КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/8681/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Козятин Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене з прокурором другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК Україниу кримінальному провадженні №0000394, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2024 року.

Обрано в межах кримінального провадження № 0000394 від 10.05.2024року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснено, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24.10.2025 року у справі № 757/52901/25-к про обрання до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000394 від 10.05.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та постановити нову ухвалу, якою відмовити старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, захисник зазначає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує на те, що стороною обвинувачення обґрунтованість підозри особі у вчиненні кримінального правопорушення ні в самому клопотанні, ні в додатках до нього, ні в судовому засіданні не доведено взагалі.

Так, в клопотанні описуються події начебто створення колишнім контролером АТ "Банк "Фінанси та Кредит" ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , злочинної організації із числа посадових осіб цього банку та подальша розтрата учасниками злочинної організації коштів АТ "Банк "Фінанси та Кредит" на користь підконтрольної ОСОБА_10 офшорної компанії (юридичної особи) через укладення правочинів з іноземними банками, а також у видачі кредитних коштів компаніям, підконтрольним ОСОБА_10 , подальше виведення таких коштів на компанії - нерезиденти, підконтрольні ОСОБА_10 , у відповідності до укладених фіктивних угод, з метою їх подальшої легалізації (відмивання) останнім.

Однак жодним доказом не доведено ні те, що ОСОБА_7 виконував вказівки ОСОБА_10 , ні те, що він був учасником так званої "злочинної організації" з іншими підозрюваними, ні те, що він вчиняв незаконні дії, коли був головою правління АТ "Банк "Фінанси та Кредит" в період з 16.12.2002 по 27.04.2025 року.

Захисниця посилається на те, що якщо службові особи АТ "Банк "Фінанси та Кредит" і вчиняли незаконні дії, то це ніяк не може ставитися у вину ОСОБА_7 .

Крім того, до клопотання не додано жодного доказу, що ОСОБА_7 мав будь - який зиск з зазначеної в підозрі схеми.

З огляду на зазначене адвокат вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 ґрунтується виключно на припущеннях без жодного доказу його вини.

Також апелянт зауважує, що сторона досудового розслідування готувала та направляла підозру по одному кримінальному провадженню, а вручала вже після виділення по першому кримінальному провадженню.

Захисника по даним кримінальним провадженням до 28.01.2025 року сторона досудового розслідування навіть не просила залучити.

Так, 01.05.2024 року у КП № 0002320 від 19.09.2018 року було складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

08.05.2024 року шляхом скерування запиту про міжнародну правову допомогу складену підозру скеровано для вручення підозрюваному до країни його перебування Королівства Бельгії, після чого внесено відповідні відомості у форму № 2 Єдиного реєстру досудових розслідувань.

10.05.2024 року прокурором виділено з кримінального провадження КП № 0002320 від 19.09.2018 року в окреме провадження під № 0000394 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

04.09.2024 року компетентним органом Королівства Бельгії ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру, пам`ятка про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, а також вручено повістки про виклик для проведення слідчої дії - допит підозрюваного на 05, 09 та 15 серпня 2024 року.

Отже, у старшого слідчого не було підстав для оголошення у міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , оскільки, хоча він і знаходиться за межами України, однак він не з`являвся на виклик з поважних причин, оскільки не був належно повідомлений у передбачений законом термін про необхідність з`явитися на виклик.

Так, станом на 24.10.2025 року старший слідчий направив ОСОБА_7 лише три повістки про виклик для проведення слідчої дії - допит підозрюваного на 05, 09 та 15 серпня 2024 року, які останній отримав 04.09.2024 року, тобто ОСОБА_7 до проведення слідчої дії не міг ніяким чином прибути або повідомити про неможливість прибути.

Адвокат зауважує, що захисник підозрюваного також не отримував жодної повістки для нього.

Враховуючи зазначене, скаржник не розуміє, на підставі яких законних підстав 28.01.2025 року підозрюваний ОСОБА_7 був оголошений у міжнародний розшук.

Захисниця вказує і на те, що старший слідчий навіть не повідомив слідчого суддю і остання винесла ухвалу у зупиненому 30.01.2025 року досудовому розслідуванні, що підтверджується супровідним листом № 10-2-05-02-2927 від 31.01.2025 року з постановою про зупинення досудового розслідування від 30.01.2025 року.

Апелянт також зазначає, що ОСОБА_7 не оголошений у міжнародний розшук, оскільки в матеріалах провадження відсутні докази, які б вказували на те, що він перебуває у міжнародному розшуку, оскільки постанова про оголошення його в такий розшук є незаконною, Інтерполом не виставлено червоне сповіщення про його розшук та відомості щодо цього не внесені до ЄРДР.

Так, в матеріалах провадження є тільки постанова про оголошення розшуку підозрюваного від 28.01.2025 року і більше жодних дій стороною обвинувачення щодо оголошення особи у міжнародний розшук не зроблено.

Додатково зазначає, що ОСОБА_7 з 27.02.2023 року є також громадянином Королівства Бельгія і офіційно разом з родиною проживає в даній країні, про що було відомо стороні досудового розслідування вже в травні 2024 року, в зв`язку з чим підозра направлялася в дану країну і була ним отримана.

На думку сторони захисту ОСОБА_7 є таким, що в розумінні ч. 6 ст. 193 КПК не оголошений у міжнародний розшук і фактично його місце проживання відомо.

Крім цього адвокат ОСОБА_6 посилається на те, що на думку слідчого судді, старшим слідчим та прокурором доведено наявність першого ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та / або суду.

Підставою для цих висновків зазначено те, що «кримінальні правопорушення, що інкримінуються громадянину України ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до особливо тяжких, оскільки передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Однак, зазначені в клопотанні припущення не є такими доказами і ніяк не доводять даний ризик.

Вважати доведеним цей ризик тільки тому, що ОСОБА_7 обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України кваліфікуються як особливо тяжкі злочини, не тільки є невірним, а й ще незаконним.

Що стосується перебування підозрюваного за кордоном, то приймаючи до уваги, що наразі в Україні проходять бойові дії, пов`язані з військовою агресією російської федерації проти України, то стан його здоров`я, в т.ч. психологічний, не дозволяє йому залишатися в таких умовах.

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слідчим та слідчим суддею було все проігноровано.

Апелянт вважає, що з врахуванням цих обставин, відсутній реальний ризик переховування ОСОБА_7 з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Що стосується другого ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то, приймаючи до уваги, що стороною обвинувачення не доведено обгрунтованості підозри, змову його з будь-ким з осіб з злочинного угрупування, то цей ризик теж є недоведеним.

Щодо третього ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ОСОБА_7 може незаконно впливати на свідків, експерта, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні, то на думку захисника, стороною обвинувачення ні в клопотанні, ні в судовому засіданні не доведено наявність цього ризику стосовно ОСОБА_7 , оскільки доказів того, що він взагалі відносився до цієї групи або на когось впливав або може впливати слідством не надано. Тобто фактично даний ризик будується на припущеннях старшого слідчого без підтвердження його документально.

Щодо четвертого та п`ятого ризиків, передбачених п.п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме - ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, то стороною обвинувачення не зазначено жодного обґрунтованого доводу про існування цих ризиків, а твердження старшого слідчого є лише припущеннями, що не підтверджені жодним доказом.

Щодо наявності можливості ОСОБА_7 вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, то слідчим наразі не доведено, що ОСОБА_7 буде вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, підозра це не вирок і її треба довести. Крім того, за логікою сторони обвинувачення, якщо людина підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, то вона може вчиняти і інші кримінальні правопорушення, а тоді єдиний вихід, щоб вона в подальшому не вчиняла це, просто тримати її під вартою. Однак це не тільки не відповідає нормам чинного кримінального законодавства України, а й нормам міжнародного кримінального права.

В зв`язку з цим скаржник вважає, що старшим слідчим не доведено того, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти даним ризикам.

