УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження №0002264 від 28.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Рівне Рівненської області, громадянина України, з вищою освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

15 вересня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшли матеріали кримінального провадження №0002264 від 28.09.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Ухвалою судді Рівненського міського суду Рівненської області від 17 листопада 2025 року призначено судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

28 січня 2026 року прокурор подав клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів. Вказав, що ризики, визначені п.п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або вчинити інші кримінальні правопорушення не перестали існувати. В судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтримали клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, однак просили змінити місце його перебування під домашнім арештом на житло за адресою АДРЕСА_2 . Вказали, що дана квартира належить матері обвинуваченого, яка на даний час перебуває за кордоном і не заперечує щодо проживання сина в її квартирі.

Заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши клопотання прокурора, суд дійшов до такого висновку.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 11 грудня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 08 лютого 2026 року включно та покладено обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до суду; - не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання; - носити електронний засіб контролю; - утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні; - здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Згідно з ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання або зміну запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого. Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

В обґрунтування клопотання, як на підставу продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, прокурор покликається на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення, ухилитися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином.

Вирішуючи клопотання прокурора, суд виходить з того, що даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, для продовження застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту не встановлено.

Враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним, а також ту обставину, що станом на дату розгляду клопотання не всі свідки допитані, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора в повному обсязі.

Щодо клопотання сторони захисту про зміну адреси місця перебування домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_4 суд зазначає наступне.

Пунктом 15 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 квітня 2013 р. «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зауважується, що правильною слід вважати практику тих слідчих суддів, судів, які застосовують домашній арешт, з`ясувавши при цьому думку власника житла та оцінивши усі обставини в сукупності, у тому числі: міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання; наявність у нього родини й утриманців (місце їх фактичного проживання); достатність застосування такого запобіжного заходу для запобігання ризикам, визначеним у ст. 177 КПК, зокрема, спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

За наведеного вище, у зв`язку із відсутністю документів на підтвердження права власності нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 , а також дозволу власника майна на перебування за вказаною адресою обвинуваченого ОСОБА_4 під арештом, та інших обставин, які мають вагоме значення для вирішення даного питання, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Керуючись статтями 22, 170, 174, 176-178, 179, 181, 183, 194, 195, 369-372, 395 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю із забороною цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів, до 05 квітня 2026 року включно, за виключенням випадків необхідності отримання медичної допомоги, а також прибуття до місць укриття чи бомбосховищ, під час оголошення повітряної тривоги.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- носити електронний засіб контролю;

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних державних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків, покладених судом, визначити до 05 квітня 2026 року.

Ухвалу передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання обвинуваченого.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього вище обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу національної поліції, з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Копію ухвали вручити учасникам судового процесу.

Повний текст ухвали виготовлений 06 лютого 2026 року.

Суддя ОСОБА_9