Номер провадження: 11-сс/813/112/26
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретарів судового засідання ОСОБА_5 к,

прокурора ОСОБА_6

представників власника майна адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2025 року про відмову в задоволенні клопотання арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні клопотання старшого детектива Підрозділу ТУ БЕБ в Одеській області ОСОБА_9 про накладення арешту на документи та інше майно, які вилучені під час проведення огляду 01.04.2025 року офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376.

Відмовляючи у задоволенні клопотання детектива, слідчий суддя зазначила, що в клопотанні відсутнє належне обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а саме детективом БЕБ не було обґрунтовано належним чином того, яке доказове значення має вилучена сільськогосподарська продукція та продукти її переробки, що містяться у контейнерах №№TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376, а також самі контейнери та вилучені товаро-супровідні документи, в межах даного кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, зокрема, не є зрозумілим, що може підтвердити або спростувати вилучене майно за обставин розслідуваного кримінального правопорушення.

Зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, та, в подальшому, доповнення до неї, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, посилаючись на наступне.

- слідчий суддя не приділив уваги тому, що є всі підстави вважати, що товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція та продукти її переробки) є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження;

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що вилучені документи, а саме: контракт № 2300704/к від 20.12.2023, приймальні акти № ARL00107039 від 02.12.2024, № ARL00106977 від 30.11.2024, № ARL00107059 від 03.12.2024 необхідні для проведення судових технічних, почеркознавчих та економічних експертиз, а також можуть бути використані під час допитів осіб;

- слідчим суддею не враховано, що 23.09.2025 року детективом було призначено експертизу матеріалів, речовин та виробів, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, та на вирішення якої поставлено питання стосовно природи речовини, її складу, відповідність характеристикам УКТ ЗЕД, відповідність вимогам ДСТУ. До завершення призначеної експертизи та отримання висновку є необхідність в збережені вказаних речових доказів;

- у разі встановлення внесення ТОВ «УКІВО» до документів, поданих для здійснення експорту сільськогосподарської продукції недостовірних відомостей щодо номенклатури товару, будуть вбачатись ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201-3 КК України. В такому разі вилучена сільськогосподарська продукція підлягатиме спеціальній конфіскації відповідно до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України.

На підставі викладеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання детектива про арешт майна у повному обсязі.

Позиції учасників судового розгляду

Прокурор підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представники власника майна заперечували проти задоволення апеляційної скарги, вважали ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіривши матеріали судової справи, апеляційний суд приходить до висновку про те, що ухвала слідчого судді в повній мірі відповідає вимогам закону, та є законною та обґрунтованою, з огляду на таке.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого/прокурора та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004р.).

У рішеннях ЄСПЛ у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції», «Малама проти Греції», «Україна-Тюмень проти України», «Спорронг та Льонрот проти Швеції» констатовано, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення першого пункту дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а другий пункт визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном через введення в дію «законів». Крім того, верховенство права, один із фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей Конвенції. Також суд нагадує, що втручання в право на мирне володіння майном повинно бути здійснено з дотриманням «справедливого балансу» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Зокрема, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, якої прагнуть досягти через вжиття будь-якого заходу для позбавлення особи її власності.

Під час розгляду апеляційної скарги, колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.ст. 132, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

За змістом ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

З аналізу мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання дотримався, виходячи з наступного.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ТУ БЕБ в Одеській області здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000003 від 14.03.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення з метою забезпечення можливої спеціальної конфіскації, збереження вилученого майна, яке має значення речових доказів просить накласти арешт на документи та інше майно, які вилучені під час проведення огляду 01.04.2025 року офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376

За версією сторони обвинувачення, відповідно до акту документальної позапланової перевірки ГУ ДПС в Одеській області службові особи ТОВ «УКІВО», у період 2025 року завищили заявлену суму бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2024 року у розмірі 802 615 грн.

