Справа № 359/968/26
Провадження № 1-кс/359/226/2026
УХВАЛА

09.02.2026 року м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Бориспільського РУП ГУНП в Київській області ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0030135 від 23.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України

ВСТАНОВИВ:

До суду із даним клопотанням звернувся слідчий. Вимоги клопотання обґрунтував тим, що вимогами ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України визначено, що оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Положення ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 17 Закону України «Про оборону України» визначають, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України» №1932-XII від 06.12.1991 та ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» № 389-VIII від 12.05.2015 воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно з указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 год 30 хв 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Згідно з ч. 6 ст. 2, п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації. Початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

06.06.2022 молодшого сержанта ОСОБА_4 призвано на військову службу під час мобілізації, на особливий період до лав Збройних Сил України ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 14 від 09.06.2022 (по стройовій частині), молодшого сержанта ОСОБА_4 призначено на посаду старшого стрільця стрілецького відділення стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 186 від 01.07.2025 (по стройовій частині), сержанта ОСОБА_4 , командира танка 1 танкового взводу танкової роти наказом командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) № 66-РС від 01.07.2025 призначено на нову посаду командира відділення 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 4 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , та вважати таким, що з 01.07.2025 справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

19.07.2025 згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №204 сержанта ОСОБА_4 , командира 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 4 штурмової роти вважати таким, що 19.07.2025 вибув на консультацію у ВМКЦ СхР, військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , крім того сержанту ОСОБА_4 видано направлення на консультацію до ВМКЦ СхР, військова частина НОМЕР_2 , № 742мс від 19.07.2025.

Сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, на особливий період, відповідно до вимог ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, додержуватися військової дисципліни, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг завдань, доручених йому за посадою, не допускати негідних вчинків.

Однак, під час проходження військової служби сержант ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби за наступних обставин.

Так, сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, у порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 2, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, з особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від військової служби, без поважних причин та без дозволу відповідних командирів (начальників), за відсутності законних підстав та поважних причин, діючи в умовах воєнного стану 23.07.2025 близько о 08.00 нез`явився вчасно на службу з лікувального закладу до місця несення служби до військової частини НОМЕР_1 , що дислокувалась в АДРЕСА_1 , після чого проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням службових обов`язків та не вживаючи жодних заходів для повернення до вказаної військової частини.

У подальшому, 18.12.2025 сержант ОСОБА_4 усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно прибув до Бориспільського РУП ГУНП в Київській області, що знаходиться за адресою: Київська область, м. Бориспіль, вул. Сергія Камінського, 4, та заявив про себе, чим припинив вчинення кримінального правопорушення..

ОСОБА_4 , підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин з лікувального закладу, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість підозри, оголошеної ОСОБА_4 підтверджується наявним у клопотанні доказами.

Враховуючи викладене, орган досудового розслідування має обґрунтовані підстави вважати, що існує реальна необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор повністю підтримав подане клопотання, просив суд його задовольнити з підстав зазначених в ньому.

Підозрюваний та його захисник просили у задоволенні клопотання слідчого щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного, захисника, думку прокурора, слідчий суддя вважає, що заявлене клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, слідчим відділом Бориспільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0030135 від 23.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

05.02.2026 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Обґрунтованість цієї підозри підтверджується:

-повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, що надійшла від командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 ;

-доповіддю начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 про відсутність на військовій службі без поважних причин військовослужбовця сержанта ОСОБА_4 ;

-наказом командира військової частини НОМЕР_1 №1137 від 23.07.2025 про призначення службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу без поважних причин сержантом ОСОБА_4 ;

-актом службового розслідування від 01.08.2025 про самовільне залишення військової частини ОСОБА_4 ;

-витягом з наказу №14 від 09.06.2022 про зарахування ОСОБА_4 до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та призначення на посаду;

-витягом з наказу №186 від 01.07.2025 про призначення сержанта ОСОБА_4 на посаду командира відділення 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 4 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ;

-витягом з наказу №204 від 19.07.2025, згідно якого сержант ОСОБА_4 вибув на консультацію 19.07.2025 до ВМКЦ СхР, військова частина НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

