Справа № 148/715/19
Провадження по справі № 1-кп/129/74/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2025 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників обвинувачених в режимі відеоконференції адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Гайсині кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Гайсинського районного суду Вінницької області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000380 від 25.09.2018 року щодо обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України.

18.12.2024 року Гайсинським районним судом Вінницької області отримано заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про відвід колегії суддів Гайсинського районного суду Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 25.09.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України в якій ОСОБА_9 посилаючись на те, що, на його думку, ним встановлено обставини, які викликають у сторони захисту об`єктивний сумнів щодо неупередженості суддів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , що виключає їх участь у справі №148/715/19 через істотні порушення ними вимог КПК, що перешкодять цьому складу суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення, а саме посилаючись на ст. 141 КПК України, відповідно до якої вбачається, що клопотання про здійснення приводу має подаватися виключно в письмовій формі, однак клопотання про привід обвинуваченого було заявлено в усній формі прокурором в судовому засіданні, водночас, після проголошеного прокурором клопотання про застосування до ОСОБА_11 приводу, суд поцікавився лише його, захисника думкою щодо заявленого вищезазначеного клопотання, проте, незважаючи на те, що у цьому судовому засіданні приймали участь і інші учасники судового провадження: захисник ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , сам ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , суд не виконав покладений на нього обов?язок дотримання прав учасників судового провадження, не запитав думки зазначених осіб

Зазначені в заяві про відвід обставини, на його думку, дають підстави стверджувати про наявність обставин, які викликають об`єктивний сумнів у неупередженості складу суду у справі №148/715/19, який порушив право учасників процесу на ефективний, неупереджений розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції, що є, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, підставами для відводу суду.

В судовому засіданні 5.03.2025 року захиснику обвинуваченого ОСОБА_11 адвокату ОСОБА_9 надано слово для оголошення заяви про відвід колегії суддів, однак засідання було відкладене з поважних причин, оскільки обвинуваченому ОСОБА_7 в судовій залі стало погано та надавалась медична допомога, а відтак захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_9 було заявлено клопотання про перенесення розгляду справи, яке було задоволено.

Судове засідання призначене на 14.03.2025 року не відбулося у зв`язку з відпусткою судді ОСОБА_1 а.с. 206-207).

Судове засідання 18.04.2025 року відкладено у зв`язку з клопотанням адвоката ОСОБА_9 про відкладення через перебування у відпустці т.2, а.с. 212-213, та клопотанням адвоката ОСОБА_8 про відкладення через прийняття участі у судовому засіданні Вищого антикорупційного суду де розглядалося клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою т.2 а.с. 214-219).

В судовому засіданні 22.05.2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 підтримав заявлений 18.12.2024 року відвід колегії суддів Гайсинського районного суду Вінницької області від розгляду вказаного кримінального провадження.

Крім того, у цьому ж судовому засіданні судом було прийнято рішення про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 захисника через Північний міжрегіональний центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги за рахунок держави на окрему процесуальну дію розгляд заяви про відвід колегії суддів, яка була подана захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_9 , оскільки захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_13 неодноразово з грудня 2024 року не з`являвся у судові засідання, а саме 18.12.2024 року, 5.03.20025року, 22.05.2025 року та не здійснював його захист, що в свою чергу приводило до неодноразових відкладень судових засідань, так як обвинувачений ОСОБА_6 наполягав на неможливості проведення судового засідання без його захисника (ухвала суду від 22.05.2025 року). Судовий розгляд відкладено на 4.08.2025 року.

Північним міжрегіональним центром з надання безоплатної вторинної допомоги відповідно до доручення для надання безоплатної вторинної правничої допомоги особі, у кримінальному провадженні стосовно якої відповідно до положень КПК України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для проведення окремої процесуальної дії від 22.052025 року № 004-020002254 обвинуваченому ОСОБА_6 призначено адвоката ОСОБА_10 .

Судове засідання по даному кримінальному провадженню 4.08.2025 року не відбулося, через перебування захисником ОСОБА_7 адвокатом ОСОБА_8 у відпустці (т.3, а.с. 1-2).

В судовому засіданні 30.09.2025 року захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_9 заявив клопотання про відкладення розгляду справи, мотивуючи тим, що його підзахисний знаходиться на лікуванні.