Згідно акту № 8552/15-32-07-04-09/43914285 від 27.02.2025 Головного управління ДПС в Одеській області про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКІВО», щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що у товариства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 802 615 грн., заявленому по відображенню взаємовідносин із контрагентом ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОТИПОЖЕЖНИХ РОБІТ ДОБРОВІЛЬНОГО ПОЖЕЖНОГО ТОВАРИСТВА УКРАЇНИ ().

Згідно із даними додатку № 2 до податкової декларації з ПДВ за грудень 2024 року заявлено бюджетне відшкодування ПДВ у сумі 802 615 грн. по взаємовідносинам із контрагентом ОДЕСЬКЕ ОБЛАСНЕ СПЕЦІАЛІЗОВАНЕ РЕМОНТНО-БУДІВЕЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО ПРОТИПОЖЕЖНИХ РОБІТ ДОБРОВІЛЬНОГО ПОЖЕЖНОГО ТОВАРИСТВА УКРАЇНИ по придбанню вогнезахисної обробки металевих конструкцій у грудні 2020 року.

При цьому формування податкового кредиту по відповідним взаємовідносинам відображено лише у сумі 62 071,59 грн. Відхилення складає 740 543 грн.

Крім цього органом досудового розслідування встановлено, що посадові особи ТОВ «УКІВО» (, зареєстроване за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, буд. 1- А/8) ймовірно здійснюють ризикові операції із закупівлі сільськогосподарської продукції та їх подальшої реалізації за кордон України. Проведеним аналізом встановлено, що згідно документів, поданих до оформлення митного контролю, експортована сільськогосподарська продукція (олія соняшникова, нехарчова суміш) придбано на території України.

Підприємством ТОВ «УКІВО» (код за ) до митних органів подано митні декларації типу ЕК 10 АА № 24UA82U7 та № 24UA88U9 щодо вивезення нехарчової соняшникової олії в контейнерах TGCU0127099 та MSDU1726678, які знаходяться у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» ().

Проведеним аналізом встановлено, що згідно документів, поданих до оформлення митного контролю, експортована сільськогосподарська продукція (олія соняшникова, нехарчова суміш) придбана на території України.

Постачальником сільськогосподарської продукції, яка була експортована, згідно документів, поданих до оформлення митного контролю є ФОП ОСОБА_10 , ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 , ТОВ «СЕРВИСПОСТАЧ ПЛЮС», ТОВ «АГРОМАРКЕТ +», ФОП ОСОБА_14 . Проведеним аналізом встановлено, що ФОП ОСОБА_10 РНОКПП НОМЕР_1 , ФОП ОСОБА_11 РНОКПП НОМЕР_2 , ФОП ОСОБА_12 РНОКПП НОМЕР_3 , ФОП ОСОБА_13 РНОКПП НОМЕР_4 , ТОВ «СЕРВИСПОСТАЧ ПЛЮС» код за , ТОВ «АГРОМАРКЕТ +» код за , ФОП ОСОБА_14 РНОКПП НОМЕР_5 не могло здійснити поставку сільськогосподарської продукції (нехарчова суміш, олія соняшникова) 12 в адресу ТОВ «УКІВО» код за для подальшої реалізації (експорт) у зв`язку із відсутністю реєстрації податкових накладних на придбання сільськогосподарської продукції від вищевказаних контрагентів постачальників, неможливістю її вирощення та поставки.

Проведеним аналітичним дослідженням, з використанням ІТС «Податковий блок», ЄРПН та СЕА ПДВ було встановлено, що ТОВ «УКІВО» код за у продовж 2023 - 2024 років, не придбавало на території України вищевказану продукцію.

Реєстрація податкових накладних на поставку сільськогосподарської продукції (олія соняшникова, нехарчова суміш, соняшник) в адресу ТОВ «УКІВО» код за відсутня. Здійснено аналіз можливого придбання ТОВ «УКІВО» код за товарів у неплатників податків.

В ході проведення аналітичного дослідження, з використанням інформації, що міститься ІТС «Податковий блок», ЄРПН та СЕА ПДВ встановлено, що у продовж 2023-2024 років ТОВ "УКІВО" код за не здійснювало придбання продукції у неплатників податків. (п.10.4 Декларації з податку на додану вартість з нульовими показниками).

