Справа №523/1505/26
Провадження №1-кс/523/1607/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 в присутності підозрюваного, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000291 від 24.12.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тарутине, Одеської обл., зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , одруженого, раніше не судимого, з вищою освітою, маючого на утриманні дитину з інвалідністю, працюючого на посаді старшого державного інспектора ВМО № 2 МП «Дністровський» Одеської митниці, -

підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

24.01.2026 року до слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000291 від 24.12.2025 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що 03.06.2025 наказом начальника Одеської митниці № 1226-О ОСОБА_6 призначено на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці шляхом укладання контракту про проходження служби в митних органах на умовах строкового трудового договору до призначення на цю посаду переможця конкурсу або спливу дванадцятимісячного строку після припинення чи скасування воєнного стану.

Відповідно до ст. ст. 19, 68 Конституції України ОСОБА_6 зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Згідно з приміткою до статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-2, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом, а тому ОСОБА_6 , будучи старшим державним інспектором відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці є службовою особою.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» на ОСОБА_6 поширюються положення вказаного закону, тобто він є працівником правоохоронного органу та відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України на нього покладено обов`язки діяти лише в межах повноважень та способом, які передбачені Конституцією України та Законами України. ОСОБА_6 також є суб`єктом відповідальності за корупційні правопорушення, передбаченим статтею 3 Закону України «Про запобігання корупції» № 1700-VII від 14.10.2014.

Згідно з посадовою інструкцією старшого інспектора відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, затвердженою начальником Одеської митниці, метою посади визначено здійснення митного контролю та митного оформлення товарів і транспортних засобів комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України юридичними та фізичними особами в зоні діяльності відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, також згідно вказаної інструкції ОСОБА_6 , серед іншого, має наступні основні посадові обов`язки:

Здійснення контролю за дотриманням юридичними та фізичними особами установленого Митним Кодексом України та іншими актами законодавства України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України:

здійснення митного контролю за формами та у порядку, визначеними Митним кодексом України, та митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України засобами автомобільного та залізничного транспорту;

проведення заходів офіційного контролю у пункті пропуску через державний кордон України шляхом попереднього документального контролю товарів в обсязі, необхідному для надання дозволу на їх пропуск через митний кордон України;

Здійснення митних формальностей щодо товарів, які поміщуються (поміщені) у відповідний митний режим:

реалізація заходів з управління ризиками шляхом виконання митних формальностей, визначених за результатами застосування системи управління ризиками, та внесення в установленому порядку інформації про результати їх виконання до автоматизованої системи митного оформлення товарів;

забезпечення повноти та своєчасності виконання митних формальностей щодо товарів у відповідному митному режимі;

У межах компетенції проведення заходів: щодо запобігання та протидії контрабанді, боротьби з порушеннями митних правил; складання протоколів про порушення митних правил у разі виявлення митних правопорушень; із запобігання та протидії корупції, забезпечення вимог фінансового контролю у відповідності до Закону України «Про державну службу».

Також згідно вищевказаної посадової інструкції ОСОБА_6 серед іншого має право:

Витребувати від осіб (власників, декларантів та перевізників товарів, громадян, тощо) документи, необхідні для митного контролю та митного оформлення товарів, які переміщуються через митний кордон України;

Вимагати від власників та розпорядників товарів пред`явлення транспортних засобів та вантажних/багажних місць для огляду; у встановленому порядку та у визначених обсягах проводити огляд (переогляд) товарів і транспортних засобів комерційного призначення, ручної поклажі і багажу, а також здійснювати особистий огляд.

Проте, незважаючи на обізнаність з вимогами наведених нормативно-правових актів, ОСОБА_6 усупереч обов`язку їх неухильного дотримання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого систематичного збагачення став на шлях злочинної діяльності за наступних обставин.

