Справа № 276/1654/25
Провадження по справі 1-кс/276/301/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2025 року селище Хорошів

Слідчий суддя Хорошівського районного суду Житомирської області

ОСОБА_1 , за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000152 від 25.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Старий Майдан Червоноармійського району Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

18.09.2025 слідчий СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , за погодженням прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у межах строку досудового розслідування до 25.10.2025, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, а саме у тому, що 24.07.2025 близько 23 год. 00 хв. між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які спільно розпивали алкогольні напої поблизу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник конфлікт, у ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_7 , тобто в умисному вбивстві останнього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, у вказаний день час та місці, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки у вигляді настання смерті ОСОБА_7 та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , взявши до рук кухонного ножа, який знаходився на столі в кухні будинку в АДРЕСА_1 , вийшов з ним до прилеглої території до житлового будинку на якій на лавці знаходився

потерпілий, наніс останньому один тичковий удар ножем в область шиї ОСОБА_7 .

Від нанесених ударів ОСОБА_5 , у ОСОБА_7 утворились тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення яремної ямки з ушкодженням лівої загальної сонної артерії та лівої плечоголовної вени, від яких потерпілий помер на місці події.

Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 26.07.2025 до підозрюваного застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб, тобто до 22.09.2025, без визначення розміру застави.

В обґрунтування доводів щодо необхідності продовження строку дії запобіжного заходу слідчий вказав, що ризики, визначені пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України продовжують існувати а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Мотивуючи наявність ризиків слідчий зазначив, що на даний час, не зменшився ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, оскільки вік підозрюваного, його соціальні зв`язки, майновий стан та стан здоров`я, дозволяють останньому переховуватись від органів досудового розслідування, зокрема можливість виїзду за межі України під час дії воєнного стану.

Також, не зменшився ризик впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, з метою уникнення відповідальності, останній матиме реальну можливість, шляхом застосування фізичного насильства або погрози його застосування, шантажем, психічним впливом, умовлянням або підкупом, для зміни останніми показів, які є джерелом доказу в кримінальному провадженні, впливати на останніх, оскільки свідки та потерпілий у даному кримінальному провадженні є знайомими, сусідами та близькими родичами останнього та проживають в одному населеному пункті, що вказує на можливість в подальшому вчинення будь яких дій як фізичного, так і морального характеру з метою зміни дачі показів чи відмови від їх надання з метою подальшого уникнення від кримінальної відповідальності.

Крім того, на переконання слідчого, підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме шляхом не прибуття чи несвоєчасного прибуття на вимоги слідчого, прокурора чи суду.

На даний час вказані ризики продовжують існувати. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність останніх, для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на стадії досудового розслідування не встановлено.

Постановою керівника Чуднівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 25.10.2025 включно, оскільки закінчити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні в межах двох місячного строку неможливо з об`єктивних причин. Двохмісячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 22.09.2025, однак, завершити досудове слідство до вказаного строку неможливо, так як на даний час залишаються невиконаною одна судово-медична експертиза.

На підставі вказаного слідчий вважає, що обрання відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, не забезпечить досягнення мети застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні, виконання підозрюваним, покладеним на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечив щодо продовження відносно нього застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник у судовому засіданні підтримав висловлену позицію свого підозрюваного та не заперечив щодо продовження відносно ОСОБА_5 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, заслухавши доводи прокурора, слідчого, захисника, пояснення підозрюваного, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Частиною першою статті 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно із ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

За частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частинами 2 та 4 ст. 194 КПК України регламентовано, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до статті 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Вирішуючи питання про продовження дії запобіжного заходу слідчий суддя враховує наступні обставини.

Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати неупередженого спостерігача в тому, що відповідна особа, можливо, вчинила злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення «N.C. проти Італії» від 11 січня 2001, §45).

Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисних дій, які виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час розгляду клопотання прокурором та слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження, долучених до клопотання та досліджених в судовому засіданні, на даній стадії доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Підозра підтверджується сукупністю наданих суду доказів, зокрема даними: рапортом про вчинення кримінального правопорушення від 25.07.2025; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від ОСОБА_8 від 25.07.2025; протоколом огляду місця події від 25.07.2025 (місця вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів) за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події від 25.07.2025 (місця вилучення речових доказів) за адресою: АДРЕСА_1 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 25.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 25.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.07.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.07.2025; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_13 від 25.07.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 25.07.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 25.07.2025; лікарським свідоцтвом про смерть №994 від 25.07.2025, відповідно до якого смерть ОСОБА_7 настала від проникаючого колото-різаного поранення яремної ямки з ушкодженням лівої загальної сонної артерії та лівої плечоголовної вени; висновком експерта №245/ц від 15.08.2025; висновком експерта №1066 від 15.08.2025; висновком експерта №1065 від 25.08.2025; висновком експерта №1064 від 25.08.2025; висновком експерта №1067 від 15.08.2025; висновком судового психіатричного експерта №597 від 13.08.2025.

Слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Дослідження вказаних доказів дає підстави вважати, що висновки органу досудового розслідування щодо причетності ОСОБА_5 до вчинення злочину, який йому інкримінується, не є явно необґрунтованими чи очевидно недопустимими. Виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин, та вказане може бути підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, зокрема в пункті 36 рішення від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко проти України», суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено обвинуваченим, у разі визнання їх винними, в скоєнні злочинів, в яких вони обвинувачуються, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду. У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ вказав, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_5 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання лише у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років (ч. 1 ст. 115 КК України), може вдатися до відповідних дій.

Продовження існування ризику можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду пов`язане, у першу чергу, із можливістю призначення підозрюваному за інкримінований йому злочин покарання у виді позбавлення волі та відсутністю міцних соціальних зв`язків у підозрюваного. Отже, гіпотетична імовірність постановлення суворого вироку може мати значення та може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Окрім того, слідчий суддя також приймає до уваги, що з урахуванням характеру інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства, підозрюваний з метою зміни показів, які є джерелом доказів в кримінальному провадженні, може незаконно, шляхом вмовляння, психологічного тиску, застосування фізичного насильства або погрози його застосування, впливати на потерпілого та свідків, оскільки свідки та потерпілий у даному кримінальному провадженні є знайомими, сусідами та близькими родичами останнього та проживають в одному населеному пункті.

Разом з тим, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено ризик, передбачений п.4 ч.1 ст. 177 КПК України в частині перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки він не підтверджений жодними доказами.

Вирішуючи питання доцільності продовження тримання підозрюваного

під вартою, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст.177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого йому злочину, за який законом передбачено покарання лише у виді позбавлення волі, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим суддею було застосовано до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не відпали. Вказані підстави зазначені в ухвалі слідчого судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 26.07.2025 року.

Крім цього, вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя враховує також стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, розпочатого лише 25.07.2025, суть та характер кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.115 Кримінального кодексу України, що відноситься до особливо тяжкого злочину.

Всі ці обставини у своїй сукупності свідчать про те, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, та лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на переконання слідчого судді, зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку та запобігти вказаним вище ризикам.

Обставини по справі з часу застосування запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Слідчий суддя враховує також об`єктивну неможливість закінчити досудове розслідування у кримінальному провадженні до закінчення строку дії ухвали Хорошівського районного суду Житомирської області від 26.07.2025 року, якою підозрюваному встановлено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22.09.2025 року, з огляду на необхідність проведення судово-медичної експертизи, на яку вказує слідчий і прокурор.

З огляду на те, що постановою керівника Чуднівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 25.10.2025 включно, а тому слідчий суддя вважає за можливе продовжити строк запобіжного заходу для підозрюваного, у межах строку досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насильства, внаслідок чого заподіяно смерть людини, слідчий суддя, продовжуючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за можливе не визначати розмір застави.

За таких обставин, на переконання слідчого судді, стороною обвинувачення доведено наявність обставин, передбачених ч. 3 ст.199 КПК України, що виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Відтак, клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.176 - 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 309, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №3 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 25 жовтня 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 25 жовтня 2025 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 23.09.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1