Номер провадження № 1-кс/756/3460/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі слідчого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 6 Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002668, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

10.12.2025 до Оболонського районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого Оболонського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_4 , яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002668, про арешт майна. Клопотання погоджено прокурором Оболонської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 ..

У клопотанні слідчий просить накласти арешт на майно, підозрюваної ОСОБА_5 , а саме земельну ділянку площею 0.12 (га) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0.12 (га), з цільовим призначенням для колективного садівництва, за адресою: АДРЕСА_2 ; садовий будинок об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 77.7 (кв.м) та житловою площею 34.5(кв.м), за адресою: АДРЕСА_2 ; гараж, загальною площею 30.6 (кв.м), за адресою: м. Київ, «Троєщина» гаражно-будівельний кооператив (Деснянський район), гараж НОМЕР_4, адреса ГК: вул. Миколи Закревського, 28; нежилі приміщення з №1 по №14 загальною площею 209 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_4; квартиру АДРЕСА_5; квартиру №24, за адресою: АДРЕСА_6 та транспортний засіб (авто) марки KIA NIRO днз НОМЕР_3, (vin ТЗ: НОМЕР_1 ) сірого кольору відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.07.2024 року, з метою необхідності забезпечення цивільних позовів, що подані в рамках кримінального провадження №0002668 від 19.07.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України, потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтересах малолітніх дітей із статусом діти-сироти - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до ОСОБА_5 (цивільний відповідач), загальна сума яких складає 15000000 (п`ятнадцять мільйонів) гривень, враховуючи пріоритет захисту прав та інтересів дитини.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що, в ході проведення досудового розслідування встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5, у КНП "Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини", що за адресою: м. Київ, пр-т Володимира Івасюка, 16, в результаті неналежного виконання професійних обов`язків медичним працівником вказаної установи ОСОБА_5 , після пологів померла ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_5 , обіймаючи посаду лікаря акушера-гінеколога, акушерського відділення у КНП «Київському міському центрі репродуктивної та перинатальної медицини», що за адресою: м. Київ, пр. Володимира Івасюка, 16, будучи медичним працівником зі спеціальною освітою, яка зобов`язана надавати своєчасну та кваліфіковану медичну й лікарську допомогу, неналежно виконала свої професійні обов`язки внаслідок недбалого до них ставлення, що спричинило тяжкі наслідки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у вигляді смерті останньої,

Враховуючи вище зазначене, в умовах КНП «Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини», ОСОБА_5 обіймаючи посаду лікаря акушера-гінеколога, маючи усі наявні умови та можливості для діагностики та проведення необхідних аналізів пацієнтів, володіючи достатнім кваліфікаційним рівнем, того дня, ІНФОРМАЦІЯ_6, недостатньо відобразивши дані про кратність спостереження в пізньому післяпологовому періоді, не оцінивши наявні фактори ризики пологової травми, порушуючи вимоги чинного законодавства, зокрема вимоги ст. ст. 6, 58, 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» №2801-ХІІ від 19.11.1992, наказу МОЗ України «Про затвердження клінічних протоколів з акушерської та гінекологічної допомоги «Позаматкова вагітність» №676 від 31.12.2004, 2.1.2., 2.1.3., 2.1.4., 2.1.5., 2.1.6., 2.1.7., 2.1.8., 1.1.11. Посадової інструкції лікаря-акушера-гінеколога, п. 3 Розділу професіонали в галузі лікувальної справи Довідника кваліфікаційних характеристик професій працівників, ВИПУСК 78 Охорона здоров`я, затвердженої наказом МОЗ України №117 від 29.03.2002, неналежно виконала свої професійні обов`язки через недбале до них ставлення, що потягнуло за собою суттєві дефекти у наданні медичної допомоги ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а саме: під час пологів за антенатальної загибелі плода не було виконано плодоруйнівної операції, враховуючи те, що у ОСОБА_9 мали місце швидкі пологи (тривалість I та II періодів пологів 3 год. 15 хв.), які самі по собі підвищують ризик травматизації пологових шляхів породілі, при цьому, було відсутнє спостереження за станом ОСОБА_9 в період з моменту народження мертвої дитини ІНФОРМАЦІЯ_5 о 23 год. 45 хв., по 04 год. 35 хв., ІНФОРМАЦІЯ_6, коли остання була вже в агональному стані.

Таким чином, між дефектами в наданні медичної допомоги ОСОБА_9 в умовах КНП «Київського міського центру репродуктивної та перинатальної медицини» та настанням її смерті є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

Орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в у неналежному виконанні медичним працівником своїх професійних обов`язків внаслідок недбалого до них ставлення, якщо це спричинило тяжкі наслідки для хворого (у вигляді смерті пацієнта), тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 являється власником вказаного в клопотанні нерухомого та рухомого майна.

Під час досудового розслідування з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, 08.12.2025 до Оболонського УП ГУНП у м. Києві надійшов цивільний позов від потерпілого ОСОБА_6 (цивільний позивач) в інтересах малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до ОСОБА_5 (цивільний відповідач), загальна сума якого складає 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень, а також цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 (цивільний позивач) в інтересах малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 до ОСОБА_5 (цивільний відповідач), загальна сума якого складає 7500000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч нуль копійок) гривень.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідча ОСОБА_4 клопотання підтримали, підтвердили доводи, викладені у клопотанні на його обґрунтування, просили клопотання задовольнити у повному обсязі.