Дане клопотання було підтримане захисниками ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 .

Разом з тим, судом з`ясовано думку присутніх учасників процесу щодо позиції кожного відносно поданої заяви захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_9 про відвід колегії суддів Гайсинського районного суду Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 25.09.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України.

Так, захисник ОСОБА_8 підтримав позицію захисника ОСОБА_9 щодо відводу складу суду, захисник ОСОБА_10 у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду, обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазначили, що підтримують думку своїх захисників, прокурор ОСОБА_5 заперечив проти задоволення заяви про відвід складу суду.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку учасників судового процесу, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Положеннями ч.1 ст.81 КПК України визначено, що у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Реалізація гарантій незалежності здійснення правосуддя є необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій щодо забезпечення дії принципу верховенства права, захисту прав і свобод людини та громадянина (ст.ст.3, 8, 55 Конституції України).

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» визначені умови виконання професійних обов`язків суддів та правові засоби, за допомогою яких забезпечується реалізація конституційних гарантій незалежності суддів.

Відповідно до ч.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Відповідно до вимог ст.15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді.

Відповідно до вимог п.1.1. Бангалорських принципів поведінки судді, суддя повинен здійснювати свою судову функцію незалежно, виходячи виключно з оцінки фактів, відповідно до свідомого розуміння права, незалежно від будь-якого стороннього впливу, спонукань, тисків, погроз або втручання, прямого чи опосередкованого, здійснюваного з будь-якої сторони та маючого на меті будь-які цілі.

Відповідно до вимог п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і ЗО, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-ХІІ). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar V. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-ІІІ, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п. 97).

Тобто, якщо говорити у ракурсі безсторонності суду, то слід ураховувати те, що визначення юридичного змісту оціночної категорії «безсторонній суд» зумовлює необхідність врахування суб`єктивного та об`єктивного критеріїв безсторонності. Перший з них означає, що суддя має бути суб`єктивно вільним від упередженості при розгляді справи; другий - що суддя має забезпечити достатні гарантії для усунення будь-яких обґрунтованих сумнівів щодо його неупередженості.

Конкретизуючи суб`єктивний критерій, Суд підкреслює, що поки не доведено інше, діє презумпція особистої безсторонності судді (рішення ЄСПЛ від 23.06.1981 у справі «Ле Комт (Le Compte), Ван Левен (Van Leuven) и Де Мейер (De Меуеге) проти Бельгії»), як наслідок таку презумпцію спростувати досить складно, адже критерієм суб`єктивної безсторонності є відсутність з боку судді умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в його неупередженості.

Тобто, об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Відповідно до п. 26 рішення Європейського суду з прав людини., «ДеКуббер проти Бельгії» (Заява № 9186/80) від 26 жовтня 1984 р., «правосуддя повинне не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться», тому будь-який суддя, щодо якого є обґрунтовані підстави побоюватися браку безсторонності, має бути відведений.

Кримінальне процесуальне законодавство гарантує кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

У той час, як сам факт недовіри особи може створити враження необ`єктивності та неупередженості судді в розгляді даної справи, а відтак, в майбутньому, стане причиною недовіри до об`єктивності, справедливості, неупередженості та законності судового рішення у цій справі і сумніву щодо реалізації права на справедливий судовий розгляд.

На необхідність заміни судді з метою усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості судді указує і Верховний суд колегією суддів Касаційного кримінального суду у постанові від 10.01.2018 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/71498441), зазначаючи, що це сприятиме зміцненню та підтримці довіри суспільства до судової влади, та Апеляційний суд м. Києва у справах № 760/298/18, № 760/12238/17, № 757/70924/17-к, № 761/12479/17, указуючи, що це дасть змогу забезпечити усунення у стороннього спостерігача сумнівів у неупередженості суддів, а також, сприятиме підтримці до зростання довіри представників юридичної професії і сторін у справі до об`єктивності суддів та судових органів.

Ця думка ураховується судом з огляду на норми Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою однакового застосування всіма судами загальної юрисдикції кримінального процесуального законодавства та уникнення його неоднозначного тлумачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Тобто, наведене вказує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

При цьому, безумовно, «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, у ракурсі наведених в заяві аргументів простежується доречність відводу колегії суддів.

