Справа № 346/4160/25
Провадження № 1-кс/346/70/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

скаржника ОСОБА_3

дізнавача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї скаргу ОСОБА_3 , в інтересах якого діє: адвокат ОСОБА_5 , на постанову про закриття кримінального провадження від 24.12.2025 року, -

ВСТАНОВИВ:

13.01.2026 року, звернувшись до суду із даною скаргою, адвокат ОСОБА_5 , посилається на те, що ОСОБА_3 , подано заяву про злочин до Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, у своїй заяві він повідомляв, що директор Коломийського медичного фахового коледжу імені І.Франка допустив грубе порушення законодавства про працю, а саме незаконно звільнено із посади викладача, з особистих мотивів. Право на працю є одне із основоположних прав людини та гарантується Конституцією України, однак ОСОБА_6 , позбавляє ОСОБА_3 , такого права шляхом неодноразового звільнення з роботи викладача, на якій він пропрацював тривалий час. Факт незаконного звільнення підтверджується численними рішенням судів як першої так і апеляційної та касаційної інстанції. Окрім цього, ОСОБА_6 не допускав ОСОБА_3 , до роботи, не надавав можливості викладати, внаслідок чого він не отримував заробітну плату. Вказані факти свідчать про грубе порушення законодавства про працю та вчинення злочину передбаченого ст. 172 КК України. Незважаючи на вказанні обставини дізнавач СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 18 серпня 2025 року після шести місячного досудового розслідування винесла постанову про закриття кримінального провадження 0000044 від 15 лютого 2025 розпочатого за ч. 1 ст. 172 КК України. Обгрунтовуючи прийняте рішення дізнавач ОСОБА_7 виходила протоколу допиту колишнього директора коледжу ОСОБА_6 , та заступник (виконуючого обов`язки) з навчальної частини ОСОБА_8 та отриманої інформації із Коломийського медичного фахового коледжу імені Івана Франка, тобто із показів осіб, які допустили незаконне звільнення, а також даних, які наданні цими ж особами направленими на викривлення фактичних обставин та приховування вчиненого відносно ОСОБА_3 , злочину. Більше того, дізнавачем фактично перевірявся виключно перший епізод (факт) незаконного звільнення, в той час як його двічі було незаконно звільнено і кожний даний факт є самостійним складом злочину. Не погодившись із вказаним рішенням, він його оскаржив у судовому порядку. 02.10.2025 Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду вищевказану постанов дізнавача скасовано. При постановленні рішення суду апеляційної інстанції зазначи, що дізнавачем не викладено належна мотивація висновків про необхідність закриття кримінального провадження та не надано системної оцінки доказів у сукупності. В подальшому дізнавач витребував додатків докази та провів повторні допити ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Зазначає, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження не взято до уваги рішення судів, повідомлення та рішення Коломийського відділу ДВС України про неможливість виконати рішення суду про поновлення на посаді, відсутність економічної доцільності звільнення мене і займаної посади, яке спростовує позицію дізнавача. Вважає висновки дізнавача прийнятими передчасно при неповно з?ясованим обставинами справи та такими, що не грунтуюються на наявних в матеріалах справи доказах. Дізнавач не провів огляд витребуваних ним документів, а від так і не наддав оцінки доказам у їх сукупності. Також дізнавачем ОСОБА_11 не зібрано даних про умисні дії, які направленні на невиконання рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_3 , зокрема у ході примусового виконання рішення суду за № 346/3900/22 у межах виконавчого провадження за № НОМЕР_1 було двічі накладено штраф та передано матеріали по факту умисного невиконання рішення суду до Коломийського РВП для внесення відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ст. 382 КК України умисне невиконання рішення суду. Не проведено допит державного виконавця ОСОБА_12 який виконував рішення суду та особисто повідомляв ОСОБА_6 про необхідність негайного поновлення на роботі ОСОБА_3 . Також не з?ясовано чи оплачені накладенні штрафи та у випадку їх оплати коли вказані дії були вчиненні. Сукупність доказів які свідчать про обізнаність ОСОБА_6 із рішенням суду від 10.01.2023 у справі за 346/3900/22, необхідність його негайного виконання та вчинення дій які направленні на уникнення кримінальної відповідальності за ст. 382 КК України, а саме видання незаконного наказу про поновлення на роботі, свідчать про наявність умислу на незаконне звільнення ОСОБА_13 із посади викладача. Окрім цього, наявні в матеріалах кримінального провадження доказів які свідчать про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_3 та систематичний характер звільнення, на його думку свідчить про наявність особистих мотивів ОСОБА_6 при звільнені ОСОБА_3 . Формальною підставою першого незаконного звільнення зазначено скорочення чисельності працівників. Для законного скорочення роботодавець повинен мати реальні організаційні причини, дотримуватися процедури попередження працівника за два місяці, пропонувати вакантні посади та проводити узгоджені заходи з профспілкою (якщо вона є) для пом?якшення наслідків звільнення. В контексті наведеного зазначає, що ОСОБА_3 , не було запрошено на засідання профспілкового комітету коледжу, та рішення про його звільнення прийнято без його участі та обговорення, що також свідчить про незаконність дій ОСОБА_6 та його особисті мотиви при прийнятті рішення про звільнення. Аналіз причин звільнення та оцінку на предмет законності зроблено судом та викладено в рішенні від 10.01.2023. справа № 346/3900/22, яким визнано незаконним та скасовано наказ про звільнення ОСОБА_3 . Орган досудового розслідування ігноруючи мотиви суду приходить до протилежного висновку не конкретизуючи своїх висновків та підстав, що свідчить про поверхневе вивчення ситуації. Щодо факту повторного незаконного звільнення ОСОБА_3 повідомляє наступне: Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 18.08.2025 дізнавач виходив з того, що ОСОБА_3 не з?являється на роботу, при цьому залишено поза увагою той факт, що рішення суду про поновлення ОСОБА_3 на роботі не виконано, дана обставина свідчить про те, що ОСОБА_3 не приступив до виконання своїх посадових обов?язків та не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, а від так в останнього не виник обов?язок з?являтися на робочому місці. Більше того, облік робочого часу працівників освіти та оплата праці здійснюється відповідно до педагогічного навантаження та відпрацьованих академічних годин. Зі змісту наказу про поновлення на посаді вбачається, що в ОСОБА_3 відсутнє педагогічне навантаження, а від так жодного обов?язку щодо перебування на робочому місці в ОСОБА_3 не було як власне і відсутні дані про ознайомлення його із робочим місцем на якому він має перебувати. Вказана обставина свідчить про прямі умисні дії вчиненні директором Коломийського фахового медичного коледжу ім. І.Франка, ОСОБА_6 , направленні на недопущення ОСОБА_3 , до виконання посадових обов?язків та реальної можливості викладати та отримувати заробітну плату. Тому, просить скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 24.12.2025 року, прийняту дізнавачем СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом ОСОБА_4 .

