Провадження № 11-сс/4808/469/25
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_3

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисника адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2025 року застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на строк до 17 січня 2026 року включно. Визначено розмір застави в межах 960 (дев`ятсот шестидесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 2 906 880 гривень 00 коп.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_9 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2025 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання сторони обвинувачення у кримінальному провадженні №0000231 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляд тримання під вартою.

Вважає, що ухвала слідчого судді постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Зокрема, вказує, що застосування запобіжного заходу на підставі резолютивної частини ухвали слідчого судді порушує конституційні права підозрюваного ОСОБА_8 .

Слідчий суддя не могла застосовувати норми ч.2 ст. 376 КПК України при винесенні ухвали про застосування запобіжного заходу, а мала керуватись виключно вимогами ст. 196 КПК України, які виключають можливість проголошення лише резолютивної частини ухвали при застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження. На думку захисника, до ухвал слідчих суддів не можуть застосовуватись положення ч. 2 ст. 376 КК України, яка стосується виключно судових рішень. Законодавець не відносить слідчого суддю до категорії « суд», то його ухвала не є судовим рішенням. За таких обставин, застосування такого запобіжного заходу як тримання під вартою на підставі резолютивної частини ухвали слідчого судді є незаконним.

Крім того, зазначає, що резолютивна частина ухвали слідчого судді явно не відповідає критерію вмотивованості.

Не погоджується і з обґрунтованістю підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.368 КК України. Так, за змістом процесуальних документів підозрюваний ОСОБА_8 не вимагав неправомірної вигоди. Про це свідчить хоча б той факт, що ОСОБА_10 , який за версією сторони обвинувачення передав неправомірну вигоду в сумі 39000 грн., сам звернувся за допомогою, маючи на меті у незаконний спосіб отримати для ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_12 посвідчень про перевірку знань з питань охорони праці, а також декларації відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства з питань охорони праці для цих підприємців. Вимагання неправомірної вигод виключається, якщо особа, яка її надає, зацікавлена в незаконній, неправомірній поведінці службової особи, прагне обійти закон, установлену процедуру вирішення то чи іншого питання, досягти задоволення своїх незаконних інтересів. Згідно повідомлення про підозру ОСОБА_8 не одержував неправомірну вигоду від ОСОБА_10 , а змова першого з ОСОБА_13 на одержання такої вигоди не доводиться доданими до клопотання матеріалами. Той факт, що стороною обвинувачення перевіряється можлива причетність ОСОБА_8 до вчинення інших кримінальних правопорушень, у тому числі у складі організованої групи, не могла братись до уваги слідчим суддею при обранні запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри може перевірятись виключно в межах відповідного повідомлення.

Стверджує, що в клопотанні про застосування запобіжного заходу немає посилань на докази існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Не містять фактичних даних про існування таких ризиків і додані до клопотання матеріали кримінального провадження.

Зауважує, що розмір застави повинен встановлюватись з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, стосунки з поручителем. З огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду, буде достатньою для того, щоб утриматись від втечі.

Під час апеляційного розгляду:

- підозрюваний ОСОБА_8 та його захисник адвокат ОСОБА_9 підтримали вимоги апеляційної скарги;

- прокурор заперечив доводи і вимоги апеляційної скарги захисника, просив залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Заслухавши доповідь судді, учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження, П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у м. Івано-Франківську) ТУ ДБР, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000231 від 14.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366-2, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України.

20 листопада 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, а саме, в одержанні службовою особою, яка займає відповідальне становище, неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, та в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданого службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши клопотання слідчого та матеріали провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано встановив підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Колегія суддів звертає увагу на те, що на даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Разом з цим, вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення, наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» де зазначено, що обґрунтована підозра це існування фактів і інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Фактів та інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеності його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку стосовно того, що слідчим і прокурором надано достатньо даних, які свідчать про наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, підставами вважати, що ОСОБА_8 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, є те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання виключно у виді позбавлення волі та ОСОБА_8 усвідомлює неминучість покарання за його вчинення. Крім цього, слідчим суддею зазначено про те, що, в силу займаної посади начальника органу, який розповсюджує свою діяльність на територію Івано-Франківської, Чернівецької, які є прикордонними областями, та Тернопільської областей ОСОБА_8 володіє широким колом зв`язків серед працівників правоохоронних органів, а також обізнаний із методами та засобами діяльності правоохоронних органів, чим може скористатись для незаконного перетину Державного кордону України з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Крім того, зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_8 є АДРЕСА_1 він проживав у готельному номері 411 готелю «Прикарпаття», що в свою чергу виключає застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Суд правильно врахував те, що існує ризик незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 та його співучасники ОСОБА_13 та ОСОБА_14 працюють у Південно-Західному міжрегіональному управлінні Державної служби з питань праці, а відтак, використовуючи надану їм владу та службові повноваження, а також зв`язки з іншими працівниками Державної служби з питань праці можуть ініціювати та організувати проведення додаткових перевірок фізичних осіб-підприємців ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які здійснюють діяльність у закладі громадського харчування «Хайп-Фуд», а також інших суб`єктів господарювання,яким за неправомірну вигоду виготовляли документи, що в свою може вплинути на їх показання, в тому числі й після скерування обвинувального акта до суду. Крім цього, ОСОБА_8 , очолюючи Південно-Західне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці наділений владою щодо своїх підлеглих у трьох областях, що створює загрозу неправомірного впливу на них з метою відмови від надання в подальшому показань, або їх спотворення.