Разом з тим, необхідною передумовою належного виконання судом своїх конституційних функцій при здійсненні правосуддя - є конституційні гарантії самостійності та незалежності судді, утвердження й забезпечення яких є головним обов`язком держави (ст.ст. 3, 8, 55 Конституції України).

Згідно з п.3 Європейського статусу судді, прийнятого Європейською асоціацією судів 1993 року, "суддя не тільки повинен бути неупередженим, але й має сприйматись будь-ким як неупереджений".

Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінюваності суддів при винесенні судових рішень, судді повинні бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але вони повинні бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача.

Проаналізувавши подане до суду захисником обвинуваченого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_9 клопотання про відкладення розгляду кримінального провадження, яке було підтримано захисниками ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_6 суд вважає, що у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи необхідно відмовити, оскільки клопотання адвокатом ОСОБА_9 при розгляді кримінального провадження подавалися в інтересах його підзахисного ОСОБА_11 , який достеменно знав про розгляд відносно нього кримінального провадження, однак перестав з`являтися у судові засідання та не надав суду переконливих доказів щодо поважності причин його відсутності у судових засіданнях.

Крім того, з моменту подання заяви про відвід і до 30.09.2025 року у всіх учасників процесу була можливість реалізувати своє право щодо висловлення думки відносно заявленого відводу.

Оскільки заява адвоката ОСОБА_9 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про відвід колегії суддів містить посилання на особисту переконаність захисника в упередженості головуючого та суддів у цій справі, про що на думку заявника свідчать наявні обставини вчинення дій для забезпечення явки обвинуваченого в особливо тяжкому злочині ОСОБА_11 в судове засідання для її розгляду в передбачені законом строки, при цьому судом об`єктивних проявів упередженості головуючого у справі судді ОСОБА_1 та суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 не встановлено та таких немає, як і об`єктивних проявів упередженості членів колегії суддів та головуючого у справі, справа розглядається повноважним складом суду, однак з урахування позиції захисника в інтересах його підзахисного ОСОБА_11 , який категорично не довіряє колегії суддів, задля забезпечення судом серед інших аспектів права сторін на судовий розгляд справи незалежним і безстороннім судом, забезпечення достатніх гарантій для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, суд вважає, що суб`єктивна впевненість захисника в інтересах його підзахисного в упередженості суддів навіть за відсутності об`єктивних підстав для неї є чинником, що перешкоджає реалізації встановленого п.1 ст.6 Конвенції права на справедливий суд.

Враховуючи думку учасників процесу, а саме захисника ОСОБА_8 який підтримав позицію захисника ОСОБА_9 щодо відводу складу суду, захисника ОСОБА_10 , який у вирішенні цього питання поклався на розсуд суду, обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_6 які зазначили, що підтримують думку своїх захисників, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення заяви про відвід складу суду, колегія суддів прийшла до висновку, що заява захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про відвід колегії суддів Гайсинського районного суду Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 25.09.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України підлягає до задоволення.

Суд зазначає, що поведінка колегії суддів не дає жодних об`єктивних підстав вважати, що вони не є безсторонніми або що їм бракує неупередженості під час розгляду справи по обвинуваченню ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України, однак, для того, щоб за суб`єктивним критерієм з боку стороннього спостерігача не виникали сумніви щодо неупередженості колегії суддів під час вирішення кримінального провадження №0000380 від 25.09.2018 року щодо обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України, суд визнає за необхідне задовольнити заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про відвід колегії суддів, з метою недопущення недовіри сторін у сприйнятті справедливості судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 75, 80, 81, 335 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про відкладення розгляду справи від 29.09.2025р. відмовити.

Заяву захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_9 про відвід колегії суддів Гайсинського районного суду Вінницької області задовільнити.

Відвести колегію суддів Гайсинського районного суду Вінницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000380 від 25.09.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України.

Кримінальне провадження № 0000380 від 25.09.2018 (справа № 148/715/19) про обвинувачення ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 127, ч.ч. 2,4 ст. 189 КК України, - передати до канцелярії Гайсинського районного суду Вінницької області для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями, для визначення іншого складу колегії суддів, у порядку встановленому ст. 35 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 03.10.2025р.

Головуючий суддя:

Судді: