Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 559/2220/24

Провадження № 11-кп/4815/527/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції об`єднані кримінальні провадження №0000334, №0000656, №0000607 за апеляційною скаргою прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_7 на вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року стосовно

ОСОБА_5 , котрий народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Радивилів Рівненської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК)

у с т а н о в и л а :

Вироком Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28.04.2025 ОСОБА_5 визнано винним та засуджено: за ч.4 ст. 185 КК на 5 років позбавлення волі, за ч.2 ст. 190 КК на 1 рік позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_5 покарання 5 років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань із попереднім вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 15.01.2025, призначено ОСОБА_5 остаточне покарання - 5 років 3 місяці позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою та взято його під варту у залі суду. Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з 28.04.2025.

Судом вирішено питання стосовно речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, 30.05.2024, в ранкову пору доби, точний час досудовим розслідуванням не вдалося встановити, в період дії Указу Президента України від 06 травня 2024 року № 271/2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», перебуваючи за місцем проживання потерпілої ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 та маючи доступ до особистих речей потерпілої, керуючись корисливим мотивом, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та скориставшись відсутністю нагляду за його діями з боку власника та інших сторонніх осіб, таємно, умисно, в умовах воєнного стану, викрав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy А05», із об`ємом пам`яті 4/128GB, зеленого кольору, що належить потерпілій ОСОБА_8 , який знаходився в шухляді тумби в кімнаті будинку на вищевказаною адресою. Перевівши викрадене майно в своє протиправне володіння, ОСОБА_5 покинув приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3376 грн 33 коп.

Також 26.09.2024 (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , перебуваючи на території господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер вчинюваних ним дій і передбачаючи настання їх наслідків, таємно, повторно, з корисливих спонукань, із метою власного незаконного збагачення, шляхом підбору ключа відкрив і таким чином проник у гаражне приміщення, звідки здійснив крадіжку: кутової шліфувальної машинки (болгарки) марки «DWT WS08-125 V», вартістю 1186 грн 33 коп, електричної дрилі марки «SPARKY», вартістю 466 грн 67 коп, набору інструментів у металевому кейсі, вартістю 439 грн 17 коп і електролобзика марки «DWT STSO5-55 DV», вартістю 1499 грн 56 коп. Після чого, з викраденим майном залишив місце вчинення злочину та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3591 грн 73 коп.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим у вчиненні умисних злочинів, передбачених ч.4 ст. 185 КК, в межах розслідування кримінальних проваджень №0000334 від 01.06.2024 та № 0000347 від 05.06.2024, які на той час знаходилися на розгляді в суді, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Встановлено, що 29.09.2024 близько 10 год ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій і передбачаючи настання їх наслідків, перебуваючи поблизу магазину «Експрес», що за адресою: вул. Залізнична, буд. 60, м. Дубно Рівненської області, умисно, повторно, з корисливих спонукань, із метою власного незаконного збагачення, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, незаконно заволодів мобільним телефоном марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 10, 4/128GB 21061119DG Carbon Gray», вартістю 3638 грн., що ОСОБА_10 , будучи введеним в оману та не будучи обізнаним із дійсними намірами ОСОБА_5 , добровільно передав останньому. В подальшому, ОСОБА_5 залишив місце вчинення злочину, незаконно заволодівши вказаним мобільним телефоном марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 10, 4/128GB 21061119DG Carbon Gray», яким розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 3638 грн.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 просить вказаний вирок в частині призначення остаточного покарання змінити, виключивши застосування ч.4 ст. 70 КК. Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 15.01.2025 виконувати самостійно. В решті вирок суду залишити без змін.

На обґрунтування заявлених вимог апелянт, покликавшись на правову позицію, викладену в постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №760/26543/17, зазначила, що кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185, ч.2 ст.190 КК, які інкримінуються ОСОБА_5 , були вчинені 30.05.2024, 26.09.2024, 29.09.2024, тобто до ухвалення вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 15.01.2025. Тому, на думку прокурора, місцевий суд, призначивши обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання за сукупністю злочинів, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку обвинуваченого ОСОБА_5 , який не заперечував проти заявлених апеляційних вимог, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Ці положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченого, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Однак, ухвалюючи вказаний вирок місцевий суд не дотримався зазначених вимог закону.

Зокрема, відповідно до формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, ОСОБА_11 обвинувачується у вчиненні 30.05.2024 та 26.09.2024 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК, а також 29.09.2024 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК.

Окрім того, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 15.01.2025 ОСОБА_5 засуджений Демидівським районним судом Рівненської області за ч.4 ст. 185 КК на 5 років позбавлення та на підставі ст. 75 цього Кодексу звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Тобто кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнаний винним у цьому кримінальному провадженні, були вчинені до ухвалення вироку Демидівським районним судом Рівненської області.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 15 лютого 2021 року у справі №760/26543/17, якщо до особи, котра вчинила кримінальне правопорушення, вироком суду було застосоване звільнення від відбування покарання з випробуванням, а потім було встановлено, що вона винна ще й в інших злочинах, вчинених до постановлення цього вироку, в таких випадках питання про відповідальність особи за сукупністю вчинених нею кримінальних правопорушень має вирішуватись в залежності від того, чи залишається незмінним попередній вирок, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, на момент постановлення нового вироку, і яке рішення приймає суд у новому вироку щодо покарання за злочини, вчинені до постановлення попереднього вироку.

У випадку, коли попередній вирок залишився незмінним і прийняте в ньому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням зберігає свою законну силу, а новим вироком особі призначається покарання, яке вона має відбувати реально, положення ч. 4 ст. 70 КК щодо призначення остаточного покарання особі з урахуванням попереднього вироку не застосовуються, а кожний вирок попередній, за яким особа звільнена від відбування покарання з випробуванням, та новий, за яким їй призначено покарання, що належить відбувати реально виконуються самостійно.

Окрім того, відповідно до роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

За цих обставин, місцевий суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарань із попереднім вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 15.01.2025, допустив не правильне застосування вимог закону України про кримінальну відповідальність, оскільки зазначений вирок повинен виконуватись самостійно.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що апеляційні вимоги прокурора необхідно задовольнити та відновідно до приписів ст.ст. 407, 409, 413 КПК змінити вирок, виключивши застосування положень ч. 4 ст. 70 КК.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора Дубенської окружної прокуратури ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 28 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_5 в частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_5 засудженим:

за ч.4 ст. 185 КК на 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ч.2 ст. 190 КК на 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Вирок Демидівського районного суду Рівненської області від 15.01.2025 виконувати самостійно.

В решті вирок місцевого суду залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_5 у той самий строк з дня вручення йому копії цієї ухвали.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3