Так, на початку жовтня 2025 року точні дату та час органом досудового розслідування не встановлено, під час проходження митного контролю ОСОБА_7 , який прибув з р. Молдова до пункту пропуску «Серпневе 1- Бесараб`яска» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, що розташований: 68522, Одеська область, Болградський район, на відстані 750 метрів від державного кордону з Республікою Молдова в районі с. Серпневе, на територіальній автомобільній дорозі Т-16-27 «Контрольно-пропускний пункт «Серпневе» - Тарутине - Арциз - Татарбунари», на автомобілі Opel Vivaro д.р.н. НОМЕР_2 , де під час бесіди з останнім старший державний інспектор відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці ОСОБА_6 встановив, що ОСОБА_7 періодично перевозить до України передану йому іншими особами придбану на території Республіки Молдова рибну продукцію, зокрема чорну та червону ікру, в зв`язку із чим у нього виник злочинний умисел, направлений на вимагання і отримання від неї неправомірної вигоди за не ініціювання питання про притягнення останнього до адміністративної відповідальності та не вилучення рибної продукції, зокрема чорної та червоної ікри.

В той же час ОСОБА_6 діючи умисно з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, висунув ОСОБА_7 вимогу про передачу йому особисто неправомірної вигоди в розрахунку 100 доларів США за один кілограм чорної ікри, за які він здійснить її безперешкодне проходження митного контролю в пункті пропуску «Серпневе 1 - Бесараб`яска» відділу митного оформлення № 2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, не створить перешкод при митному оформленні та не буде вживати заходів щодо виявлення в діях ОСОБА_7 порушень митних правил і вилучення рибної продукції, зокрема чорної та червоної ікри.

ОСОБА_7 , реально сприймаючи висловлену ОСОБА_6 неправомірну вимогу та можливість вилучення рибної продукції, зокрема чорної та червоної ікри і притягнення його до адміністративної відповідальності, був вимушена погодитися на його умови щодо надання неправомірної вигоди.

Після цього ОСОБА_6 , діючи на ґрунті тож злочинного умислу, направленого на систематичне отримання неправомірної вигоди, діючи умисно того ж дня, висловив ОСОБА_7 вимогу в обов`язковому порядку наступного разу телефонувати йому коли ОСОБА_7 буде планувати перетинати кордон з Молдови в Україну, для того щоб потрапити на його зміну. Крім того ОСОБА_6 зазначив що ОСОБА_7 має розраховуватись з ним наступного дня після його робочої зміни у с. Бесарабське.

Надалі, 29.12.2025 ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 мобільним телефоном повідомив його, планує найближчим часом їхати до Республіки Молдова та, повертаючись назад, має намір привезти родичам знайомих рибну продукцію, зокрема чорну ікру, на що ОСОБА_6 повідомив, що 01.01.2026 буде на зміні, та висловив вимогу про надання йому неправомірної вигоди в розмірі 100 доларів США за кожен кілограм ікри.

В подальшому, 01.01.2026, близько 10:00 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 рухаючись до Молдови на автомобілі Opel Vivaro д.р.н. НОМЕР_2 , перетинав пункт митного поста «Серпневе 1 - Бесараб`яска» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, пройшовши митне та прикордонне оформлення, вибув до Республіки Молдова.

ОСОБА_7 того ж дня з отриманою на території Молдови рибною продукцією, зокрема чорною ікрою вагою 5 кілограмів повертався в Україну через той же пункт пропуску.

Далі, приблизно о 13 годинні 44 хвилин, ОСОБА_6 здійснив безперешкодне митне оформлення ОСОБА_7 , прибувшого до пункту митного поста «Серпневе 1 - Бесараб`яска» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, що розташований за адресою: 68522, Одеська область, Болградський район, на відстані 750 метрів від державного кордону з Республікою Молдова в районі с. Серпневе, на територіальній автомобільній дорозі Т-16-27 «Контрольно-пропускний пункт «Серпневе» - Тарутине - Арциз - Татарбунари», після чого повернув документи ОСОБА_7 , який вибув з пункту-пропуску до України.