Враховуючи наведене вище, ухвала суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є такою, що не відповідає чинному кримінально - процесуальному законодавству, повноті судового розгляду, висновки суду не відповідають фактичним обставинам кримінального правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань розслідувалось кримінальне провадження № 0002320 від 19.09.2018, за підозрою ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_15 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_16 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України та за фактами кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 5 ст. 27, ст. 219, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 364-1, ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 367, ч. 3 ст. 382 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні забезпечувалось групою прокурорів Офісу Генерального прокурора.

В ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні досліджувались обставини створення колишнім контролером Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , злочинної організації із числа посадових осіб цього банку та подальша розтрата учасниками злочинної організації коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь підконтрольної ОСОБА_10 офшорної компанії (юридичної особи) через укладення правочинів з іноземними банками, а також у видачі кредитних коштів компаніям, підконтрольним ОСОБА_10 , подальше виведення таких коштів на компанії-нерезиденти, підконтрольні ОСОБА_10 , у відповідності до укладених фіктивних угод, з метою їх подальшої легалізації (відмивання) останнім.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 був контролером АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - Банк) з 1995 року до вересня 2015 року (початок процедури виведення банку з ринку), опосередковано контролюючи понад 96% статутного капіталу банку.

Так, в період з травня 2007 року по 12.10.2010 ОСОБА_10 вирішив організувати розтрату майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит» - коштів Банку в особливо великому розмірі, з метою його подальшої легалізації (відмивання) та оберненні на власну користь. При цьому, ОСОБА_10 достеменно знав, що до фінансових активів Банку, крім іншого, також відносяться банківські вклади (депозити) фізичних та юридичних осіб, кошти, отримані в межах рефінансування від Національного банку України та інші активи.

Розуміючи, що реалізувати свій злочинний умисел щодо організації розтрати майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особливо великих розмірах, яке перебувало у віданні Банку і досягти поставлених цілей самостійно він не зможе, враховуючи існуючі особливості розгляду питань щодо виділення банками кредитних коштів, ОСОБА_10 , володіючи якостями лідера, організаторськими здібностями, користуючись авторитетом в суспільстві, органах державної влади та місцевого самоврядування, керуючись корисливим мотивом і прагненням до наживи, перебуваючи на території України, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, вирішив створити та очолити стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, зокрема організації розтрати майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особливо великому розмірі, з метою його подальшої легалізації (відмивання), в особливо великому розмірі та оберненні у подальшому на власну користь.

Наказом виконуючого обов`язки Голови Правління комерційного банку «Фінанси та Кредит» від 05.10.1998 № 177-к, ОСОБА_7 з 06.10.1998 прийнято на роботу на посаду заступника Голови Правління вказаного Банку.

Протоколом спільного засідання учасників та ради комерційного банку «Фінанси та Кредит» від 23.08.2002, за участі представників учасників - голови Ради Банку ОСОБА_17 , члена Ради Банку ОСОБА_18 та члена Ради Банку ОСОБА_19 , ОСОБА_7 ухвалено призначити Головою правління ради комерційного банку «Фінанси та Кредит», з моменту надання письмової згоди на це Національного банку України.

Наказом Голови Правління комерційного банку «Фінанси та Кредит» від 28.08.2002 № 287-к ОСОБА_7 призначено виконуючим обов?язки Голови Правління Банку з 31.08.2002.

Рішенням Комісії Національного банку України з питань нагляду та регулювання діяльності банків № 296 від 09.12.2002 погоджено кандидатуру ОСОБА_7 на посаду Голови Правління комерційного банку «Фінанси та Кредит».

Протоколом № 1 Загальних зборів акціонерів АТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 15.04.2010 затверджено «Положення про Правління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит».

Відповідно до п. 1.1. Положення, Правління Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» є виконавчим органом Банку, здійснює управління його поточною діяльністю, формування фондів, необхідних для статутної діяльності Банку, та несе відповідальність за ефективність його роботи згідно з принципами та порядком, встановленими Статутом Банку, рішеннями Загальних зборів акціонерів і Спостережної ради Банку.

Відповідно до п. 1.2. Положення, до компетенції Правління належить вирішення всіх питань, пов`язаних з керівництвом поточною діяльністю Банку, крім питань, що належать до виключної компетенції Загальних зборів акціонерів та Спостережної ради Банку.

Відповідно до п. 1.3. Положення, Правління Банку підзвітне Загальним зборам акціонерів і Спостережній раді Банку, організовує виконання їх рішень. Правління діє від імені Банку у межах, встановлених Статутом Банку і законом.

Відповідно до п. 1.4. Положення, Правління як виконавчий орган є колегіальним органом і діє на підставі чинного законодавства України, Статуту Банку, рішень Загальних зборів акціонерів та Спостережної ради Банку, а також цього Положення.

Відповідно до п. 1.5. Положення, Правління обирається Спостережною радою Банку у складі не менше п`яти осіб безстроково. До складу Правління Банку входять особи, обрані Спостережною радою Банку.

Відповідно до п. 1.6. Положення, членом Правління Банку може бути будь-яка фізична особа, яка має повну дієздатність і не є членом Спостережної ради чи Ревізійної комісії Банку.

Відповідно до п. 1.7. Положення, права та обов`язки членів Правління Банку визначаються Законами України «Про акціонерні товариства», «Про банки і банківську діяльність», іншими законами та актами законодавства, Статутом Банку та цим Положенням, а також трудовим договором, що укладається з кожним членом Правління. Від імені Банку трудовий договір підписує Голова Спостережної ради чи особа, уповноважена на те Спостережною радою Банку.

Відповідно до п. 1.8. Положення, рішення Правління обов`язкові для виконання Головою Правління Банку, членами Правління, працівниками Банку та його філій.

Відповідно до п. 4.5. Положення, Голова Правління Банку:

а) відповідно до закріплених за ним повноважень, керує поточною діяльністю Банку;

б) керує діяльністю Правління Банку і веде його засідання;

в) без довіреності одноособово представляє Банк в усіх державних органах, підприємствах, установах та організаціях, перед іншими юридичними та фізичними особами як в Україні, так і за її межами, без довіреності одноособово укладає від імені Банку договори (правочини);

г) видає обов`язкові для виконання всіма працівниками Банку накази та розпорядження з питань діяльності Банку;

д) призначає та звільняє працівників Банку, визначає їх функціональні обов`язки і повноваження;

е) приймає рішення про створення внутрішніх структурних підрозділів та ліквідацію підрозділів Банку;

є) затверджує штатний розклад Банку;

ж) встановлює посадові оклади, заохочує працівників, що відзначилися, накладає стягнення;

з) призначає та звільняє керуючих філіями і представництвами Банку, головних бухгалтерів філій, інших працівників філій, перелік яких визначається Правлінням Банку;

и) затверджує порядок денний засідань Правління Банку;

і) у необхідних випадках, для виконання покладених на Банк функцій створює тимчасові або постійно діючі комісії та комітети з числа найбільш компетентних працівників Банку;

і) видає довіреності на право представництва інтересів Банку, укладення договорів, правочинів, вчинення інших дій, пов`язаних з набуттям Банком прав та обов`язків;

й) має інші повноваження, передбачені чинним законодавством, цим Статутом, а також делеговані Зборами, Спостережною радою Банку чи Правлінням Банку.

В свою чергу, ОСОБА_7 , будучи з 09.12.2002 призначеним на посаду Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідно до наказу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 302-о від 12.04.2010 «Про розподіл обов`язків між членами Правління та іншими посадовими особами банку», керував діяльністю банку в цілому і безпосередньо керував діяльністю Дирекції по персоналу, Юридичного департаменту, Центру інформаційних технологій, Підрозділів фінансового контролю, Департаменту безпеки, Управління по зв`язках з громадськістю, Департаменту врегулювання зобов`язань.

Крім того, в цей же час ОСОБА_7 входив до складу та очолював Кредитний комітет Банку.

Так, згідно наказу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» № 116-о від 18 лютого 2010 року «Про затвердження складу Кредитного комітету Банку», на підставі рішення Наглядової ради від 18.02.2010 та рішення Правління Банку від 18.02.2010, затверджено новий склад кредитного комітету Банку у складі: Голова комітету - Голова Правління ОСОБА_7 , заступник Голови Кредитного комітету - заступник Голови Правління ОСОБА_20 , члени Кредитного комітету - заступники Голови Правління ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_21 та Директор юридичного департаменту ОСОБА_22 .

