Справа № 741/1447/23
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

28 січня 2026 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бобровиця обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000569 від 05.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

У С Т А Н О В И В:

02 січня 2026 року до Бобровицького районного суду Чернігівської області з Чернігівського апеляційного суду, після скасування вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 04 листопада 2024 року, надійшли матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000569 від 05.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.115 КК України

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.01.2026 вищезазначене кримінальне провадження передане на розгляд судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 07 січня 2026 року у вищевказаному кримінальному провадженні

призначене підготовче судове засідання на 28 січня 2026 року на 11 год.00 хв.

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Разом з тим, у підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 60 днів, без визначення розміру застави та зазначив, що 11.12.2025 ухвалою колегії судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду призначений новий розгляд у суді першої інстанції кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та обрано останньому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ « Чернігівський слідчий ізолятор» строком до 09.02.2026.

На даний час у кримінальному провадженні не проведено судові засідання по розгляду провадження по суті, а тому раніше заявлені та існуючи ризики передбачені п. п. 1, 2,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились і не змінились у зв`язку з чим існує реальна необхідність у продовженні ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені ризики прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений може переховуватись від суду, оскільки у разі визнання його винуватим у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя особи, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Також ОСОБА_3 не має міцних соціальних зв`язків, зареєстрований на території іншої області, не має оформленого права на користування житлом у межах Ніжинського району Чернігівської області, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, впливати на свідків у даному провадженні, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення. Окрім того, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем Збройних Сил України самовільно залишив місце служби, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів, не можуть забезпечити виконання покладених на обвинуваченого обов`язків.

Обвинувачений та його захисник не заперечували проти призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні суддею одноособово. Просили змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за постійним місцем реєстрації ОСОБА_3 , оскільки вважають, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ризик, суворості покарання не може слугувати виключною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Окрім того, зазначені прокурором ризики відпали, оскільки при розгляді кримінального провадження у Носівському та Бобровицькому районних судах допитані всі свідки та досліджені всі докази.

Прокурор заперечував щодо зміни запобіжного заходу обвинуваченому на цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши думку учасників провадження, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року ОСОБА_3 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, до 09 лютого 2026 року.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо заявленого прокурором клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, не має міцних соціальних зв`язків, зареєстрований та проживає на території Київської області, будучи військовослужбовцем самовільно залишив місце служби в умовах воєнного стану, тому продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ймовірність переховування його від суду з метою уникнення ним покарання за вчинене кримінальне правопорушення, а також продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості незаконно впливати на свідків, які ще не допитані і їх покази матимуть істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого судового розгляду та вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик - це ймовірність того, що обвинувачений може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає в тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Враховуючи викладене, не заслуговують на увагу доводи сторони захисту, щодо відсутності існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ймовірності переховування ОСОБА_3 від суду з метою уникнення ним покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 16 ст. 7 КПК України безпосередність дослідження показань є загальною засадою кримінального судочинства, а ст. 23 цього Кодексу визначає, що показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані доказами, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При цьому суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК України.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу.

Тому, твердження захисника про те, що обвинувачений не зможе впливати на свідків кримінального провадження, так як вони вже допитані під час розгляду провадження в Носівському та Бобровицькому районних судах і їх покази можливо оголосити в судовому засіданні не можуть бути враховані судом, зважаючи на вимоги вищезазначених правових норм. Окрім цього, слід зазначити, що чинним законодавством передбачений повторний допит свідків у судовому засіданні.

Надані в судовому засіданні обвинуваченим витяги із медичної картки амбулаторного хворого, а також характеристика видана ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» можуть бути враховані судом при призначенні покарання, у відповідності до вимог ст. 66 КК України, як обставини які пом`якшують покарання, але не зменшують ризиків, врахованих судом при продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 .

Окрім цього, ксерокопія письмової згоди військової частини НОМЕР_2 для проходження військової служби за контрактом ОСОБА_3 не спростовує доводів прокурора про самовільне залишення обвинуваченим місця служби в умовах воєнного стану, але в подальшому ймовірно буде підставою для вирішення судом питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби, у відповідності до вимог ст. 81-1 КК України.

При розгляді клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», відповідно до якого, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд вважає, що наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, вказані ризики на даний час не змінилися та не зменшилися та виправдовують подальше застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тому суд, враховуючи вищезазначене, а також те, що строк тримання під вартою ОСОБА_3 закінчується, виходячи з необхідності уникнення вищевказаних ризиків приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора та вважає, що обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою підлягає продовженню на 60 днів без визначення розміру застави.

Цей запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками станом на час судового розгляду, відповідає особі обвинуваченого і зможе забезпечити, на відміну від інших більш м`яких запобіжних заходів, належне виконання ним процесуальних обов`язків, тому суд, враховуючи вказане, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього решту.

Під час підготовчого судового засідання судом не встановлено підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ст. 314 КПК України.

Питання пов`язані з підготовкою до судового розгляду кримінального провадження передбачені ст. 315 КПК України вирішені, підготовчі дії виконані, тому необхідно призначити судовий розгляд, одноособово суддею, на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 176,177, 178, 183,197, 314, 315, 395 КПК України,

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_3 задовольнити.

ОСОБА_3 продовжити строк тримання під вартою на 60 днів, а саме з 28 січня 2026 року по 27 березня 2026 року з утриманням у державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор».

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_3 та про обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту за його постійним місцем реєстрації відмовити.

Призначити у відкритому судовому засіданні, судовий розгляд одноособово суддею, обвинувального акту в кримінальному провадженні № за № 0000569 від 05.05.2023 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України на 16 лютого 2026 року на 11 год. 00 хв.

Судовий розгляд здійснювати за участю прокурора, обвинуваченого, захисника.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Подання апеляційної скарги на ухвалу зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1