КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києвіапеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з доповненнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 10 грудня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерськогорайонного суду міста Києва від 10.12.2025 задоволено частково клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07.02.2026.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 16 512 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 998 336 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та іншими особами, визначеними слідчим та прокурором;

____________________________________________________________________________________

Справа № 757/62369/25-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/9605/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строків досудового розслідування, тобто до 07.02.2026 включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подали апеляційні скарги.

Захисник ОСОБА_8 в апеляційній скарзі просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт вказувала про необґрунтованість висунутої ОСОБА_6 підозри.

Орган досудового розслідування в жодному зазначеному у повідомленні про підозру епізоді не встановив участі ОСОБА_6 .

З долучених до клопотання доказів неможливо об`єктивно встановити навіть можливу причетність ОСОБА_6 до вказаних кримінальних правопорушень.

Вина ОСОБА_6 в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях не підтверджується жодним доказом, зібраним саме відносно підозрюваного. Натомість, на думку органу досудового розслідування, доказів покладених в основу підозри інших учасників злочинної організації, достатньо для того, щоб застосувати до ОСОБА_6 найсуворіший запобіжний захід.

Разом з цим, апелянт вважає, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання ним покладених на нього обов`язків цілком можливо застосувати більш м`який запобіжний захід.

Також апелянт зазначала, що розмір застави, який визначений слідчим суддею виходячи із розміру заподіяної шкоди, суперечить вимогам ст. 182 КПК України та є завідомо непомірним для підозрюваного.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі в інтересах ОСОБА_6 просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Під час апеляційного розгляду 25.12.2025 захисник ОСОБА_7 доповнив подану ним апеляційну скаргу, посилаючись на необгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри, яка на думку захисника не підтверджується жодними доказами, на недоведеність існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку, та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга з доповненнями підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000212 від 21.01.2025 за підозрою ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_6 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, а також за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 209 КК України.

Як зазначено у клопотанні, за викладених у ньому обставин, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, спрямованих на заволодіння коштами іноземних громадян шляхом обману, створили та очолили стійке ієрархічне об`єднання - злочинну організацію, яка під їх керівництвом діяла у період з квітня 2024 року (точна датане встановлена) приблизно до 01.04.2025 (точна дата невстановлена). До вказаної організації було залучено ряд осіб, серед яких і ОСОБА_6 .

Згідно даних клопотання, у зазначений період часу учасники злочинної організації, шляхом ведення в оману потерпілих, заволоділи чужим майном, а саме коштами громадян Чеської Республіки, Латвійської Республіки та Литовської Республіки на загальну суму 50 000 000 грн., еквівалентну згідно курсу НБУ на дати вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно даних протоколу затримання від 09.12.2025, цього ж дня затримано ОСОБА_6 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 208 КПК України.

09.12.2025 ОСОБА_21 повідомлено про підозру в участі у злочинній організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 255КК України; у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство) вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України; у пособництві у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190 КК України; пособництві у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України; пособництві у вчиненні закінченого замаху на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, у великих розмірах, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, у складі злочинної організації, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

10.12.2025 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , в якому просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 09.02.2026.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 10.12.2025 задоволено частково клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 07.02.2026.

Цією ж ухвалою визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, визначених КПК України, у розмірі 16 512 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 998 336 гривень.

У разі внесення застави, покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватись від спілкування з іншими підозрюваними, свідками та іншими особами, визначеними слідчим та прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначено в межах строків досудового розслідування, тобто до 07.02.2026 включно.

З такими висновками колегія суддів погоджується частково, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами у їх сукупності.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра - це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Крім того, слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про доведеність існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, потерпілих, інших осіб, причетних до вчинення злочинів, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування найсуворішого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 із визначенням застави у порядку ч. 3 ст. 183 КПК, оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Викладені в апеляційних скаргах захисників доводи про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190; ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 5 ст. 190; ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення, винуватості особи в його вчиненні, оцінка належності та допустимості зібраних у справі доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисників щодо недостатності зібраних у справі доказів для доведення винуватості ОСОБА_6 , колегія суддів вважає передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Доводи захисників про недоведеність існування вказаних у клопотанні ризиків ретельно перевірялися колегія суддів, проте не знайшли свого підтвердження.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 в їх сукупності, конкретні обставини інкримінованих йому дій, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризику можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи наявність ризику незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, колегія суддів виходить із встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України порядку отримання показань від свідків та підозрюваних у кримінальному провадженні на різних його етапах, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до отримання показань безпосередньо судом під час розгляду справи по суті.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про існування у кримінальному провадженні інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та виклав в ухвалі детальні мотиви про існування таких ризиків з огляду на конкретні обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 , кількість епізодів злочинних дій, на тяжкість покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих злочинів, дані про особу підозрюваного.

