Справа № 177/537/22
Провадження № 1-кп/177/87/25
У Х В А Л А

Іменем України

03.10.2025 Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі клопотання прокурора Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_2 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,в об`єднаному кримінальному провадженні № 00000322 від 11.04.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України та № 0000095 від 17.04.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого,

адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Криворізьким районним судом Дніпропетровської області здійснюється розгляд зазначеного об`єднаного кримінального провадження за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 125 КК України щодо ОСОБА_3 .

Прокурором у провадженні подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтовано тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення. Судовий розгляд триває, а ризики, що стали підставою для застосування вказаного запобіжного заходу продовжують існувати, тому, із метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого, прокурор просив продовжити строк тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою ще на 60 днів.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження запобіжного заходу підтримав та просив його задовольнити з підстав та мотивів, що наведені в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, оскільки наявність зазначених ризиків прокурором не доведена. Обвинувачений ОСОБА_3 наполягав на зміні запобіжного заходу на менш обтяжливий, не пов`язаний із ізоляцією від суспільства, зокрема, домашній арешт, оскільки він потребує подальшого лікування та потребує хірургічного втручання.

Розглянувши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження під час його вирішення, суд дійшов до наступного висновку.

Ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 до обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як визначено ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам, визначеним частиною 1 цієї статті, зокрема, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про запобіжний захід, окрім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати, у тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

За результатами розгляду клопотання прокурора, суд погоджується, що ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, санкцією якого передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком до 8 років, а також у вчиненні проступку за ч. 1 ст. 125 КК України. Суд враховує, що в рамках цього кримінального провадження до ОСОБА_3 вже було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із покладенням обов`язку, серед іншого, з`являтися за першою вимогою до суду. Разом із тим, обов`язки, покладені судом обвинувачений ОСОБА_3 не виконував, до суду без поважних причин не з`явився, у зв`язку з чим, останнього було оголошено в розшук. Згідно з ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 26.02.2024, у провадженні цього суду перебуває кримінальне провадження № 0000662 від 16.10.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України щодо ОСОБА_3 та відповідно до обставин цієї справи, ОСОБА_6 вчинено злочин 15.10.2023, тобто, у період перебування останнього в розшуку, який було оголошено ухвалою Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 06.06.2023. Окрім того, у період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, щодо ОСОБА_3 надійшов до Криворізького районного суду Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000095 від 17.04.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України. На даний час, із об`єктивних причин, усі свідки в кримінальному провадженні не допитані, у зв`язку з чим, обвинувачений може впливати на вказаних учасників, із метою залякування, змінити чи відмовитися надавати показання, про що, зокрема, повідомлено в судовому засіданні під час допиту свідком ОСОБА_7 .

Отже, вищевказане свідчить про те, що менш обтяжливий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, зокрема, домашній арешт, не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також бере до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України, не є особою, до якої не може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Докази неможливості подальшого перебування під вартою обвинуваченого, зокрема, і щодо стану здоров`я, суду не надано.

Таким чином, враховуючи дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, а також тяжкість покарання, що може йому загрожувати в разі визнання винуватим, інші обставини кримінального провадження, суд вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, у зв`язку з чим, клопотання прокурора про застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підлягає до задоволення.

Відповідно, із вищевказаних підстав, не можуть бути застосовані більш м`які запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, про що заявлялося стороною захисту.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Як передбачено ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Ураховуючи обставини кримінального правопорушення, майновий і сімейний стан обвинуваченого, інші дані про його особу та наявні ризики, суд дійшов висновку, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого є в кримінальному провадженні, є застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн. Суд вважає, що саме такий розмір застави буде співмірним з існуючими в кримінальному провадженні ризиками й достатнім стримуючим засобом, який зможе забезпечити гарантії належної поведінки обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177-178, 182-187, 189, 333, 370-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_2 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в об`єднаному кримінальному провадженні № 00000322 від 11.04.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України та № 0000095 від 17.04.2023 за ч. 1 ст. 125 КК України, строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 01.12.2025 включно.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисник про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, - відмовити.

Визначити ОСОБА_3 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, у розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок суду.

Обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися за межі місця проживання: АДРЕСА_1 , без письмового дозволу суду.

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Із моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, останній зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1