Відповідно до Положення про Кредитний комітет Банку АТ «Банк «Фінанси та Кредит», введеного в дію наказом Банку № 243-о від 16.05.2006, Кредитний комітет (далі КК) - колегіальний орган Банку, що підпорядкований Правлінню Банка, та уповноважений ним приймати рішення щодо можливості та умов проведення активних операцій в межах наданого йому відповідного права (ліміту) на одного позичальника, визначати пріоритетні напрямки кредитних вкладень, забезпечувати оптимізацію кредитних ризиків, а також вирішувати інші питання кредитних взаємовідносин з позичальником та виконувати інші функції, передбачені цим Положенням.

Згідно п. 2.1. Положення, КК є колегіальним, оперативним. постійно діючим органом, який приймає рішення щодо можливості та умов проведення Банком активних операцій.

Згідно п. 2.2. Положення, КК здійснює свою діяльність, виходячи з інтересів Банку, керуючись діючим законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України. Рішеннями Правління Банку, наказами, розпорядженнями Голови Правління Банку, цим Положенням та іншими внутрішніми нормативними документами Банку.

Згідно п. 2.3. Положення, КК при вирішенні питань щодо проведення активних операцій дотримується основних принципів кредитної політики Банку, визначає пріоритетні напрямки кредитування з урахуванням очікуваної ефективності розміщення кредитних ресурсів та максимальної мінімізації кредитних ризиків.

Згідно п. 2.4. Положення, КК самостійно в межах своїх повноважень приймає рішення щодо надання кредитів та визначення індивідуального кредитного ризику.

Відповідно до п. 3.1. Положення, Кредитний комітет Банку:

- приймає рішення на проведення активних операцій в національній та іноземній валюті Головним банком;

- розглядає клопотання філій на проведення активних операцій в національній та іноземної валютах, понад повноваження, які їм надано;

- вирішує питання щодо можливості зміни умов проведення активних операцій в національній та іноземній валюті, здійснених за його рішенням, в т.ч. продовження дії договору, зміну процентної ставки, виду забезпечення тощо;

- визначає стратегію кредитної політики Банку, в тому числі пріоритетні напрями раціонального вкладення кредитних ресурсів;

- розглядає та затверджує ліміти кредитування: загальні по філіях, індивідуальні по позичальниках та ліміти з окремих видів кредитування;

- погоджує встановлення ліміту повноважень Малого Кредитного комітету для подальшого його затвердження Правлінням Банку;

- постійно, не рідше одного разу на місяць розглядає та аналізує стан «кредитного портфелю» Банку, в т.ч. Головного, та приймає, в разі необхідності, рішення щодо його покращення;

- заслуховує керівників філій з питань покращення структури «кредитного портфелю» та результати проведеної роботи щодо поверненню боргів, повноти застосованих заходів та визначає подальший напрямок роботи з позичальниками-боржниками та покращення структури «кредитного портфелю»;

- погоджує перенесення заборгованості за кредитом на рахунки (сумнівної заборгованості);

- визнає заборгованість за нарахованим доходами безнадійною, така заборгованість списується за рахунок сформованого спеціального резерву згідно рішення Правління Банку;

- розглядає можливість прийняття на баланс Банку заставленого майна;

- погоджує Положення на здійснення окремих видів Кредитних операцій та зміни до діючих Положень для їх подальшого затвердження Правлінням Банку;

- визначає стратегічні напрямки інвестування та кредитування, а також основні види, прийнятного забезпечення;

- контролює якість та достатність сформованих резервів;

- затверджує заходи щодо проблемних кредитів;

- затверджує перелік елітних клієнтів, системних клієнтів, інсайдерів;

- приймає рішення щодо пролонгації кредитів у сумах, що відповідають ліміту повноважень КК та виходять за межі ліміту повноважень Кредитних комісій філій;

- затверджує процентні ставки відповідно до кредитів. що надаються, та процентні ставки відповідно до депозитів. під заставу яких надаються вказані кредити. згідно наданих заявок від клієнтів;

- затверджує нові кредитні продукти;

- затверджує розрахунок страхового фонду;

- виконує інші функції, пов`язані з проведенням активних операцій Банку та вирішує інші питання в межах наданих повноважень.

Відповідно до п. 4.1. Положення, засідання проводить Голова КК або заступник Голови КК.

Відповідно до п. 4.9. Положення, якщо в процесі голосування голоси розділилися порівну, то право вирішального голосу має Голова КК або, в разі його відсутності на засіданні КК, заступник Голови КК.

Відповідно до п. 4.10. Положення, рішення, прийняте КК в межах його повноважень, є обов`язковим для виконання всіма Службами Банку.

Відповідно до п. 4.10. Положення, протокол підписується Головою КК (заступником Голови КК) та Секретарем КК. Протокол можуть підписувати також інші члени КК.

Відповідно до п. 5.1. Положення, до КК входять: Голова Правління, а також визначені рішенням Правління заступники Голови Правління та інші співробітники Банку.

Відповідно до п. 6.1. Положення, до повноважень членів КК входить:

- аналізувати ризики Банку, інші фактори що впливають на діяльність Банку за активними операціями;

- брати участь у голосуванні з питань, що розглядаються на засіданні КК;

- сприяти оптимізації кредитної та іншої діяльності, щодо провадження якої приймаються рішення КК;

- виступати з ініціативами щодо вдосконалення операцій Банку, за якими приймаються рішення КК.

Відповідно до п. 6.2. Положення, члени КК несуть персональну відповідальність за виважене прийняття рішень, збереження комерційної, банківської таємниці та конфіденційної інформації (зокрема змісту порядку денного та протоколу КК) відповідно до чинного законодавства, Статуту Банку та інших нормативних документів Банку.

Відтак, ОСОБА_7 , будучи добре обізнаним у сфері фінансів та банківської справи, маючи відповідну освіту та досвід роботи, займаючи найвищу керівну посаду в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», ознайомившись з розробленим ОСОБА_10 планом злочинних дій, повністю довіряючи йому як контролеру в АТ «Банк «Фінанси та Кредит», будучи з ним особисто знайомим, з корисливих мотивів, надав свою згоду увійти до складу злочинної організації і реалізації єдиного плану з виконанням відведеної йому ролі та беззаперечного підпорядкування ОСОБА_10 .

Загалом в період з травня 2007 року по 12.10.2010 у сформовану ОСОБА_10 злочинну організацію увійшли:

? ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в період з 09.12.2002 по 27.04.2015 перебував на посаді Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в період з 19.05.2003 по 06.10.2011 перебував на посаді заступника Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який в період з 07.02.2005 по 12.08.2015 перебував на посаді заступника Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», а з 12.08.2015 по 15.12.2015 - на посаді Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який в період з 09.01.2007 по 17.12.2015 перебував на посаді заступника Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка в період з 01.06.2007 по 25.12.2015 перебувала на посаді заступника Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який в період з 11.02.2010 по 17.12.2015 перебував на посаді заступника Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , який в період з 04.01.2009 по 17.02.2016 перебував на посаді начальника управління міжнародного бізнесу АТ «Банк «Фінанси та Кредит»;

? інші невстановлені досудовим розслідуванням особи.

Дії учасників такої злочинної організації були спрямовані на одержання підконтрольною ОСОБА_10 компанією-нерезидентом «Nasterno Commercial Limited» коштів, через укладення договорів поруки (застави) АТ «Банк «Фінанси та Кредит» за отриманими «Nasterno Commercial Limited» у банках «East-West United Bank S.A.», «Meinl Bank AG», «Bank Frick & Co. AG», кредитними коштами та їх подальшу легалізацію (відмивання) ОСОБА_10 , а також на одержання підконтрольною ОСОБА_10 компанією ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» кредитних коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в порушення правил кредитування банку, їх подальше виведення на компанії-нерезиденти, підконтрольні ОСОБА_10 , з метою їх подальшої легалізації (відмивання) останнім.