В судовому засіданні заявник подану скаргу підтримав та просить задовольнити.

Дізнавач проти задоволення скарги заперечив.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя доходить наступних висновків.

Судом встановлено, що дізнавачем СД Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , винесено постанову про закриття кримінального провадження від 24.12.2025 року, відповідно до якої: проаналізувавши та оцінивши всі отримані під час досудового розслідування докази та в їх сукупності, можна прийти до висновку, що в даному кримінальному провадженні не вбачається ознак кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, оскільки під час досудового розслідування було встановлено, що звільнення ОСОБА_3 відповідно до наказу №14-к від 25.08.2022 року відбулося на підставі скорочення чисельності працівників, що підтверджується відповідними документами. Повторне звільнення ОСОБА_3 відповідно до наказу №13-к від 31.03.2023 відбулося через систематичне невиконання без поважних причин обов?язків на нього трудовим договором, що підтверджується відповідними документами. Таким чином у ході досудового розслідування не здобуто доказів, які б беззаперечно підтверджували наявність у діях директора Коломийського медичного фахового коледжу ОСОБА_6 прямого умислу чи мотиву під час звільнення ОСОБА_3 . На підставі вказаного, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000044 від 15 лютого 2025 року закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв?язку з відсутністю складу кримінального проступку, передбаченого 4.1 ст. 182 КК України (а.с. 9-27).

У відповідності до вимог ст. 303 КПК України, на досудовому розслідуванні оскарженню підлягають рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора.

У відповідності до ст. 9 ч. 2 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно абз. 3 п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови та їх обґрунтування.

При цьому, оцінюючи на предмет законності вказану постанову, слідчий суддя враховує, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Закриття кримінального провадження за п.2 ч.1 ст.284 КПК України можливе лише у разі встановлення відсутності у діянні складу кримінального правопорушення і застосовується, коли встановлено, що подія, з приводу якої проводиться розслідування, мала місце, була результатом діянь певної особи, проте це діяння не є кримінальним правопорушенням внаслідок: відсутності хоча б одного з елементів складу правопорушення (об`єкта, суб`єкта, об`єктивної чи суб`єктивної сторін); непричетності особи до кримінального правопорушення. При цьому, закриття кримінального провадження з цієї підстави повинне бути вмотивованим не тільки тлумаченням відповідної статті Кримінального кодексу України, але і встановленими під час слідства обставинами.

Проте, вищевказана постанова не відповідає вимогам наведених норм процесуального права, не містить аналізу та оцінки зібраних доказів, не містить належного обґрунтування висновків про відсутність складу кримінального правопорушення.

З досліджених матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_3 було подано на адресу начальника Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області заяву про злочин в порядку ст. 214 КПК України, в якій між іншим було зазначено, що зокрема незаконні дії щодо його незаконного звільнення із займаної посади вчиняються виключно з особистих мотивів особи, яка виконувала обов`язки директора коледжу ОСОБА_6 , внаслідок неприязних відносин, які між ними склались, переслідуючи власну мету, в тому числі побудову трудового колективу, який беззаперечно йому підпорядковувався. Також вказані неприязні відносини склались внаслідок того, що заявник відмовився виставляти оцінки (бали) студентам, які не відвідували пари, всупереч особистим усним вказівкам ОСОБА_6 . А факти незаконного звільнення встановлені рішеннями Коломийського міськрайонного суду про його поновлення на роботі.

Таким чином, дізнавач в оскаржуваній постанові, хоча навів перелік витребуваних документів із навчального закладу, однак не надав їм належної оцінки, зокрема щодо звільнення ОСОБА_3 .

Крім цього, в постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів ухвалення процесуального рішення, які дозволяють прийти до висновку, що в діях особи відсутній склад правопорушення, не вказані підстави для прийняття такого рішення та не наведені фактичні дані, які підтверджують обґрунтованість таких висновків органу досудового розслідування.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що дізнавач дійшов хибного висновку про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із відсутністю складу злочину.

Тому, подана скарга підлягає задоволенню.

На підставі викладеного , керуючись ст. 303, 304, 306, 307 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Постанову дізнавача СД Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000044 від 24 грудня 2025 року - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1