперечення відсутні.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 підтверджується доказами, які були зібрані органами досудового розслідування і які він визнав в судовому засіданні, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Це узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, покази якого є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позиції, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України - одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України та п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. зі змінами від 06.11.2009 р., особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Обираючи вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, який відповідно ст.12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до адміністративної відповідальності не притягувався, неодружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, військовослужбовець, учасник бойових дій, не перебуває під наглядом у лікарів психіатра та нарколога, посередньо характеризується за місцем проходження служби, вину визнав, щиро розкаявся, висловивши щирий жаль з приводу свого вчинку та осудив свою поведінку.

В якості обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття. Про ці обставини, на думку суду, свідчать показання обвинуваченого, які не спростовані стороною обвинувачення, зокрема, що він визнав вину, щиро покаявся у вчиненому злочині.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчинених кримінальних правопорушень, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінював свої дії та готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також суспільну небезпеку злочинних діянь, та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Разом з тим, суд також враховує: загальні засади призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості; вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; поведінку обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, який усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, при цьому не намагаючись нічого спотворити або будь-яким чином перешкоджати проведенню необхідних слідчих дій, дав критичну оцінку своїм злочинним діям, виказав готовність нести кримінальну відповідальність, усвідомлюючи свою провину, зробивши належні висновки, що свідчить про його щире каяття, готовність стати на шлях виправлення.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання відповідно до вимог ст.50 КК України за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу.

Згідно ч. 2 ст. 53 КК України розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, розмір штрафу, що призначається судом, не може бути меншим за розмір майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, або отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу, незалежно від граничного розміру штрафу, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 369-2 КК України у виді штрафу, суд виходячи з положення ч. 2 ст. 53 КК України, оскільки сума отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу обвинуваченим становить 3000 доларів США, що згідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 12.08.2025 становить 124 347 грн., то обвинуваченому слід призначити штраф в розмірі не менше за розмір отриманого внаслідок вчинення кримінального правопорушення доходу.

Покарання не повинно перевищувати міру суворості, яка є достатньою для утримання людей від злочинів. Мета покарання полягає не в суворості призначеного покарання. Однією з головних складових мети покарання є прагнення перешкодити винному знову завдати шкоду суспільству й утримати інших від вчинення тих самих дій. Тому на думку суду слід застосовувати тільки такі покарання, які при збереженні пропорційності зі злочинами залишали б найбільш сильне і найбільш тривале враження на свідомість людей.

Суворе покарання, яке не враховує особистість обвинувачених, робить покарання абсолютно безрезультатним, бо вона знищує покарання як результат права. Аспекти покарання, його різні сторони повинні враховувати інтереси потерпілих так і обвинувачених. При всій своїй суворості кримінальні покарання не повинні викидати людину із суспільства, завдавати їй зайві страждання та муки.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Підстав для застосування ст. 69 КК України чи приписів ст. 69-1 КК України, до обвинуваченого, суд не вбачає, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Призначення обвинуваченому саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Під час досудового розслідування стосовно обвинуваченого були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження, а саме: ухвалою Соснівського районного суду м.Черкаси від 14.08.2025 під час досудового слідства обвинуваченому був обраний запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 121 120, 00 гривень, згідно повідомлення від 19.08.2025 за обвинуваченого була внесена застава.

Відповідно до квитанції від 16.08.2025 ОСОБА_7 було внесено заставу за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 121 120, 00 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді застави.