-направленням на консультацію до ВМКЦ СхР від 19.07.2025 сержанта ОСОБА_4 ;

-витягом з наказу №208 від 23.07.2025, згідно якого сержант ОСОБА_4 визнаний самовільно залишившим військову частину НОМЕР_1 та йому призупинено виплату грошового забезпечення з 23.07.2025;

-витягом з наказу №990 від 01.08.2025 про затвердження результатів службового розслідування за фактом нез`явлення вчасно на службу сержанта ОСОБА_4 ;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що станом на 19.07.2025 він перебував на посаді заступника командира військової частини НОМЕР_1 . У складі військової частини перебував сержант ОСОБА_4 .19.07.2025 йому було видане направлення на консультацію до ВМКЦ СхР, військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . 23.07.2025 року ОСОБА_4 в медичну частину повідомив, що не перебуває на обстеженні, своє місце перебування він повідомляти відмовився. До військової частини так і не повернувся. З цього приводу було проведено службове розслідування;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 , який пояснив, що станом на 19.07.2025 він перебував на посаді бойового медика військової частини НОМЕР_1 . У складі військової частини перебував сержант ОСОБА_4 .19.07.2025 йому було видане направлення на консультацію до ВМКЦ СхР, військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . 23.07.2025 року ОСОБА_4 в медичну частину повідомив, що не перебуває а ні на обстеженні, а ні на лікуванні. Своє місце перебування він повідомляти відмовився. До військової частини так і не повернувся;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що станом на 19.07.2025 він перебував на посаді командира 4 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 . У складі військової частини перебував сержант ОСОБА_4 .19.07.2025 йому було видане направлення на консультацію до ВМКЦ СхР, військової частини НОМЕР_2 у АДРЕСА_1 . 23.07.2025 року військовослужбовець ОСОБА_10 , який був визначений відповідальним за контроль військовослужбовців, що вибули на лікування доповів, що ОСОБА_4 в медичну частину повідомив, що не перебуває а ні на обстеженні, а ні на лікуванні. Своє місце перебування він повідомляти відмовився. До військової частини так і не повернувся. 23.07.2025 ОСОБА_11 було подано рапорт з цього приводу.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: тяжкість злочину, у вчинені якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, сімейний і матеріальний стан, вид діяльності, місце проживання, та інші обставини що її характеризують.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Враховуючи наведене, суд бере до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, таким чином, у разі визнання його винним у вчинені вказаного кримінального правопорушення йому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Таким чином, підозрюваний усвідомлюючи, що йому загрожує реальна міра покарання може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, що повністю підтверджує наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, прокурор довів суду про наявність ризиків передбачених пунктами 3 і 5 ч.1 ст.177 КПК України та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення і недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як зазначає Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу ("Murrey v. the United Kingdom "). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати "обґрунтованим", залежить від усіх обставин справи ("Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom").

Також, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ викладену в рішенні у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року та те, що у даному кримінальному провадженні наявний конкретний суспільний інтерес який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості, а тому обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є виправданим.

Згідно з ч.3 ст.183 Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Встановлено, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, а тому йому належить визначити заставу у розмірі 66 560 грн. У разі внесення застави на підозрюваного слід покласти обов`язки:

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, суду.

Керуючись ст.ст.177,178,183,196,197, 369,371, 376 КПК України слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та утримувати на гауптвахті ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 взяти під варту в залі суду.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання , тобто з 09.02.2026 року.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою визначити до 05.04.2026 року включно.

Встановити розмір застави в 20 мінімальних заробітних плат, тобто 66 560 грн.

При внесенні застави в розмірі 66 560 грн., негайно звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти.

У разі звільнення з-під варти покласти на ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- з`являтися за викликом до слідчого, прокурора, суду.

Роз`яснити, що підозрюваний або будь-яка інша особа має право внести заставу на депозитний рахунок Бориспільського міськрайонного суду (отримувач: Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Київській області; код отримувача: 26268119; рахунок: UA0018661; банк отримувача: Державна казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172).

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення її копії безпосередньо до Апеляційного суду Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали слідчого судді здійснено 16.02.2026 року о 13 год. 50 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1