Слідчий у клопотанні просив проводити розгляд за відсутності особи, у володінні якої перебувають речі та документи, у зв`язку з чим, судом ця особа в судове засіданні не викликалась. Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України слідчий суддя може розглянути клопотання без виклику власника майна, якщо це необхідно для забезпечення арешту та існують ризики відчуження чи знищення майна. Верховний Суд у своїх ухвалах неодноразово підкреслював, що неповідомлення є допустимим та необхідним, якщо завчасне інформування власника майна може спричинити: - приховування майна, - переоформлення активів, - зняття коштів з рахунків, - будь-які інші дії, які перешкоджають накладенню арешту. У зв`язку з викладеним, з метою запобігання відчуженню, приховуванню або знищенню майна, що може бути використане для забезпечення цивільного позову потерпілих, та враховуючи наявність реальних ризиків ухилення підозрюваного від виконання майнових зобов`язань, клопотання підлягає розгляду без повідомлення власника майна відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України. Повідомлення підозрюваного створить загрозу втрати майна як джерела відшкодування шкоди, чим буде унеможливлено виконання рішень суду та позбавлено малолітніх потерпілих можливості на отримання компенсації.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий та прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, органом досудового розслідування, яким є Оболонське управління поліції ГУНП у місті Києві, здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, яке внесено 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002668. Процесуальне керівництво здійснює Оболонська окружна прокуратура міста Києва. Кримінальне провадження зареєстроване за фактом того, що ІНФОРМАЦІЯ_5, у КНП "Київський міський центр репродуктивної та перинатальної медицини", що за адресою: м. Київ, просп. Володимира Івасюка, 16, в результаті неналежного виконання професійних обов`язків медичним працівником вказаної установи ОСОБА_5 , після пологів померла ОСОБА_9 ..

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно встановлено, що підозрювана ОСОБА_5 являється власником земельної ділянки площею 0.12 (га) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: АДРЕСА_1 , земельної ділянки площею 0.12 (га), з цільовим призначенням для колективного садівництва, за адресою: АДРЕСА_2 , садового будинку, об`єкту житлової нерухомості, загальною площею 77.7 (кв.м) та житловою площею 34.5(кв.м), за адресою: АДРЕСА_2 , гараж, загальною площею 30.6 (кв.м), за адресою: м. Київ, «Троєщина» гаражно-будівельний кооператив (Деснянський район), гараж НОМЕР_4, адреса ГК: вул. Миколи Закревського, 28, нежилих приміщень з №1 по №14 загальною площею 209 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_4, квартири АДРЕСА_5, квартири №24, за адресою: АДРЕСА_6 , а також власником транспортного засобу (авто) марки KIA NIRO днз НОМЕР_3 , (vin ТЗ: НОМЕР_1 ), відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.07.2024 року.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Водночас, відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У відповідності до частин 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до пунктів 1-3 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Наразі орган досудового розслідування вважає що існує правова підстава для накладення арешту на майно, а саме з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Згідно із частиною шостою статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

В рамках кримінального провадження 08.12.2025 заявлено цивільні позови потерпілим ОСОБА_6 , (цивільний позивач) в інтересах малолітнього ОСОБА_7 та малолітньої ОСОБА_8 до ОСОБА_5 , (цивільний відповідач), загальна сума якого складає 15 млн. грн.

Як убачається із клопотання про накладення арешту на майно та матеріалів доданих в його обґрунтування, слідчим обґрунтована необхідність арешту вказаного у клопотанні майна, зокрема, вказано перелік і види майна, що належить арештувати та надано документи, які підтверджують право власності на майно.

Так, в силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Згідно із частиною першою статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Частиною другою цієї статті визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб (частина четверта статті 173 КПК України).

Отже, ураховуючи викладене, на думку суду, клопотання слідчого, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002668, про арешт майна слід задовольнити, заборонивши відчуження підозрюваній вказаного вище майна.

Керуючись ст. 7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, яке подане в рамках кримінального провадження, внесеного 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002668, про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні, внесеного 19.07.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002668, на земельну ділянку площею 0.12 (га) з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарські будівлі та споруди, за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку площею 0.12 (га), з цільовим призначенням для колективного садівництва, за адресою: АДРЕСА_2 ;

- садовий будинок, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 77.7 (кв.м) та житловою площею 34.5(кв.м), за адресою: АДРЕСА_2 ;

- гараж номер НОМЕР_4, загальною площею 30.6 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_3 ;

- нежилі приміщення з №1 по №14 (група приміщень №81а), загальною площею 209 (кв.м), за адресою: АДРЕСА_4;

- квартиру АДРЕСА_5,

-квартиру №24, за адресою: АДРЕСА_6;

- транспортний засіб (авто) марки KIA NIRO днз НОМЕР_3, (vin ТЗ: НОМЕР_1 ) сірого кольору, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 04.07.2024 року,

яке належить на праві власності ОСОБА_5 , шляхом заборони відчуження вказаного майна будь-яким особам і будь-яким чином.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали надати прокурору та власнику майна.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1