Колегія суддів також погоджується з висновком слідчого судді про те, що на даний час існує ризик того, що ОСОБА_15 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки, перебуваючи на волі, підозрюваний може приховувати докази його злочинних дій, не з`являтись на виклики до слідчого, прокурора чи суду тим самим затягуючи строки досудового розслідування чи судового розгляду. На даний час не встановлено повне коло осіб, що причетні до вчинення указаного злочину, а також інших злочинів, що розслідуються у вказаному кримінальному провадженні, а тому ОСОБА_8 може вчинити дії, щодо повідомлення таких осіб про обставини провадження, узгоджувати з ними свої дії та показання і таким чином перешкоджати встановленню всіх обставин кримінального провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що відсутні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі слідчого судді та підтверджуються матеріалами провадження. При цьому, в апеляційній скарзі не наведено переконливих доводів щодо запобігання наявним ризикам в інший спосіб, ніж передбачений відповідним судовим рішенням.

Обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя достатньо врахував обставини, які враховуються при обранні запобіжного заходу, що передбачені ч. 1 ст. 178 КПК України, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення; дані про особу підозрюваного.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з врахуванням даних про його особу та тяжкості злочину, відповідно до вимог кримінального процесуального закону обґрунтовано прийняв рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя дотримався вимог закону та прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість утримання особи під вартою, що не порушує прав, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, при цьому слідчий суддя дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

На даний час підстав для обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 інших більш м`яких запобіжних заходів, суд апеляційної інстанції не вбачає, що не перешкоджає у подальшому прийняття такого рішення в порядку, передбаченому КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано вказав на можливість обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_8 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При вирішенні питання про альтернативний запобіжний захід у вигляді застави слідчий суддя обґрунтовано керувався вимогами ч. 5 ст. 182 КПК України, якою встановлені чіткі розміри застави, що дає можливість досягти мети запобіжного заходу без обмеження права на свободу та особисту недоторканність.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Так, під час обрання запобіжного заходу ОСОБА_8 було визначено заставу 960 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 906 880 гривень 00 коп. після внесення якої підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Колегія суддів вважає, що визначений слідчим суддею розмір застави є пропорційним щодо конкретної особи, враховуючи дані, які містяться в матеріалах клопотання та обставини кримінального правопорушення, в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 та буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним на даному етапі провадження, покладених на нього обов`язків, та забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

Колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, колегія суддів зважує на те, що досудове розслідування кримінального провадження знаходиться на початковій стадії, що додатково свідчить про підвищену небезпечність та безсумнівну реальність існування ризиків, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час ухвалення судового рішення та проголошення його резолютивної частини.

Відповідно до ч. 2 ст. 376 КПК України якщо складання судового рішення у формі ухвали (постанови) вимагає значного часу, суд має право обмежитися складанням і оголошенням його резолютивної частини, яку підписують всі судді. Повний текст ухвали (постанови) повинен бути складений не пізніше п`яти діб з дня оголошення резолютивної частини і оголошений учасникам судового провадження. Про час оголошення повного тексту ухвали (постанови) має бути зазначено у раніше складеній її резолютивній частині.

Таким чином, кримінальний процесуальний закон передбачає ухвалення судом резолютивної частини судового рішення, не встановлюючи спеціальних вимог до порядку її ухвалення слідчим суддею.

При цьому, колегія суддів вважає, що ухвалення слідчим суддею резолютивної частини ухвали не обмежує підозрюваного у праві на доступ до суду та реалізації його права на оскарження ухвали.

Колегією суддів не встановлено істотних порушень кримінального процесуального закону, які свідчать про необхідність скасування ухвали слідчого судді.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просять захисники, немає, а тому ухвалу слідчого судді належить залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 376,404,405,407,422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 листопада 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5