У підписаних службовими особами та поданих протягом 2024 2025 років до контролюючого податкового органу податкових деклараціях з податку на додану вартість у п.10.4 стоїть показник 0. Вказане свідчить про відсутність будь яких фінансово-господарських взаємовідносин з фізичними особами та спростовує закупівлю в останніх товарів, у тому числі олії.

Також, отримано лист № 103 від 19.03.2025 року щодо розташування на території терміналу Дочірнього підприємства «Контейнерний Термінал Одеса» компанії «Ейч Ейч Ел Ей Інтернешнл Гмбх» контейнерів з сільськогосподарською продукцією та продуктами їх переробки, експортером яких виступає ТОВ «УКІВО» (). За даними оператора терміналу на території терміналу перебувають наступні контейнери, вантажовласником яких заявлено ТОВ «УКІВО»: TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU 3077376.

Так, 01.04.2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 26.03.2025 року проведено огляд офісних приміщень, адміністративних будівель та складських споруд, зернових терміналів, а також іншого володіння осіб, розташованих у зоні митного контролю на території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного оформлення № 3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛ ОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧ ЕЛ ЕЙ ІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ» () де зберігається сільськогосподарська продукція та продукти її переробки ТОВ «УКІВО» (код за ) у контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376 ході якого виявлено та вилучено:

Контейнер № TGCU0127099 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 695 кг;

Контейнер № MSDU1726678 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 500 кг;

Контейнер № DFSU3077376 в якому міститься олія, нехарчова суміш в кількості 23 555 кг;

Контракт № 2300704/к від 20.12.2023 на 21 арк.;

Приймальний акт № ARL00107039 від 02.12.2024 на 1 арк.;

Приймальний акт № ARL00106977 від 30.11.2024 на 1 арк.;

Приймальний акт № ARL00107059 від 03.12.2024 на 1 арк.;

Обґрунтовуючи клопотання про накладення арешту, як і доводи апеляційної скарги, детектив та прокурор посилаються на те, що вилучені документи, товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція та продукти її переробки) є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, оскільки відповідають вимогам ст. 98 КПК України та можуть бути предметами експертного дослідження, за допомогою яких є можливість встановити усі обставини вчиненого злочину, встановити реальні об`єми придбаної і реалізованої продукції, та придбаної і реалізованої за готівку, і інших відомостей, які мають значення для досягнення мети досудового розслідування та встановлення усіх необхідних відомостей, тому інформація яка на них міститься підтверджує вчинення службовими особами підприємства та іншими особами умисних дій направлених на ухилення від сплати податків. Виявлені та вилучені в ході огляду документи, товарно-матеріальні цінності (сільськогосподарська продукція та продукти її переробки) є знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.

Виявлена, описана продукція, на думку слідства є не облікованою продукцією згідно чинного законодавства та можливо була закуплена і реалізовувалась службовими особами в ході здійснення фінансово-господарської діяльності за готівкові кошти, або була безоплатно отримана, що призводить до несплати податків до державного бюджету, а також незаконного відшкодування податку на додану вартість.

Також, виявлені товарно-матеріальні цінності можуть забезпечити відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також підлягати конфіскації майна як виду покарання.

Вилучені документи, а саме: контракт № 2300704/к від 20.12.2023, приймальні акти № ARL00107039 від 02.12.2024, № ARL00106977 від 30.11.2024, № ARL00107059 від 03.12.2024 необхідні для проведення судових технічних, почеркознавчих та економічних експертиз, а також можуть бути використані під час допитів осіб.

Також прокурор зазначив, що на підставі постанови детектива від 02.04.2025 року вилучене було визнано детективом речовими доказами в рамках кримінального провадження.

За версією сторони обвинувачення, є достатні підстави вважати, що вищевказані виявлені та вилучені товарно-матеріальні цінності мають значення речових доказів, зберегли на собі слідову інформацію про обставини скоєння кримінальних правопорушень та слугуватимуть доказами для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні.

Щодо твердження прокурора про те, що у разі встановлення внесення ТОВ «УКІВО» до документів, поданих для здійснення експорту сільськогосподарської продукції недостовірних відомостей щодо номенклатури товару, будуть вбачатись ознаки вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 201-3 КК України та в такому разі вилучена сільськогосподарська продукція підлягатиме спеціальній конфіскації відповідно до вимог ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, колегія суддів визнає їх передчасними, оскільки на момент апеляційного розгляду за даною кваліфікацію досудове розслідування не здійснюється.

Натомість, згідно матеріалів судової справи, досудове розслідування зазначеного кримінального провадження здійснюється за ознаками закінченого замаху на вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, диспозиція якого передбачає кримінальну відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, якщо вони вчинені у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Відповідальність за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України не передбачає такого виду покарання як конфіскація.

При цьому, на підставі аналізу клопотання детектива БЕБ про арешт майна та долучених до нього матеріалів вбачається, що в межах досудового розслідування кримінального провадження №0000003 органом досудового розслідування здійснюється перевірка ймовірного завищення службовими особами ТОВ «УКІВО» в період 2025 року заявленої суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку за грудень 2024 року в розмірі 802 615 грн.

Також, у клопотанні детектив посилається на те, що згідно акту №8552/15-32-07-04-09/43914285 від 27.02.2025 ГУ ДПС в Одеській області про результати документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «УКІВО» щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за грудень 2024 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, встановлено, що у товариства відсутнє право на отримання бюджетного відшкодування у розмірі 802 615 грн., а також встановлена відсутність будь-яких фінансово-господарських взаємовідносин ТОВ «УКІВО» з фізичними особами (з огляду на відсутність реєстрації податкових накладних на придбання сільськогосподарської продукції), що спростовує факт закупівлі в останніх товарів, в тому числі олії.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку про те що, незважаючи на внесення відомостей до ЄРДР стосовно можливого вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України (привласнення чи розтрата чужого майна), фактично органом досудового розслідування перевіряється можливе ухилення службових осіб ТОВ «УКІВО» від сплати податків, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

В обґрунтування зазначених обставин матеріали кримінального провадження містять відповідні запити детектива БЕБ до контрагентів ТОВ «УКІВО» стосовно наявності між товариством та відповідними суб`єктами господарської діяльності фактичних фінансово-господарських операцій а також податкові декларації товариства з податку на додану вартість.

За встановлених обставин, слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку про те, що в клопотанні детектив БЕБ не наводить достатніх підстав для накладення арешту на продукти переробки сільськогосподарської продукції, а також документи, вилучені 01.04.2025 року під час проведення огляду території ДП «Одеський морський торговельний порт» в пункті пропуску «Одеський морський торговельний порт», відділу митного формлення №3 митного поста «Одеса порт» та ДП «КОНТЕЙНЕРНИЙ ТЕРМІНАЛОДЕСА» КОМПАНІЇ «ЕЙЧ ЕЙЧЕЛ ЕЙІНТЕРНЕШНЛ ГМБХ», зокрема, не обґрунтовує наявності зв`язку такого майна із обставинами вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України, досудове розслідування за ознаками якого здійснюється в межах даного кримінального провадження.

Також встановлено, що сільськогосподарська продукція нехарчова олія соняшникова, яка знаходиться в контейнерах TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU 3077376, раніше вже вилучалась детективами ТУ БЕБ в Одеській області в межах іншого кримінального провадження №0000071 за ознаками вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 212, ч. 2 ст. 205-1, ч. 1 ст. 364 КК України та в подальшому на неї був накладений арешт ухвалою слідчого судді від 25.12.2024, проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 10.03.2025 року зазначена ухвала слідчого судді була скасована та було відмовлено в задоволенні клопотання детектива про накладення арешту на майно (справа №947/15588/24, провадження №11-сс/813/252/25).

Водночас, сам по собі факт наявності в матеріалах кримінального провадження № 0000003 постанови детектива про визнання вилученого майна речовими доказами не може автоматично свідчити про відповідність таких речей критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя обґрунтовано звернув увагу, що аналогічні клопотання сторони обвинувачення з вищевикладених обставин неодноразово було повернуто прокурору для усунення недоліків, проте сторона обвинувачення фактично проігнорувала мотиви їх повернення та знову звернулись з не вмотивованим повністю ідентичним клопотанням та без долучення відповідних доказів.