Після набрання вироком законної сили заставу у розмірі 121 120, 00 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, що внесена за ОСОБА_5 , на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області, р/р UA0003652, згідно квитанції від 16.08.2025, код отримувача 26261092, призначення платежу: ЗАСТАВА ЗА ОСОБА_8 , ЗГІДНО УХВАЛИ ПРОВАДЖЕННЯ № 1 КС/712/3957/25 ВІД 14.08.2025 ПО СПРАВІ № 412/10995/25. ВНЕСЕНІ ОСОБА_9 ПЛАТІЖ ЗА ВЛАСНІ КОШТИ - повернути заставодавцю ОСОБА_7 після вступу вироку в законну силу.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.08.2025,накладений арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: згорток із поліетиленового файлу із резинками, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналами по 100 доларів США з наступними номерами: PE16102237D, PE87447304D, PB87888767L, PJ70829401B, PJ69187128B, а також імітаційні засоби - грошові кошти в сумі 2500 доларів США, а саме: 25 купюр номіналами по 100 доларів США з однаковим номером: МВ07247983С; рапорт ОСОБА_6 на 1 арк., довідку ВЛК ОСОБА_6 № 2397 від 01.05.2025 на 1 арк.; мобільний телефон ОСОБА_5 Motorola Edge 40 Neo чорного кольору IMEI ІМЕІ НОМЕР_3 , що були вилучені у ОСОБА_5 12.08.2025.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів у кримінальному провадженні підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст.7, 100, 174, 368-371, 373, 376, 392, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ч. 2 ст. 53 КК України у виді штрафу в розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 127 500 (сто двадцять сім тисяч п`ятсот) гривень.

Запобіжний захід, стосовно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили, залишити без змін - у вигляді застави.

Заставу у сумі 121 120, 00 гривень (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, що внесена за ОСОБА_5 , на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Черкаській області, р/р UA0003652, згідно квитанції від 16.08.2025, код отримувача 26261092, призначення платежу: ЗАСТАВА ЗА ОСОБА_8 , ЗГІДНО УХВАЛИ ПРОВАДЖЕННЯ № 1 КС/712/3957/25 ВІД 14.08.2025 ПО СПРАВІ № 412/10995/25. ВНЕСЕНІ ОСОБА_9 ПЛАТІЖ ЗА ВЛАСНІ КОШТИ - повернути заставодавцю ОСОБА_7 після вступу вироку в законну силу.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 19.08.2025 на тимчасово вилучене майно, а саме: згорток із поліетиленового файлу із резинками, всередині якого знаходились грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналами по 100 доларів США з наступними номерами: PE16102237D, PE87447304D, PB87888767L, PJ70829401B, PJ69187128B, а також імітаційні засоби - грошові кошти в сумі 2500 доларів США, а саме: 25 купюр номіналами по 100 доларів США з однаковим номером: МВ07247983С; рапорт ОСОБА_6 на 1 арк., довідку ВЛК ОСОБА_6 № 2397 від 01.05.2025 на 1 арк.; мобільний телефон ОСОБА_5 Motorola Edge 40 Neo чорного кольору IMEI ІМЕІ НОМЕР_3 , що були вилучені у ОСОБА_5 12.08.2025.

Речові докази після набрання вироком законної сили, а саме:

-грошові кошти в сумі 500 доларів США, а саме 5 купюр номіналами по 100 доларів США з наступними номерами: PE16102237D, PE87447304D, PB87888767L, PJ70829401B, PJ69187128B, які передані згідно квитанції №3 головному спеціалісту Фінансово-економічного відділу ОСОБА_10 (Сейф-пакет ДБР № S2044898), повернути за належністю до Управління Служби безпеки України в Черкаській області;

-згорток із поліетиленового файлу із резинками та імітаційні засоби - грошові кошти в сумі 2500 доларів США, а саме 25 купюр номіналами по 100 доларів США з однаковим номером: МВ07247983С, які передані згідно квитанції №3 головному спеціалісту Фінансово-економічного відділу ОСОБА_10 (Сейф-пакет ДБР № S2044898),, нищити;

-рапорт ОСОБА_6 на 1 арк.; довідка ВЛК ОСОБА_6 № 2397 від 01.05.2025 на 1 арк., які зберігаються в матеріалах кримінального провадження, залишити в матеріалах провадження протягом всього часу їх зберігання;

- мобільний телефон ОСОБА_5 Motorola Edge 40 Neo чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_3 , що були вилучені у власника ОСОБА_5 12.08.2025, які передані на зберігання згідно квитанції (порядковий номер 2246) відповідальній особі за зберігання речових доказів ОСОБА_11 (сейф-пакет №300302790), повернути власнику ОСОБА_5 ..

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м.Черкаси протягом 30 днів - учасниками процесу з дня його проголошення.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч.2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Згідно ст.376 ч.6 КПК України копія вироку вручається негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1