Справа 688/69/26
№ 1-кс/688/53/26
Ухвала

Іменем України

08 січня 2026 року м. Шепетівка

Слідчий суддя Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВРЗСГСД СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000031 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України, про арешт майна,

встановила:

Слідчий ВРЗСГСД СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_4 звернувся із клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 05.01.2026 близько 17:10 год працівники ДУ «Шепетівська виправна колонія № 98, у с. Климентовичі Шепетівського району, під час огляду передачі, яка надійшла засудженому ОСОБА_5 від ОСОБА_6 , з м. Борислав Львівської області із відділення Нової Пошти № 1, виявили у продуктах харчування в прихованому вигляді зіп-пакет у якому знаходились капсули (таблетки) білого кольору невідомого походження із сипучою речовиною білого кольору в середині, за зовнішніми ознаками схожою на наркотичну.

05.01.2025 під час огляду місця події за адресою вул. Т. Шевченка, 60, с. Климентовичі, Шепетівського району у кімнаті видачі та догляду посилок та бандеролей виявлені та вилучені експрес накладна № 59 0015 4534 9308 та зіп-пакет у якому знаходились капсули (таблетки) білого кольору невідомого походження із сипучою речовиною білого кольору в середині, за зовнішніми ознаками схожою на наркотичну.

06.01.2026 експрес накладна № 59 0015 4534 9308, зіп-пакет з капсулами (таблетками) білого кольору невідомого походження із сипучою речовиною білого кольору в середині, за зовнішніми ознаками схожою на наркотичну визнані речовими доказами.

З метою встановлення обставин кримінального провадження необхідно провести експертизу речових доказів, у зв`язку із чим необхідно накласти на них арешт, оскільки у разі не застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, це може призвести до їх зникнення або пошкодження, що перешкоджатиме встановленню обставин у кримінальному провадженні.

За цим фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000031 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України та розпочате досудове розслідування.

Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі, підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Слідчий суддя вважає, що неявка прокурора та слідчого в судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Перевіривши надані матеріали клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 167 КПК України передбачено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Частиною 1 ст.131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 ст. 170 КПК України визначені правові підстави для накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

З огляду на те, що вилучені капсули з невідомою речовиною, зовні схожою на наркотичну визнані речовим доказом, потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч.1 ст.170 КПК України, слідчий суддя дійшла висновку, що з метою збереження цього речового доказу слід накласти арешт із забороною розпорядження, відчуження та користування ним.

При цьому, слідчий суддя роз`яснює, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Клопотання в частині накладення арешту на вилучену під час огляду місця події експрес накладну № 59 0015 4534 9308 не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до змісту ст. 99 КК України документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Матеріали, в яких зафіксовано фактичні дані про протиправні діяння окремих осіб та груп осіб, зібрані оперативними підрозділами з дотриманням вимог Закону України "Про оперативно-розшукову діяльність", за умови відповідності вимогам цієї статті, є документами та можуть використовуватися в кримінальному провадженні як докази. Сторона кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зобов`язані надати суду оригінал документа. Оригіналом документа є сам документ, а оригіналом електронного документа - його відображення, якому надається таке ж значення, як документу.

Отже, арешт накладається на фізичне майно, наприклад, нерухомість, автомобілі, тощо. Експрес накладна № 59 0015 4534 9308 є документом, отже сама накладна, як документ, є доказом, який містить відомості, що мають значення для кримінального провадження, та повинна бути долучена до матеріалів справи як доказ. Арешт як захід забезпечення доказу може застосовуватися до майна, а не до документів, які не є матеріальними об`єктами.

Слідчий суддя зауважує, що після вилучення з місця події документа, який в подальшому визнаний речовим доказом, тобто документа, який містить відомості про обставини вчиненого злочину, та приєднання його до кримінального провадження особи позбавлені можливості відчужувати, розпоряджатись та користуватись цим документом, який долучений до кримінального провадження, до вирішення питання в порядку, визначеному ст.100 КПК України, що виключає необхідність накладати заборону на відчуження, розпорядження та користування документом.

Керуючись ст.ст. 132, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ухвалила:

Клопотання слідчого ВРЗСГСД СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000031 від 06.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 307 КК України про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на: зіп-пакет у якому знаходяться капсули (таблетки) білого кольору невідомого походження із сипучою речовиною білого кольору в середині, за зовнішніми ознаками схожою на наркотичну, заборонивши ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , відчужувати, розпоряджатись та користуватись вищевказаним майном.

У задоволенні клопотання про накладення арешту на експрес накладну № 59 0015 4534 9308 відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, обвинуваченому, їх захисникам, законним представникам, іншим власникам або володільцям майна, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково до слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим ВРЗСГСД СВ Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_7