Так, у період з 12.10.2010 по 17.09.2015 керівником злочинної організації ОСОБА_10 було організовано розтрату чужого майна - коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які перебували у віданні службових осіб - Голови АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_7 та членів Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_13 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , шляхом зловживання вказаними службовими особами своїм службовим становищем, повторно у складі злочинної організації в сумі 519 219 022 гривень.

12.10.2010 за вказівкою ОСОБА_10 , відповідно до законодавства України було зареєстровано ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», а в період не пізніше 18.11.2010, ОСОБА_10 став опосередкованим бенефіціарним власником та фактичним контролером компаній-нерезидентів «Eastroad Cornmerce LLP» (Великорбританія), «Rou І Rifajnd Komoditis Dooel» (Республіка Македонія), а також «Frold Project Limited» (Великобританія).

18.11.2010 на виконання вказівки ОСОБА_10 , члени Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 проголосували за виділення кредитних коштів у розмірі 225 000 000 гривень ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», після чого 19.11.2010 заступник Голови Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_15 підписав із вказаним позичальником Договір про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010.

Надалі, у період з 13.12.2010 по 01.09.2015 відповідно до розробленого ОСОБА_10 та узгодженого всіма учасниками злочинної організації плану, між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та позичальником ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» було укладено 112 додаткових угод, а підставою для укладення кожної додаткової угоди було передуюче їй засідання Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит», до якого в період з 13.12.2010 по 17.09.2015 входили залучені ОСОБА_10 до протиправної діяльності учасники злочинної організації - Голова та члени Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_7 , ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

Вищевказаними додатковими угодами було змінено умови Договору про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010, зокрема, збільшено максимальний розмір кредитного ліміту до 625 997 000 гривень та відтерміновано сплату процентів та строк погашення кредиту до 23.11.2015.

Підняття ліміту та перенесення строку погашення кредитної заборгованості за кредитним договором дозволило керівнику та учасникам злочинної організації реалізувати злочинний план, спрямований на організацію розтрати майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особливо великому розмірі, а в подальшому - можливість керівнику злочинної організації обернути означене майно на власну користь.

На підставі укладених між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» зазначених вище договорів та додаткових угод, укладених між Банком та позичальником на виконання рішень Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит», у межах Договору про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010, з банківських рахунків АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на банківські рахунки ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», відкриті у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у період з 19.11.2010 по 17.09.2015 було перераховано грошові кошти у розмірі 824 506 303,44 гривень, 130 223 782,83 євро та 151 332 279,74 доларів США.

При цьому, частина грошових коштів, яка надходила на рахунки ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» по Договору про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010 від АТ «Банк «Фінанси та Кредит», з метою завуалювання злочинної діяльності учасників злочинної організації, надання їх діям вигляду законних, а також для одержання нових траншів кредитних коштів позичальником ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», періодично поверталась на рахунки Банку, а заборгованість по відкритих в Банку рахунках в іноземних валютах - євро та доларах США, погашалась за рахунок одержання нових траншів кредиту в національній валюті - гривні. Зокрема, ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» з отриманих 151 332 279,74 доларів США кредитних коштів повернуто на рахунки Банку 151 332 279,74 доларів США, з отриманих 130 223 782,83 євро повернуто на рахунки Банку 113 211 999,53 євро, з отриманих 824 506 303,44 гривень повернуто на рахунки Банку 676 528 606,27 гривень.

При цьому, в період часу не пізніше 01.04.2014, продовжуючи виконання злочинного плану, спрямованого на організацію розтрати майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особливо великому розмірі, з метою легалізації (відмивання) доходів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння в особливо великому розмірі та оберненні їх у подальшому на власну користь, ОСОБА_10 надав вказівку невстановленим учасникам злочинної організації на виготовлення п`яти зовнішньоекономічних контрактів між підконтрольним йому ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» з однієї сторони та підконтрольними йому компаніями-нерезидентами «Eastroad Cornmerce LLP» (Великобританія), «Rou І Rifajnd Komoditis Dooel» (Македонія) та «Frold Project Limited» (Великобританія), з метою використання їх як підстави для виведення коштів з Банку вищевказаним позичальником.

Після підготовки вищевказаних договорів, директор ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» ОСОБА_24 , який не був обізнаний про злочинні наміри керівника та учасників злочинної організації і перебувавав на посаді директора вказаної юридичної особи формально, у період 01.04.2014 по 01.08.2014 за вказівкою ОСОБА_10 підписав від імені товариства п`ять зовнішньоекономічних контрактів на поставку феросилікомарганцю з підконтрольними ОСОБА_10 компаніями-нерезидентами «Eastroad Cornmerce LLP», «Rou І Rifajnd Komoditis Dooel» та «Frold Project Limited», після чого здійснив перерахування частини коштів, одержаних ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» в межах Договору про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010, на зазначені компанії нерезиденти, підконтрольні ОСОБА_10 , а саме: межах контракту № 1-0414 від 01.04.2014 з компанією «Eastroad Cornmerce LLP» на суму 8 117 600 євро, в межах контракту № 04-4014 від 13.05.2014 з компанією «Rou І Rifajnd Komoditis Dooel» на суму 3 478 000 євро та 965 000 доларів США, в межах контракту № 1-0714 від 01.07.2014 з компанією «Eastroad Cornmerce LLP» на суму 1 369 000 євро, в межах контракту № 3-0714 від 01.07.2014 з компанією «Frold Project Limited» на суму 4 938 000 євро та 23 822 000 доларів США, в межах контракту № 04-0814 від 01.08.2014 з компанією «Rou І Rifajnd Komoditis Dooel» на суму 1 480 000 євро.

За усіма вищевказаними контактами, укладеними ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» з компаніями «Eastroad Cornmerce LLP», «Rou І Rifajnd Komoditis Dooel» та «Frold Project Limited», поставку товарів здійснено не було.

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 17.09.2015 № 612 «Про віднесення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО) прийнято рішення від 17.09.2015 № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Залишок заборгованості ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» за Договором про мультивалютну кредитну лінію № 1344м-10 від 19.11.2010, укладеним з АТ «Банк «Фінанси та Кредит», станом на 17.09.2015 становить 147 977 697,17 гривень та 17 011 783,3 євро, що за курсом Національного банку України загалом становило 519 219 022 гривень.

Участь ОСОБА_7 у даному епізоді злочинної діяльності злочинної організації полягала у позитивному голосуванні на засіданнях Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит» у період з 2010 по 2015 рік по всіх питаннях, які стосувались позичальника ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», та підписанні відповідних протоколів засідань Кредитного комітету у якості Голови Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит», в результаті чого відбулось:

- прийняття Банком 26.06.2014 в якості додаткового забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» породного відвалу шахти «Восток» (недіючий) за адресою: Донецька обл., м. Сніжне, вул. Миру, 64, а також породного відвалу № 1 шахти № 10 «БІС», за адресою: Донецька обл., м. Макіївка, смт Межеве, при тому, що починаючи з квітня 2014 року міста Сніжне та Макіївка Донецької області є окупованими територіями та право Банку щодо звернення стягнення на предмет застави у вигляді породного відвалу шахт неможливо реалізувати і таке майно не забезпечить виконання зобов`язань позичальниками Банку;

- збільшення максимального розміру кредитного ліміту позичальника ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» до 625 997 000 гривень та відтермінування сплати процентів та строк погашення кредиту до 23.11.2015.

Як наслідок, дії ОСОБА_7 та інших членів Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит» дозволили керівнику та учасникам злочинної організації реалізувати злочинний план, спрямований на організацію розтрати майна АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особливо великому розмірі, а в подальшому - можливість керівнику злочинної організації обернути означене майно на власну користь.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у розтраті чужого майна - коштів АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які перебували у його та інших службових осіб - членів Правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», віданні, шляхом зловживання своїм службовим становищем, у складі злочинної організації, в сумі 519 219 022 гривень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

01.05.2024 року у кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

08.05.2024 року шляхом скерування запиту про міжнародну правову допомогу складену підозру скеровано для вручення підозрюваному до країни його перебування Королівства Бельгії, після чого внесено відповідні відомості у форму № 2 Єдиного реєстру досудових розслідувань.

