Провадження № 1-кс/369/2657/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2025 м. Київ

Слідчий суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві, клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 ., погоджене прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000567 від 31.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.09.2025 року до провадження слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області ОСОБА_1 надійшло клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 ., погоджене прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000567 від 31.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що у невстановлені час та місці у ОСОБА_5 , виник умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено- амфетамін наркозалежним особам на території Бучанського району Київської області.

ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, маючи прямий умисел направлений на незаконне придбання та зберігання з метою подальшого незаконного збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено-амфетамін, усвідомлюючи при цьому, що амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, незаконно придбав вказану речовину, яка містилась у паперовому згортку, на фрагменті дзеркала і на двох пластикових картках та незаконно зберігав її за місцем свого проживання, з метою подальшого збуту до 09.09.2025 року.

Так, 09.09.2025 року у період часу з 06.08 год. по 13.09 год. у ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , працівниками поліції виявлено та вилучено паперовий згорток із порошкоподібною речовиною, фрагмент дзеркала та дві пластикові картки із нашаруванням порошкоподібної речовини, згідно висновку експерта надані на дослідження порошкоподібні речовини світло-бежевого кольору і білого кольорів та нашарування на фрагменті дзеркала і на пластикових картках містять психотропну речовину, обіг якої обмежено-амфетамін. Маса амфетаміну в речовинах становить 0,407 г, 2,737 г та в нашаруваннях на предметах 0,003 г. Загальна маса амфетаміну в речовинах та в нашаруваннях становить 3,147 г.

Амфетамін, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 за № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» (зі змінами), «Список № 2 особливо небезпечних психотропних речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці ІІ», є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Маса амфетаміну від 1,5 г до15,0 г згідно таблиці № 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу» затвердженої наказом МОЗ України №188 від 01.08.2000, є великим розміром.

У вчиненні вказаного злочину підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Київ, українець, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимий.

Причетність підозрюваного ОСОБА_5 до вчинення даного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: рапортом про виявлене правопорушення, протоколом допиту свідка, протоколом проведення обшуку, висновком судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та іншими матеріалами у сукупності.

Так, 09.09.2025 року у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України, слідчим за погодженням з прокурором, ОСОБА_5 , було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КПК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

ОСОБА_5 підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти.

У ході досудового розслідування задля об`єктивного його розслідування у розумні строки, виникла необхідність у застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу з метою забезпечення виконання ним перед органом досудового розслідування та судом покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання встановленим ризикам, передбаченим п. п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та які вказують що підозрюваний може:

- переховатись від органу досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- вчинення інші кримінальні правопорушення;

- незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, ризик переховування ОСОБА_5 від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що підозрюваний, усвідомлюючи можливість реального покарання за злочин у вчиненні якого підозрюється, санкція статті якого, передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

Аналізуючи вказаний ризик у контексті практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись із посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciew. Moldova (Бекчиев проти Молдови).

Оцінюючи ризик переховування підозрюваного з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити, що підозрюваний усвідомлюючи можливість реального покарання за вчинення кримінальних правопорушень, яке за ступенем тяжкості є тяжким злочином, та покарання за якій становить від 6 до 10 років позбавлення волі, буде намагатись уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду (п.1 ч.1 ст.177 КПК України).

При цьому, підозрюваний немає на утриманні батьків похилого віку та не має законного джерела доходів, тобто у нього відсутні фактори, які б втримали його від зміни місця проживання.

Вказане також підтверджує реальність ризику, що ОСОБА_5 , з метою уникнення покарання буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик переховування підозрюваного з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, згідно з яким підозрюваний ОСОБА_5 може впливати на свідків, у кримінальному провадженні, необхідно зазначити, що на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, вони ще не допитані судом безпосередньо, а з урахуванням обставин вчинення злочину, він зможе впливати на них з метою зміни ними своїх показань або неявки в подальшому у судові засідання.

Щодо наявного ризику передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний момент органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження всіх речових доказів, та осіб, ймовірно причетних до вчинення кримінального правопорушення, а на даний час розслідування триває, а тому є всі підстави вважати, що перебуваючи не під вартою останній зможе переховувати вказані речі.

Щодо ризику, що ОСОБА_5 може вчинити інші кримінальні правопорушення, варто зазначити, що останній вже притягувався до кримінальної відповідальності за злочин передбачений ч. 1 ст. 309 КК України та визнаний винним вироком від 31.10.2019 Васильківського міськрайонного суду Київської області в справі № 362/5083/19, проте на даний час відповідно до положень ст. 89 КК України є раніше не судимою особою.

Так, оцінюючи вказані ризики з позиції ЄСПЛ, слід зазначити, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого у період дії воєнного стану, тобто в період, коли наша держава переживає надскладні часи, дії, в яких підозрюється останній, дестабілізують суспільні відносини в державі та призводять до неспроможності населення належно протистояти агресору.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам, у тому числі вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтримала у повному обсязі, просила слідчого суддю його задовольнити та застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.11.2025 включно

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволені клопотання та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У судовому засідання підозрюваний ОСОБА_5 просив слідчого суддю обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, додані до нього документи, заслухавши думку учасників процесу, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_5 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На переконання слідчого судді, наведені прокурором ризики є обґрунтованими та такими, що виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою. Встановлені під час розгляду обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, які слідчий суддя вважає доведеними, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , окрім вище викладених обставин, слідчий суддя у відповідності до положень ст. 178 КПК України враховує наявність доказів, що обґрунтовують підозру, які свідчать про обґрунтованість вказаних в клопотанні обставин, зухвалість вчиненого злочину, також слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я підозрюваного, відсутність підтвердження наявності соціальних зв`язків підозрюваного.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про часткове задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись ст. ст. 7, 9, 194,197,198, 199, 369-376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника відділення СВ Бучанського РУП ГУ НП в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 ., погоджене прокурором Києво-Святошинського відділу Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000567 від 31.07.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Київ, українця, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у слідчому ізоляторі арештному домі «Київський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 09.11.2025 включно, з альтернативою внесення затави у розмір п`ятдесяти розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 50*3028 гривня = 151400 (сто п`ядесят одна тисяча чотириста) гривень 00 коп.

Застава повинна бути внесена у національній грошовій одиниці, як самим підозрюваним так і іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) на рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Київській області, код отримувача (код ЄДРПОУ) 26268119, банк отримувача: Держказначейська служба України, м. Київ, рахунок одержувача UA0018661, код банку (МФО ГУДКСУ): 820172, призначення платежу: застава ПІБ обвинуваченого, по справі №369/16613/25 в Києво-Святошинському районному суді Києвської області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави, оригінали документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на зазначений рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державної установи Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державна установа Міністерства юстиції України «Київський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 , з-під варти, якщо відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання даного підозрюваного під вартою, та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Києво-Святошинського районного суду Київської області.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;

не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими в даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до Державної міграційної служби України свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.09.2025 року.

Суддя ОСОБА_8