При цьому, формальна позиція сторони обвинувачення, яка відобразилася у посиланні на те, що існують безспірні підстави та підозри що вилучене майно є доказом злочину, було знаряддям вчинення кримінально протиправних дій, зберігає на собі інформацію, що має важливе доказовезначення, містить відомості які можуть бути використані як докази факту та обставин що встановлюються під час кримінального провадження (клопотання, а.с. 5-6) нічим не підтверджена та може свідчити про те, що стороною обвинувачення вживалися хоча б якісь додаткові процесуальні дії для підтвердження доказового значення вилученого майна.

Водночас, детективом БЕБ не було обґрунтовано належним чином того, яке доказове значення має вилучена сільськогосподарська продукція та продукти її переробки, що містяться у контейнерах №№TGCU0127099, MSDU1726678 та DFSU3077376, а також самі контейнери та вилучені товарно-супровідні документи, в межах даного кримінального провадження за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України, зокрема, не є зрозумілим, що може підтвердити або спростувати вилучене майно за обставин розслідуваного кримінального правопорушення.

Призначення 23.09.2025 року детективом експертизу матеріалів, речовин та виробів, не спростовує вказаних вище правильних висновків слідчого судді, оскільки досудове розслідування к/п №0000003 триває з 14.03.2025 року, сільськогосподарська продукція була вилучена в квітні 2025 року, жодній особі до теперішнього часу не було повідомлено про підозру у вчиненні будь-якого кримінального правопорушення, в тому числі, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 191 КК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя прийшов обґрунтованого висновку про те, що органом досудового розслідування не було доведено того, що вилучена сільськогосподарська продукція нехарчова олія соняшникова, загальною вагою 77 310 кг, експортером якої являється ТОВ «УКІВО», відповідає встановленим законом критеріям речових доказів у зазначеному кримінального провадження №0000003, зокрема, зберегло на собі сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані для доведення будь-яких фактів чи обставин кримінального провадження, або є предметом, об`єктом кримінально-протиправних дій з приводу умисного ухилення від сплати податків, підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фізичних осіб-підприємців, зловживання владою або службовим становищем.

Крім того, з моменту вилучення майна в органу досудового розслідування було достатньо часу для здійснення всіх необхідних процесуальних дій, оскільки відповідно до положень п. 1.13 розділу І Інструкції про призначення та проведення судових експертиз, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012 року № 1950/5) строк проведення експертизи не повинен перевищувати 90 календарних днів, а у разі значного завантаження експерта установлюється більший розумний строк за письмовою домовленістю з органом, який призначив експертизу.

У зв`язку з чим є правильним висновок слідчого судді про формальність доводів клопотання без належного обґрунтування мети та підстави вжиття заходів забезпечення кримінального провадження арешту, натомість необґрунтоване накладення арешту майна може в подальшому потягнути за собою негативні наслідки для даного кримінального провадження та не буде слугувати його завданням, а також може порушити законні права власників та володільців майна.

Стороною обвинувачення не зазначено та не обґрунтовано, що вилучене в ході проведення огляду майно відповідає хоча б одному із критеріїв речових доказів в рамках кримінального провадження, відсутнє також обґрунтування необхідності накладення арешту на зазначене майно, що позбавляє можливості встановити відповідність вилученого майна категорії речових доказів. Детектив лише формально посилається на норми кримінального процесуального законодавства.

Сторона обвинувачення посилається на факти, доказів на підтвердження яких не долучено до матеріалів клопотання та не надано прокурором у судовому засіданні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не спростував цих висновків слідчого судді, з якими погоджується апеляційний суд.

Надані прокурором в судовому засіданні апеляційного суду додаткові пояснення не спростовують правильних висновків слідчого судді про необхідність відмови в задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та вважає а судове рішення законним та справедливим, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 171-174, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 27.11.2025 року про відмову в задоволенні клопотання арешт майна у кримінальному провадженні № 0000003 від 14.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 191 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4