04.09.2024 року компетентним органом Королівства Бельгії ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру, пам?ятка про процесуальні права та обов?язки підозрюваного, а також вручено повістки про виклик для проведення слідчої дії - допит підозрюваного на 05, 09 та 15 серпня 2024 року.

10.05.2024 року прокурором виділено з кримінального провадження № 0002320 від 19.09.2018 в окреме провадження під № 0000394 матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255 та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

10.05.2024 року досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000394 зупинене у зв`язку із оголошенням в розшук підозрюваних та у зв`язку з наявною необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного спвіробітництва.

20.10.2025 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000394, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2024 року.

Слідчий у клопотанні зазначив, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, найбільш вагомими серед яких є:

протокол огляду документів від 09.09.2023; висновок за результатами комплексного аналізу неплатоспроможності Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 26.04.2018 складений ТОВ «Актіо»; первинний звіт від 25.06.2020 для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ПАТ АТ «Банк «Фінанси та кредит» (у стані ліквідації), складений Gateley PLC; копія висновку (звіту) щодо виявлення фактів рішень, дій або бездіяльності пов`язаних з АТ «Банк «Фінанси та кредит» осіб, якими завдано шкоду (збитки) банку, та розміру завданої цими особами шкоди (збитків), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.12.2022 № 974; протокол допиту свідка ОСОБА_24 від 14.03.2023; - Протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 22.03.2023;протокол допиту свідка ОСОБА_26 від 05.04.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_27 від 10.05.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_28 від 30.05.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_29 від 13.06.2023; клопотання ФГВФО про долучення доказів від 20.02.2023 № 083-46-117/23 з додатком; висновок комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.06.2023 № 13493/23-71/13494/23-72; висновок комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.08.2023 № 20261/23-72/20262/23-71; висновок додаткової комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.09.2023 № 23161/23-72/23162/23-71; висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 21.06.2024 № 5144/24-32; витяг з Youcontrol ТОВ «Торговий дім «Р енд Р Коммодітіз» від 10.11.2023; витяг з реєстру Companies house «Eastroad Commerce LLP» від 10.11.2023; витяг з реєстру Companies house «Frold Project limited» від 10.11.2023; копія наказу ТОВ Банк «Фінанси і Кредит» № 196-о від 26.04.2006; копія Кредитного Кодексу Корпоративного банкінгу Банку «Фінанси та Кредит»; копія наказу ТОВ Банк «Фінанси і Кредит» № 243-о від 16.05.2006; копія Положення про Кредитний Комітет Банку «Фінанси та Кредит»; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 302-о від 12.04.2010; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 615-о від 01.06.2012; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 1040-о від 14.09.2012; копія протоколу Спостережної ради АТ «Банк «Фінанси і Кредит» від 05.02.2010; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 11171-о від 20.12.2012; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 1040-о від 14.09.2012; копія протоколу засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 89 від 18.11.2010; копія договору про відкриття кредитної лінії № 1344-10 від 19.11.2010 та додаткові угоди до неї; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 24 від 10.04.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 25 від 15.04.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 34 від 22.05.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 35 від 27.05.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 36 від 29.05.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 37 від 03.06.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 39 від 10.06.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 45 від 24.06.2014; додаток № 1 до протоколу № 45 засідання Кредитного комітету від 24.06.2013; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 46 від 26.06.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 48 від 01.07.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 59 від 07.08.2014; копія контракту № 1-0714 від 01.07.2014 з додатком; копія контракту № 1-0414 від 01.04.2014 з додатком; копія контракту № 3-0714 від 01.07.2014 з додатком; копія контракту № 04-0814 від 01.08.2014 з додатком; - Копія контракту № 04-4014 від 13.05.2014 з додатком; копія договору застави майнових прав № 3624ИП/0814 від 27.08.2014; копія договору застави майнових прав № 3676ИП/1214 від 31.12.2014; копія договору майнових прав № 3598ИП/0614; інформаційно-аналітична довідка (Висновок) щодо виявлених фактів заподіяння шкоди «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» при проведенні кредитування ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» від 24.05.2024, затверджений протоколом засідання Комісії з розгляду операцій, що призвели до заподіяння шкоди банк, процедура ліквідації якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та/або кредиторам такого банку від 24.05.2024 № 14/24-ПРК-ДСК (вх. № 17926-24 від 27.05.2024); протокол слідчих (розшукових) дій, інші матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Окрім того, Фондом гарантування вкладів фізичних осіб у Інформаційно-аналітичній довідці (Висновку) щодо виявлених фактів заподіяння шкоди «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» при проведенні кредитування ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» від 24.05.2024, затвердженій протоколом засідання Комісії з розгляду операцій, що призвели до заподіяння шкоди банку, процедура ліквідації якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та/або кредиторам такого банку від 24.05.2024 № 14/24-ПРК-ДСК (вх. № 17926-24 від 27.05.2024), установлено, що:

1) членами Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит», які приймали рішення про видачу кредиту ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», відтермінування оплати відсотків та терміну повернення кредиту, а також про збільшення розміру кредитного ліміту, було грубо порушено основні принципи кредитування, закріплені статтею 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також свої фідуціарні обов`язки перед Банком діяти в інтересах Банку, добросовісно і розумно, закріплені ч. 3 ст. 92 ЦК України;

2) членами Кредитного комітету, а також іншими посадовими особами Банку, які приймали участь в процесі кредитування ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», було порушено приписи п. 1.3. Розділу І Положення про порядок формування та використання резерву для відшкодування можливих втрат за кредитними операціями банків, затвердженого Постановою НБУ від 26.07.2000 р. №279, щодо оцінки кредитних ризиків за кредитною операцією, зокрема, непроведення перевірки фінансового стану позичальника та вартості прийнятої застави;

3) членами Кредитного комітету порушено пункту 2.4. Глави 2 Розділу ІІ Положення про порядок формування та використання банками України резервів для відшкодування можливих втрат за активними банківськими операціями, затвердженого Постановою НБУ 25.01.2012р. № 23, щодо неврахування при прийнятті рішень про кредитування ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» критеріїв прийнятності прийнятного забезпечення, зокрема, щодо:

- оцінки ринкової (справедливої) вартості, яка має забезпечувати можливість продажу застави сторонньому покупцеві;

- перегляду банком вартості предметів застави не рідше одного разу на шість місяців (не рідше одного разу на дванадцять місяців для нерухомості);

- наявності у банку документального підтвердження щодо підстав очікування грошових потоків від застави.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 Закону України «Про акціонерні товариства», який діяв на час прийняття членами Кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит» рішень щодо кредитування ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз», посадові особи органів акціонерного товариства повинні діяти в інтересах товариства, дотримуватися вимог законодавства, положень статуту та інших документів товариства.

Згідно того ж висновку, при кредитуванні ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» було грубо порушено процедуру видачі кредиту, а саме:

- п. 5.1.1. Корпоративного кодексу Корпоративного банкінгу ТОВ Банку «Фінанси та Кредит», введеного в дію рішенням Правління Банку від 26.04.2006 р. № 196-о, щодо з`ясування основних параметрів кредитного проекту (відповідальний - працівник кредитного підрозділу);

- п. 5.1.2. Корпоративного кодексу Корпоративного банкінгу ТОВ Банку «Фінанси та Кредит», введеного в дію рішенням Правління Банку від 26.04.2006 р. № 196-о, щодо збору документів для перевірки фінансово-економічних показників діяльності клієнт, отримання від клієнта фінансової звітності та документів, що доводять його здатність вести успішну діяльність та реалізувати проект, щодо якого він запитує кредитні кошти та з якого отримає надходження, з`ясування джерела повернення кредиту та сплати процентів, отримання від клієнта Бізнес-плану (Техніко-економічного обґрунтування) з розрахунком грошових потоків (відповідальний - працівник кредитного підрозділу);