У подальшому, 02.01.2026 приблизно о 09.30 год., ОСОБА_7 на виконання вимог та вказівок ОСОБА_6 прибув у с. Бесарабське по вул. Красній де в ході розмови, ОСОБА_6 , діючи умисно, приблизно о 09.34 год. отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді 500 (п`ятсот) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 21 085 ( двадцять одна тисяча вісімдесят п`ять) гривень за прискорення митного контролю та не вжиття заходів реагування.

Надалі, 19.01.2026 ОСОБА_7 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 мобільним телефоном повідомив його, планує найближчим часом їхати до Республіки Молдова та, повертаючись назад, має намір привезти родичам знайомих рибну продукцію, зокрема чорну ікру, на що ОСОБА_6 повідомив, що 22.01.2026 буде на зміні.

В подальшому, 22.01.2026, близько 07:00 год., точного часу органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 рухаючись до Молдови на автомобілі Opel Vivaro д.р.н. НОМЕР_2 , перетинав пункт митного поста «Серпневе 1 - Бесараб`яска» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, пройшовши митне та прикордонне оформлення, вибув до Республіки Молдова.

ОСОБА_7 того ж дня з отриманою на території Молдови рибною продукцією, зокрема чорною ікрою вагою 10 кілограм повертався в Україну через той же пункт пропуску.

Далі, приблизно о 17 годинні 50 хвилин, ОСОБА_6 здійснив безперешкодне митне оформлення ОСОБА_7 , прибувшого до пункту митного поста «Серпневе 1 - Бесараб`яска» відділу митного оформлення №2 митного поста «Дністровський» Одеської митниці, що розташований за адресою: 68522, Одеська область, Болградський район, на відстані 750 метрів від державного кордону з Республікою Молдова в районі с. Серпневе, на територіальній автомобільній дорозі Т-16-27 «Контрольно-пропускний пункт «Серпневе» - Тарутине - Арциз - Татарбунари», після чого повернув документи ОСОБА_7 , який вибув з пункту-пропуску до України.

У подальшому, 23.01.2026 приблизно о 09.20 год., ОСОБА_7 на виконання вимог та вказівок ОСОБА_6 прибув у с. Бесарабське по вул. Красній (біля пр-кту Миру, 44) де в ході розмови, перебуваючи в автомобілі Opel Vivaro д.р.н. НОМЕР_2 , на якому прибув ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , діючи умисно, приблизно о 09.45 год. отримав від ОСОБА_7 неправомірну вигоду у вигляді 1 000 (одна тисяча) доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ становило 43 167 (сорок три тисячі сто шістдесят сім) гривень, (за раніше обумовленим ним розрахунком 100 доларів США за 1 кілограм ікри) за прискорення митного контролю та не вжиття заходів реагування.

Після цього, ОСОБА_6 викрито у вчиненні злочину працівниками правоохоронних органів та затримано в порядку ст. 208 КПК України.

23.01.2026 о 10:40 год. ОСОБА_6 затримано в порядку п. 2. ч. 1 ст. 208 КПК України.

Після цього, 24.01.2026 повідомлено про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого йому службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Санкція частини 3 статті 368 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років та відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів.

Під час досудового розслідування встановлено обставини, які прямо вказують на вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за яким останньому пред`явлено обґрунтовану підозру.

Так, клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтовується наступними ризиками, що передбачені ст. 177 КПК України:

1) Переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Зазначений ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності. Маючи значний військовий досвід, усвідомлюючи тяжкість покарання та невідворотність кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може використати наявні у нього засоби та можливості для переховування від правоохоронних органів і суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Окрім того, обіймаючи посаду співробітника Одеської митниці ОСОБА_6 , обізнаний із способами та порядком здійснення охорони державного кордону України, місць дислокації мобільних підрозділів та розташування прикордонних нарядів, має відомості як службовій особі Одеської митниці щодо ділянок державного кордону України, де можливо здійснити незаконне перетин державний кордону України з метою переховування від органів досудового розслідування, суду та уникнення кримінальної відповідальності.