Інші доводи апеляційних скарг сторони захисту не є підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, зокрема у виді цілодобового домашнього арешту, про який порушено питання в апеляційній скарзі захисника ОСОБА_8 .

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційних скарг про те, що слідчий суддя належним чином не врахував вимоги ч. 4 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК Українипри визначенні підозрюваному застави у виді 16 512 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 49 998 336 гривень, та не обгрунтував необхідність визначення застави в такому розмірі.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Хоча кримінальним процесуальним законодавством і передбачено можливість слідчого судді у виключних випадках призначати вищий розмір застави, ніж передбачений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, однак таке рішення слідчого судді має надати ретельний аналіз обставин справи, щоб обґрунтувати таку «виняткову» заставу.

На переконання колегії суддів, слідчий суддя в своїй ухвалі не надав ретельну оцінку всіх релевантних факторів, які підлягають встановленню під час визначення ОСОБА_6 розміру застави, та не навів жодного обгрунтування визначення розміру застави на такому високому рівні.

Фактично, визначений ОСОБА_6 розмір застави у виді 49 998 336 грн. відповідає сумі шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями у загальному розмірі 50 000 000 грн., у яких підозрюється ОСОБА_6 , заподіяння якої інкриміновано останньому не одноособово, а у складі злочинної організації разом з іншими особами.

Разом з тим, якзазначив Європейський суд з прав людини у рішенні "Istomina v. Ukraine" від 13.01.2022 (заява № 23312/15), «гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок підозрюваного злочину, а лише присутність обвинуваченого на судовому засіданні. Таким чином, розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на обвинуваченого, його майно та його чи її відносини з особами, які мають надати особисту поруку, іншими словами, на ступінь впевненості щодо можливої перспективи того, що втрата застави або позов проти гарантів у разі неявки підсудного в судове засідання буде діяти як достатній стримуючий фактор, щоб запобігти бажанню втекти з його або її боку… Оскільки йдеться про основне право на свободу, гарантоване статтею 5, органи влади повинні надзвичайно обережно встановити відповідний розмір застави, і вирішити, чи є необхідним продовження тримання під вартою. Серйозність звинувачень проти обвинуваченого не може бути вирішальним фактором, що виправдовує суму застави» (§25 рішення).

Враховуючи наведені обставини, дані про особу підозрюваного, та інші відомості, передбачені ст. 178 КПК України, а також відсутність належного обґрунтування необхідності застосування застави в розмірі 49 998 336 грн., колегія суддів приходить до висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків на даному етапі досудового розслідування здатна застава у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень у національній грошовій одиниці.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави буде співмірним з існуючим в кримінальному провадженні ризиками, особою підозрюваного, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, колегією суддів у порядку ч. 2 ст. 404, ч. 3 ст. 407 КПК України встановлено наявність інших підстав для скасування ухвали слідчого судді із постановленням нової ухвали, виходячи з наступного.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України, при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Як убачається із даних протоколу затримання ОСОБА_6 , останнього затримано 09.12.2025 об 11 год. 32 хв. (том 2, а.с. 185).

За таких обставин, останнім днем 60-денного строку, який згідно вимог ч. 5 ст. 115 КПК України обчислюється з моменту затримання підозрюваного, є 06.02.2026.

З урахуванням наведеного, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, визначаючи дату закінчення строку дії ухвали, слідчому судді належало визначити такий строк до 06.02.2026.

Однак, строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 слідчим суддею визначено до 07.02.2026, тобто поза межами 60-денного строку тримання під вартою, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 197 КПК України та є неприпустимим.

За таких обставин у їх сукупності, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги сторони захисту підлягають задоволенню частково, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчого, та застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком до 06.02.2026 включно із визначенням застави у розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 грн., та покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, на два місяці у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.02.2026.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційні скарги захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_7 з доповненнями в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києвавід 10 грудня 2025 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_9 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, а саме до 06 лютого 2026 включно.

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі 10 000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 30 280 000 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора або суду у кримінальному провадженні;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 09 лютого 2026 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3