- п. 5.2.1., 5.2.3., 5.2.5. та 5.2.7. Корпоративного кодексу Корпоративного банкінгу ТОВ Банку «Фінанси та Кредит», введеного в дію рішенням Правління Банку від 26.04.2006 р. № 196-о, щодо розгляду кредитної заявки та наданих Клієнтом документів внутрішніми службами Банку: підрозділами безпеки та ризик-менеджменту, юридичним підрозділом (відповідальними за підготовку висновків є відповідні працівники підрозділів безпеки, ризик-менеджменту та юридичного підрозділу, яким було доручено готувати висновки; висновки надаються на запит Кредитного підрозділу);

- п. 5.2.10. Корпоративного кодексу Корпоративного банкінгу ТОВ Банку «Фінанси та Кредит», введеного в дію рішенням Правління Банку від 26.04.2006 р. № 196-о, щодо представлення та винесення кредитного проекту на Кредитну комісію за відсутності висновку підрозділу ризик-менеджменту (відповідальний - керівник Департаменту ризик-менеджменту, керівник підрозділу корпоративного банкінгу);

- п. 4.3. Положення про Кредитний Комітет Банку, затвердженого рішенням Правління Банку від 28.04.2006 р., щодо розгляду на засіданні Кредитного комітету клопотання про видачу (а в подальшому щодо зміни умов) кредиту без висновків Служб Банку, які приймають участь у розгляді пакету документів (відповідальні - члени Кредитного комітету);

- п. 5.5.1. Корпоративного кодексу Корпоративного банкінгу ТОВ Банку «Фінанси та Кредит», введеного в дію рішенням Правління Банку від 26.04.2006 р. № 196-о, щодо належно формування кредитної справи (відповідальний - працівник Кредитної адміністрації, якому було доручено формувати кредитну справу);

- положення Додатку № 5 Технологічної карти по кредитування клієнтів корпоративного бізнесу середнього і великого сегменту АТ «Банк «Фінанси та Кредит», затвердженого рішенням КППТ № 9 від 18.02.2013 року та Наказом Голови Правління Банку № 118-о від 18.02.2013 року, щодо прийняття в забезпечення за кредитом виключно позаструктурної застави, яка не забезпечувала зворотності кредитних коштів (відповідальні - члени Кредитного комітету).

Зазначеним Висновком установлено, що за наявності такої кількості описаних вище порушень внутрішніх положень Банку щодо порядку видачі кредиту та внесення змін до умов кредитного договору, кредитна заявка ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» про видачу кредиту, а також заявки Позичальника на внесення змін до умов укладеного кредитного договору, навіть не могли бути винесені на розгляд Кредитного комітету та, тим більше, не повинні були розглядатись Кредитним комітетом. Рішення Кредитного комітету про видачу ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» кредиту, постійні відтермінування оплати процентів та строку повернення кредиту, а також численні рішення про збільшення кредитного ліміту за наявності вищезгаданих порушень загальновідомих принципів кредитування (обов`язку перевіряти кредитоспроможність позичальників та наявність забезпечення) та численних порушень внутрішніх процедур банку, за висновками ФГВФО, є очевидно безпідставними, недобросовісними та такими, що прямо суперечили інтересам Банку, тобто були протиправними.

Слідий у клопотанні посилався на те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010) та ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України, у вчиненні яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, за вчинення яких відповідно до санкцій, передбачене покарання у вигляді:

- за ч. 1 ст. 255 КК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010) позбавлення волі від п`яти до дванадцяти років;

- за ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного.

Ураховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває за межами України, до органу досудового розслідування та/або прокуратури для проведення слідчих дій не звертався та не прибував, постановою слідчого від 28.01.2025 року його оголошено в міжнародний розшук.

Також у клопотанні зазначено про те, що у ході досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка, іншого підозрюваного, спеціаліста (експерта) у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий посилався на те, що обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу, відмінного від тримання під вартою, дозволить останньому координувати та узгоджувати свої дії з учасниками злочинної організації, а враховуючи статус учасників цієї організації, можливість використання фінансових інструментів та інших ресурсів для досягнення поставлених перед злочинною організацією цілей, вони мають можливість впливати на викривлення значимих даних для кримінального провадження шляхом підкупу, погроз, тиску на учасників/сторін кримінального провадження, з метою уникнення підозрюваними кримінальної відповідальності, що є способом перешкоджання досудовому розслідуванню, використати свої зв`язки для незаконного впливу на понятих, які брали участь у першочергових слідчих діях, створення неправдивих показань чи штучних доказів, що створить сукупність об`єктивних ознак складів кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 366, 386 або 396 КК України, що також свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 2 ст. 177 КПК України.

Враховуючи вищенаведені ризики, посаду, яку обіймав підозрюваний, наявність стійких зв`язків з керівниками підприємств, установ та організацій, вчинення підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень в складі злочинної організації тощо, то обрання інших більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим в ст. 177 КПК України.

Так, застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не може запобігти зазначеним ризикам, оскільки до органів досудового розслідування не надходили заяви від жодних осіб про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України і зобов`язуються, за необхідності, доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту також є недоцільним, оскільки останній вчинив злочин, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і застосування такого запобіжного заходу жодним чином не мінімізує наведені вище ризики.

Таким чином, із урахуванням вищевказаних ризиків, які виникли внаслідок протиправних дій ОСОБА_7 , жоден інший більш м`який запобіжний захід, передбачений ст. 176 КПК України, окрім як тримання під вартою, не забезпечить належну поведінку підозрюваного щодо виконання ним процесуальних рішень.

При цьому застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_7 не суперечитиме вимогам п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Слідчий зазначив, що стороною обвинувачення у клопотанні та доданих до нього матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, враховані обставини, визначені статтею 178 КПК України як такі, що мають бути оцінені судом.

Зокрема, стороною обвинувачення, серед іншого враховано тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винним в інкримінованих йому злочинах.

Враховано вік і стан здоров`я підозрюваного, при цьому у наявних у розпорядженні сторони обвинувачення матеріалах відсутні будь-які відомості про хронічні чи тяжкі захворювання, фізичні вади чи загальний незадовільний стан здоров`я підозрюваного, що свідчить про відсутність підстав для неможливості застосування відповідного запобіжного заходу. Факт перетину кордону і перебування там тривалий час свідчить про можливість тривалих подорожей, наявність достатніх матеріальних статків або працевлаштування на роботу.

За таких обставин, наявні обґрунтовані підстави не застосовувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави при обранні запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_9 , погоджене з прокурором другого відділу другого управління Департаменту нагляду за додержанням законів органами Державного Бюро розслідувань Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК Україниу кримінальному провадженні №0000394, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2024 року.

Обрано в межах кримінального провадження № 0000394 від 10.05.2024року, відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснено, що у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу (ч. 6 ст. 193 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції, законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Обираючи підозрюваному ОСОБА_7 у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

На підставі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчим суддею встановлено, що зазначені у клопотанні обставини підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних.