На даний час, ОСОБА_6 також достатньо обізнаний зі змістом отриманих результатів проведених слідчих (розшукових) дій стосовно нього, іншими доказами у кримінальному провадженні, що створює додатковий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим, застосування більш м`якого запобіжного заходу не є виправданим.

Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про наявність ризику втечі з метою ухилення від кримінальної відповідальності та переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду. Водночас, прокурор зауважив, що ризик переховування від суду та слідства зростає в умовах воєнного стану та війни.

2) Знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Зазначений ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що характер інкримінованого підозрюваному злочину має корисливу спрямованість та вчинене з використанням службового становища.

Застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зобов`яже ОСОБА_6 перебувати на робочому місці де в останнього буде можливість знищити, сховати або спотворити речі та документи, які мають доказове значення для досудового розслідування під час безпосереднього виконанням ним своїх службових обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_6 володіє інформацією про кримінальне провадження стосовно нього, обставин, що є предметом доказування у кримінальному провадженні, а тому може безперешкодно знищити, сховати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження.

3) Ризик незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Зазначений ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що відповідно до передбаченої КПК процедури показання свідків отримуються спочатку на стадії досудового розслідування шляхом їх допиту слідчим чи прокурором, а згодом після направлення обвинувального акта до суду такі показання отримуються та перевіряються на стадії судового розгляду шляхом безпосереднього допиту особи в судовому засіданні (статті 23, 224, 352 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК), оскільки жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Тобто ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього надання під час судового розгляду показань свідками, й тому заборона спілкуватися з певними особами як наслідок можливості ймовірного впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення показань учасників кримінального провадження, які мають доказову силу.

Враховуючи викладені обставини вчинення кримінального правопорушення, з метою уникнення кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 може здійснювати вплив на свідків у даному кримінальному провадженні, які ще не допитані органом досудового розслідування або судом, з метою зміни чи відмови від наданих ними показань, тобто є наявним ризик незаконного впливу підозрюваним на таких осіб.

За рахунок займаної посади та реалізації своїх повноважень, ОСОБА_6 має постійні стійкі зв`язки з іншими структурними підрозділами органів державної влади, що дає йому змогу впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Таким чином, не будучи обмеженим у спілкуванні із свідками, ознайомившись зі змістом їх показань, протоколи допиту яких є у додатках до клопотання про застосування запобіжного заходу, ОСОБА_6 матиме можливість з метою уникнення кримінальної відповідальності сам або за допомогою третіх осіб впливати на свідків та інших осіб, яким відомо обставини вчинення кримінального правопорушення, які на даний час встановлюються.

4) Перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Зазначений ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що як вже зазначалося вище, ОСОБА_6 має досвід впливу на осіб та має велике коло спілкування осіб, що дає можливість останньому перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, наприклад залучати сторонніх осіб як самостійно так і через своїх родичів, які будуть чинити тиск на свідків, підозрюваних та спотворювати обставини вчинення кримінального правопорушення, вживати заходи для уникнення відповідальності іншими особами, які на даний час встановлюються в ході проведення досудового розслідування.

5) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 .. Зазначений ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтовується тим, що як вже зазначалося вище, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні продовжуваного корисливого злочину, що свідчить про те, що перебуваючи під дією іншого запобіжного заходу, ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється.

Крім того необхідно зазначити, що жоден з більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним вище ризикам та забезпечити виконання процесуальних обов`язків, покладених на підозрюваного.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу підозрюваного, в силу характеру інкримінованого підозрюваному діяння та одночасної потереби у проведенні слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, для забезпечення належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, єдиним запобіжним заходом, який наддасть можливість запобігти усім вищевказаним ризикам, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі зазначеного, прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів, посилаючись на ризики передбачені ст. 177 КПК України, а також застосувати заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що зазначені прокурором ризики є недоведеними, а підозра необґрунтованою. На думку сторони захисту, дії підозрюваного слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 368 КК України, а не за ч. 3 ст. 368 КК України, тоді як санкція ч. 1 ст. 368 КК України не передбачає обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Також захисник зазначив, що підозрюваний перебуває у зареєстрованому шлюбі, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, утримує дитину з інвалідністю 2 групи. Враховуючи викладене, захисник просив обрати запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою, а розмір застави зменшити з 80 до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки усіх учасників даного кримінального провадження дійшов висновку про задоволення клопотання, з наступних підстав.

Встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000291 від 24.12.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснює група прокурорів Одеської обласної прокуратури.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Положення п. «с» ч. 1 ст. 5 Конвенції «Про захист прав і основоположних свобод» передбачає законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно п. 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Котій проти України», рішення п. 32 Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин.

Дослідивши матеріали, долучені до клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні даного кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами, зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження, а саме: рапортом про вчинення кримінального правопорушення; матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій; матеріалами виконаного доручення; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 24.01.2026; протоколом огляду місця події від 24.01.2026; протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ; іншими зібраними матеріалами під час досудового розслідування кримінального провадження.

Щодо посилань сторони захисту на необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри, слідчий суддя вважає, що за результатами досліджених та оцінених документів, які долучені до клопотання та наданих у судовому засіданні, то на даний час наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При цьому, на стадії досудового розслідування кримінального провадження слідчий суддя вважає, що він не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу. На досудовому розслідуванні визнання доказів недопустимими можливе лише у разі очевидної і явної їх недопустимості, а висновок про очевидну і явну недопустимість певних доказів має бути категоричним, тобто він не може бути спростований матеріалами, які зібрані або можуть бути зібрані в процесі досудового розслідування.

Крім того, у судовому засіданні також встановлено, що на даний час наявні певні ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, про які вказано у клопотанні та доведені прокурором, зокрема ризик того, що підозрюваний може переховатися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_6 . Беззаперечних даних, які б виключали вказані ризики, слідчим суддею на даний час не встановлено.

Також судом враховано, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, встановлена відповідальність у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, слідчим суддею враховано, що підозрюваний ОСОБА_6 раніше не судимий, офіційно працевлаштований, одружений, має постійне місце проживання та утримує дитину з інвалідністю 2 групи, що свідчить про міцні соціальні зв`язки. Однак, такі обставини, в світлі наведених вище фактичних даних, не є настільки переконливими та вагомими, щоб знизити встановлені слідчим суддею ризики до малоймовірності чи до їх виключення.

Обираючи вид запобіжного заходу, слідчий суддя також враховує наступне.

До підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не може бути застосований, оскільки може надати останньому можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що він фактично проживає поблизу державного кордону України, а покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, і невиконання процесуальних обов`язків підозрюваним та до невиправданого затягування досудового розслідування та судового розгляду.

Наведені обставини переконують та доводять необхідність застосування до ОСОБА_6 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що повністю узгоджується з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України; підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу не встановлено.

Обставин, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_6 під вартою не встановлено.

Слідчий суддя, на виконання вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК.

При визначенні розміру застави слідчий суддя, керуючись ч. 4 ст. 182 КПК України, враховує обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави в разі, якщо особа підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому слідчий суддя вважає доцільним, визначити підозрюваному заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після внесення якої ОСОБА_6 , підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України, оскільки саме така застава достатня забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього законом обов`язків.

Визначаючи розмір застави необхідно згідно ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного такі обов`язки: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи наведене слідчий суддя вважає доцільним клопотання слідчого задовольнити.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202 КПК України, ст. ст. 5, 6 Конвенції «Про захист прав та основоположних свобод» слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Одеської обласної прокуратури ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000291 від 24.12.2025 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України відносно, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із триманням в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 23.03.2026 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 266 240 гривень.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу. Підозрюваний, обвинувачений звільняються з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні та іншими особами з приводу обставин вчиненого ним кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному (обвинуваченому), що відповідно до ч.ч. 8, 10, 11 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 27.01.2026 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1