Так, відповідно до матеріалів провадження обґрунтованість повідомленої ОСОБА_7 підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, найбільш вагомими серед яких є: протокол огляду документів від 09.09.2023; висновок за результатами комплексного аналізу неплатоспроможності Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» від 26.04.2018 складений ТОВ «Актіо»; первинний звіт від 25.06.2020 для Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо ПАТ АТ «Банк «Фінанси та кредит» (у стані ліквідації), складений Gateley PLC; копія висновку (звіту) щодо виявлення фактів рішень, дій або бездіяльності пов`язаних з АТ «Банк «Фінанси та кредит» осіб, якими завдано шкоду (збитки) банку, та розміру завданої цими особами шкоди (збитків), затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 01.12.2022 № 974; протокол допиту свідка ОСОБА_24 від 14.03.2023; - Протокол допиту свідка ОСОБА_25 від 22.03.2023;протокол допиту свідка ОСОБА_26 від 05.04.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_27 від 10.05.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_28 від 30.05.2023; протокол допиту свідка ОСОБА_29 від 13.06.2023; клопотання ФГВФО про долучення доказів від 20.02.2023 № 083-46-117/23 з додатком; висновок комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.06.2023 № 13493/23-71/13494/23-72; висновок комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16.08.2023 № 20261/23-72/20262/23-71; висновок додаткової комісійної судово-економічної експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 27.09.2023 № 23161/23-72/23162/23-71; висновок експерта Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи від 21.06.2024 № 5144/24-32; витяг з Youcontrol ТОВ «Торговий дім «Р енд Р Коммодітіз» від 10.11.2023; витяг з реєстру Companies house «Eastroad Commerce LLP» від 10.11.2023; витяг з реєстру Companies house «Frold Project limited» від 10.11.2023; копія наказу ТОВ Банк «Фінанси і Кредит» № 196-о від 26.04.2006; копія Кредитного Кодексу Корпоративного банкінгу Банку «Фінанси та Кредит»; копія наказу ТОВ Банк «Фінанси і Кредит» № 243-о від 16.05.2006; копія Положення про Кредитний Комітет Банку «Фінанси та Кредит»; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 302-о від 12.04.2010; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 615-о від 01.06.2012; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 1040-о від 14.09.2012; копія протоколу Спостережної ради АТ «Банк «Фінанси і Кредит» від 05.02.2010; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 11171-о від 20.12.2012; копія наказу АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 1040-о від 14.09.2012; копія протоколу засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 89 від 18.11.2010; копія договору про відкриття кредитної лінії № 1344-10 від 19.11.2010 та додаткові угоди до неї; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 24 від 10.04.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 25 від 15.04.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 34 від 22.05.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 35 від 27.05.2014; протокол засідання КК АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 36 від 29.05.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 37 від 03.06.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 39 від 10.06.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 45 від 24.06.2014; додаток № 1 до протоколу № 45 засідання Кредитного комітету від 24.06.2013; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 46 від 26.06.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 48 від 01.07.2014; протокол засідання кредитного комітету АТ «Банк «Фінанси і Кредит» № 59 від 07.08.2014; копія контракту № 1-0714 від 01.07.2014 з додатком; копія контракту № 1-0414 від 01.04.2014 з додатком; копія контракту № 3-0714 від 01.07.2014 з додатком; копія контракту № 04-0814 від 01.08.2014 з додатком; - Копія контракту № 04-4014 від 13.05.2014 з додатком; копія договору застави майнових прав № 3624ИП/0814 від 27.08.2014; копія договору застави майнових прав № 3676ИП/1214 від 31.12.2014; копія договору майнових прав № 3598ИП/0614; інформаційно-аналітична довідка (Висновок) щодо виявлених фактів заподіяння шкоди «АТ «Банк «Фінанси та Кредит» при проведенні кредитування ТОВ «Торговий дім «Р енд Р коммодітіз» від 24.05.2024, затверджений протоколом засідання Комісії з розгляду операцій, що призвели до заподіяння шкоди банк, процедура ліквідації якого здійснюється Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, та/або кредиторам такого банку від 24.05.2024 № 14/24-ПРК-ДСК (вх. № 17926-24 від 27.05.2024); протокол слідчих (розшукових) дій, інші матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність по справі інформації, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_7 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так слідчим суддею обґрунтовано зазначено про те, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик переховування від органів досудового розслідування та суду) вбачається з того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за сукупність яких передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_7 перебував на найвищій керівній посаді одного із найбільших банків України; він особисто знайомий та може перебувати в дружніх позаробочих стосунках з рядом працівників та керівників структурних підрозділів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України, через яких має доступ до ще не наданих та не здобутих чи не вилучених органом досудового розслідування оригіналів документів, які перебувають у володінні Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України, зокрема ще не отриманих органом досудового розслідування протоколів засідання Кредитного Комітету АТ «Банк «Фінанси та Кредит», оригіналів кредитних справ позичальників Банку та інших банківських документів, в яких містяться сліди кримінального правопорушення та які мають значення для кримінального провадження.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконно впливати на свідків, експерта, спеціаліста у кримінальному провадженні) зумовлений тим, що підозрюваний як особисто, так і через третіх осіб може здійснювати незаконний вплив на свідків та експертів, показання та висновки яких свідчать про їх значущість для доведення обставин, що підлягають доказуванню.

Ризик незаконного впливу можливий також з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками чи експертами у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

Тобто ризик впливу на свідків, експертів та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду, до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин, обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою та забезпечення у такий спосіб неможливості спілкуватися йому із вказаними особами та як наслідок унеможливлення ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань учасників кримінального провадження, які мають доказове значення.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_7 тривалий час перебував на посаді заступника голови правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», користуючись своїм авторитетом серед колишніх підлеглих та можливих співучасників розслідуваних злочинів, може застосовувати до колишніх підлеглих, які ще не допитані у вказаному кримінальному провадженні, але які були або могли бути очевидцями вчинюваних ним кримінальних правопорушень чи яким відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження. Також, ОСОБА_7 може незаконно впливати на ще не допитаних у кримінальному провадженні спеціалістів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України, в том числі через їх керівників, з частиною яких ОСОБА_7 особисто знайомий в силу посади, яку він займав у період з 09.12.2002 по 27.04.2015.

Крім того, ОСОБА_7 може впливати на інших учасників злочинної організації, з метою ненадання ними органу досудового розслідування показань та звільнення від кримінальної відповідальності у зв?язку з добровільною заявою про створення злочинної організації та участі у ній, а також активному сприянню її розкриттю, відповідно до ч. 2 ст. 255 КПК України (в редакції Закону станом на 01.01.2010).

Вказане створює загрозу тиску та підбурювання таких осіб до дачі ними неправдивих показань або відмови від надання таких показань щодо відомих їм обставин,вчинюваних злочинною організацією, до складу якої входив ОСОБА_7 .

Окрім цього у кримінальному провадженні на даний час не встановлено усіх осіб, яким можуть бути відомі обставини, які мають значення для кримінального провадження, а відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню іншим) обґрунтовується тим, що оскільки у період з 09.12.2002 по 27.04.2015 ОСОБА_7 перебував на посаді голови правління АТ «Банк «Фінанси та Кредит», за цей час у нього з`явились міцні робочі та позаробочі зв`язки з працівниками державних, правоохоронних та контролюючих органів місцевого та загальнодержавного рівня, органів місцевого самоврядування. Вказані зв`язки можуть бути використані ОСОБА_7 для впливу на результати досудового розслідування кримінального провадження та його судового розгляду.

Колегія суддів також погоджується і з висновком слідчого судді про існування у даному кримнальном упровадженні ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України(вчинити інше кримінальне правопорушення), оскільки встановлено, що окрім здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000394 від 10.05.2024, Головним слідчим управлінням державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000279 від 12.01.2015 за підозрою ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, у період 2007-2014 років, вищевказані особи, діючи всупереч інтересам банку та вкладників, вчинили розтрату 53 мільйонів доларів США, що були розміщені на рахунках у банку Meinl Bank AG(Республіка Австрія), шляхом передачі їх в заставу під відкриття кредитної лінії для офшорної компанії NasternoCommercialLimited (Кіпр), яка є підконтрольною ОСОБА_10

18.01.2017 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

Вищевказане свідчить про те, що протиправна поведінка ОСОБА_7 є системною, що свідчить про його нехтування загальноприйнятними нормами Закону та латентністю до вчинення кримінальних правопорушень майнового характеру.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Оцінюючи можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, суд апеляційної інстанції насамперед використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена ч. 1 ст. 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність обрання виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Крім того, слідчим суддею враховано, що починаючи з 01.04.2015 ОСОБА_7 постійно перебуває за кордоном та вірно зазначено про те, що стороною обвинувачення дотримано вимоги ч. 7 ст. 135 КПК України, якою передбачено, що повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Так, 08.05.2024 року шляхом скерування запиту про міжнародну правову допомогу складену підозру скеровано для вручення підозрюваному до країни його перебування Королівства Бельгія, після чого внесено відповідні відомості у форму № 2 Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також, вказане повідомлення про підозру ОСОБА_7 було скеровано засобами поштового зв?язку на адресу за місцем реєстрації.

04.09.2024 року компетентним органом Королівства Бельгії ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру, пам?ятка про процесуальні права та обов?язки підозрюваного, а також вручено повістки про виклик для проведення слідчої дії - допит підозрюваного на 05, 09 та 15 серпня 2024 року.

Незважаючи на проведення вищевказаних процесуальних дій відносно ОСОБА_7 , останній до органу досудового розслідування та/або прокуратури для проведення слідчих дій не звертався та не прибував, про причини неявки не повідомив.

Обставин, які б свідчили про об`єктивну неможливість ОСОБА_7 прибути до органу досудового розслідування, в ході досудового розслідування не встановлено.

Ураховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_7 на даний час перебуває за межами України, до органу досудового розслідування та/або прокуратури для проведення слідчих дій не звертався та не прибував, постановою слідчого від 28.01.2025 року його оголошено в міжнародний розшук.

Здійснення розшуку ОСОБА_7 доручено Головному управлінню з протидії системним загрозам управління державою Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України.

Слідчий суддя вірно зазначив про те, що вищевказані обставини об`єктивно підтверджують факт того, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органу досудового розслідування та суду.

Таким чином, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею при розгляді клопотання у порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який на думку колегії суддів в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного та конкретними ознаками інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для залишення без задоволення клопотання слідчого колегія суддів не вбачає.

Твердження захисника ОСОБА_6 про недоведеність наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, зокрема неналежність та недопустимість долучених до клопотання слідчого доказів, є безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191 КК України.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Надаючи оцінку твердженням апелянта про порушення стороною обвинувачення порядку вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень та повісток про виклик для проведення слідчих дій, а також незабезпечення участі захисника в момент винесення підозри, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно ст. 135 КПК України особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою. У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Повістка про виклик особи, яка проживає за кордоном, вручається згідно з міжнародним договором про правову допомогу, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а за відсутності такого - за допомогою дипломатичного (консульського) представництва.

Як вбачається із долучених до клопотання слідчого матеріалів кримінального провадження, починаючи з 01.04.2015року ОСОБА_7 постійно перебуває за кордоном.

08.05.2024 року шляхом скерування запиту про міжнародну правову допомогу складену підозру скеровано для вручення підозрюваному до країни його перебування Королівства Бельгія, після чого внесено відповідні відомості у форму № 2 Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Також вказане повідомлення про підозру ОСОБА_7 було скеровано засобами поштового зв?язку на адресу за місцем реєстрації.

04.09.2024 року компетентним органом Королівства Бельгії ОСОБА_7 вручене повідомлення про підозру, пам?ятка про процесуальні права та обов?язки підозрюваного, а також вручено повістки про виклик для проведення слідчої дії - допит підозрюваного на 05, 09 та 15 серпня 2024 року.

Таким чином, матеріали справи містять документи, які підтверджують проведення органами досудового розслідування процесуальних дій, направлених на вручення ОСОБА_7 повідомлення про підозру та викликів до правоохоронних органів, у відповідності до вимог глави 11 КПК.

З вищенаведеного убачається, що органом досудового розслідування у повній мірі виконано вимоги ст.ст. 278, 135 КПК України та вручено ОСОБА_7 повідомлення про підозру у спосіб, передбачений ст.ст. 135, 278 КПК України, для вручення повідомлень, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 42 КПК України свідчить про набуття ним статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні.

Як вбачається з матеріалів провадження, органом досудового розслідування були вчинені всі можливі та необхідні дії щодо повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, шляхом направлення повідомлення про підозру, пам`ятки про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

При цьому посилання адвоката на те, що повідомлення про підозру, памятка та повістки про виклик були отримані підозрюваним 04.09.2024 року, тобто після зазначених у повістках дат виклику на 05, 09 та 15 серпня 2024 року, та доводи про допущені процесуальні порушення при складанні повідомлення про підозру, колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки не спростовують висноків слідчого судді про доведеність органом досудового розслідування наявності підстав у даному кримінальному провадженні для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Такі доводи не є визначеними законом підставами для відмови у задоволенні клопотання слідчого, та фактично зводяться до незгоди з повідомленою підозрою та незгоди з постановою про оголошення ОСОБА_7 у розшук.

Посилання апелянта на недоведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи характер, тяжкість та конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , характер, специфіку та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Доводи скаржника про безпідставність обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу колегією суддів відхиляються, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 6 ст. 193 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, законодавцем передбачено можливість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за наявності декількох обставин, які одна від одної не залежать.

У зв`язку із перебуванням підозрюваного за межами України та переховування від органів досудового розслідування, останнього оголошено у розшук, а в подальшому - у міжнародний розшук, що підтверджується постановою слідчого від 28.01.2025 року, яка в свою чергу оскарженню та скасуванню не підлягає.

Доводи про безпідставність та необґрунтованість постанови про оголошення підозрюваного ОСОБА_7 у міжнародний розшук зводяться до оцінки законності даної постанови, що не є предметом розгляду слідчого судді при вирішенні питання про обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Слід зауважити, що КПК України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошена у міжнародний розшук.

Відповідно до ч. 1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або особа перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук. Зі змісту даної норми закону випливає, що такий розшук може бути державним, міждержавним, міжнародним. Особа оголошується в міжнародний розшук після або одночасно з оголошенням в державний розшук. За наявності підтвердження відомостей про виїзд розшукуваної особи з України міжнародний розшук оголошується негайно. Міжнародний розшук не замінює собою міждержавний розшук в межах певного кола держав і може здійснюватися паралельно з ним.

Чинний КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міждержавного, міжнародного) має бути винесена органом досудового розслідування відповідна постанова (ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено шляхом винесення постанов спочатку про оголошення ОСОБА_7 в державний, а згодом і в міжнародний розшуки.

Винесена слідчим або прокурором на підставі ст. 281 КПК постанова про оголошення розшуку підозрюваного у подальшому є підставою для здійснення розшуку оперативним підрозділом, якому доручено здійснювати розшук підозрюваного, усіх необхідних розшукових заходів в межах державного розшуку, або для звернення за міжнародною правовою допомогою - при міждержавному або міжнародному розшуку. Тобто оголошення розшуку підозрюваного на підставі ст. 281 КПК не має будь-якого обмеження за територією в межах держави або за межами України.

Фактично дата винесення органом досудового розслідування постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук, її скерування з відповідними матеріалами до РА Укрбюро Інтерполу та внесення відомостей про це до Єдиного реєстру досудових розслідувань і є початком перебування особи в міжнародному розшуку в розумінні вимог ст. 281 КПК України, а будь-яких інших документів, зокрема, довідки Інтерполу, витягу з бази Інтерполу тощо, зазначена норма закону не вимагає.

Враховуючи наведене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про те, що на момент розгляду клопотання слідчого про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу слідчим суддею підозрюваний не був оголошений в міжнародний розшук та матеріали справи не містять відповідних документів на підтвердження цього, як такі, що не ґрунтуються на нормах чинного кримінального процесуального закону.

Так, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є одним із обов`язкових документів, на підставі якого уповноважений орган запитує публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення щодо осіб, які розшукуються з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції) в Україну (Інструкція про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол, затверджена спільним наказом МВС України, ОГП, НАБ України, СБ України, ДБР, Мінфіну України, Мін`юсту України від 17 серпня 2020 року № 613/380/93/228/414/510/2801/5).

Після затримання особи за межами України, слідчий, прокурор, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, або суд, який розглядає справу чи яким ухвалено вирок, готує клопотання про видачу особи в Україну, до якого серед інших документів обов`язково додається засвідчена копія ухвали слідчого судді або суду про тримання особи під вартою, якщо видача запитується для притягнення до кримінальної відповідальності (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 575 КПК).

Тобто, ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є документом, на підставі якого здійснюється затримання особи за межами України, ухвалюється рішення про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи з метою притягнення до кримінальної відповідальності та здійснюється доставка особи на територію України до місця кримінального провадження.

З огляду на те, що прокурором доведено, що підозрюваний оголошений у міжнародний розшук, у сторони обвинувачення наявне право на звернення із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч. 6 ст. 193 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту про відсутність підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 -залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

_______________ ________________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4