Справа № 183/944/25
№ 1-кп/183/1471/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2025 року м. Самар

Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Самар в залі Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області кримінальне провадження, відомості по якому внесені 13 грудня 2024 року до ЄРДР за № 0005107, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Гуково Ростовської області, РФ, з середньо-спеціальною освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді сержант резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «сержант», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, в Україні з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на 30 діб - до 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року введений воєнний стан.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року до 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 30 діб - з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року до 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 22 травня 2022 року № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року до 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 15 серпня 2022 року № 2500-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року до 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року до 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 лютого 2023 року № 58/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»» від 07 лютого 2023 року № 2915-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року до 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01 травня 2023 року № 254/2023 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні»», від 02 травня 2023 року № 3057-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року до 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26 липня 2023 року № 451/2023, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 27 липня 2023 року № 3275-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року до 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року.

Указом Президента України від 6 листопада 2023 року № 734/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08.11.2023 №3429-IX продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Указом від 6 листопада 2023 року №734/2023, затвердженим Законом України від 8 листопада 2023 року №3429-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року на 90 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 05 лютого 2024 року № 49/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 06 лютого 2024 року № 3564-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 лютого 2024 року строком на 90 діб, тобто до 13 травня 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року № 271/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08 травня 2024 року №3684-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб до 11 серпня 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06 травня 2024 року № 271/2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в України» від 08 травня 2024 року №3684-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 14 травня 2024 року строком на 90 діб до 11 серпня 2024 року.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 469/2024, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 23.07.2024 № 3891-ІХ, строк дії воєнного стану в Україні продовжено на 90 діб - з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року до 05 години 30 хвилин 09 листопада 2024 року.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 339 від 23.11.2024 року ОСОБА_3 призначено на посаду сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 та зараховано до списків особового складу частини та на всі види забезпечення.

Таким чином, сержант ОСОБА_3 , в розумінні вимог ст. ст. 18, 19, 22, 401, диспозиції ст. 402 КК України, є військовослужбовцем, тобто суб`єктом вказаного злочину та останньому було достеменно відомо про несення військової служби у час воєнного стану.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Згідно з ч. 2 ст. 5 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звання «майор» належить до старшого офіцерського складу, звання «солдат» належить до рядового складу.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що майор за своїм військовим званням є начальником для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу.

Також, відповідно до ст.ст. 58, 101 Статуту Командир батальйону (корабля 3 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову та мобілізаційну готовність батальйону (корабля), успішне виконання батальйоном (кораблем) бойових завдань, за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу, за внутрішній порядок, за стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального та інших матеріальних засобів батальйону (корабля) і законність їх витрачання, за організацію і стан пожежної безпеки батальйону. Командир батальйону (корабля 3 рангу) підпорядковується командирові бригади і є прямим начальником усього особового складу батальйону (корабля).

Відповідно до ст.111 Статуту Командир роти (корабля 4 рангу) в мирний і воєнний час відповідає за бойову готовність роти (корабля), за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу роти (корабля), за підтримання внутрішнього порядку і додержання заходів пожежної безпеки в роті (на кораблі), за стан і збереження озброєння, боєприпасів, техніки та іншого майна роти (корабля), за успішне виконання ротою (кораблем) бойових завдань, за ведення ротного (корабельного) господарства.

Таким чином, командир роти резерву військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 по відношенню до сержанта резерву взводу резерву сержантського складу роти резерву сержантського складу військової частини НОМЕР_1 сержанта ОСОБА_3 є прямим начальником за своїм службовим становищем та за військовим званням, а останній його підлеглим.

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Більше того, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк. Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

Окрім вищевказаного, згідно ст.ст. 125, 126 Статуту командир відділення в мирний і воєнний час відповідає за успішне виконання відділенням завдань за призначенням, навчання і виховання військовослужбовців відділення, їх військову дисципліну, морально-психологічний стан; підтримувати бойову готовність особового складу, озброєння і техніку відділення; постійно працювати над удосконаленням особистого стилю роботи, бути взірцем для особового складу відділення щодо виконання службових обов`язків.

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу сержант ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення в умовах воєнного стану, військовий злочин за наступних обставин.

Так, на вимоги виконання бойового розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 11.05.2024 №7038, розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України від 08.05.2024 №6837, розпорядження начальника штабу - заступника командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 04.06.2024 №3649, розпорядження Головнокомандувача Збройних Сил України щодо організації роботи по поверненню військовослужбовців, які самовільно залишили військову частину або місце служби, вчинили дезертирство та виявили бажання продовжити військову службу у Збройних Силах України сержанта ОСОБА_3 було зараховано з 19.11.2024 до тимчасового особового складу військової частини НОМЕР_1 .

13 грудня 2024 року, приблизно о 17 год. 28 хв., перебуваючи у місці постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , біля АДРЕСА_2 , відкрито відмовився виконати наказ №478-рс від 11.12.2023 командира військової частини НОМЕР_1 , який йому був доведений командиром роти резерву військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_6 , щодо вибуття 13.12.2024 року для подальшого проходження військової служби у військову частину НОМЕР_2 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які лягли в основу обвинувачення, в скоєному розкаявся.

В судовому засіданні були досліджені письмові докази вини обвинуваченого ОСОБА_3 , а саме:

- витяг з кримінального провадження, відомості по якому внесені 13.12.2024 року до ЄРДР за №0005107, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України

(а.п. 59);

- рапорт щодо внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13.12.2024

(а.п. 60);

- повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 13.12.2024

(а.п. 61-62);

- повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення від 01.01.2025

(а.п. 63-65);

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 13.12.2024 року за №361 про вибування для подальшого проходження до іншої частини сержанта ОСОБА_3

(а.п. 66);

- медична характеристика солдата в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_3

(а.п. 67);

- довідка військово-лікарської комісії сержанта ОСОБА_3

(а.п. 68);

- витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 08.07.2023 року за №11 про прийняття посади та виконання службових обов`язків старшого лейтенанта ОСОБА_6

(а.п. 69);

- витяг із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.11.2023 року за №339 про прийняття та виконання службових обов`язків сержанта ОСОБА_3

(а.п. 70);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про призначення службового розслідування від 14.12.2024 за №574

(а.п. 74-72);

- копія документів службового розслідування за фактом непокори, тобто відкритої відмови виконання наказу сержанта ОСОБА_7

(а.п. 73-97);

- копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) про результати службового розслідування від 31.12.2024 за №343

(а.п. 98-100);

- копія військового квитка ОСОБА_7

(а.п. 108-110);

- протокол проведення слідчого експерименту від 14.09.2024 року з додатком за участю свідка ОСОБА_6

(а.п. 113-115);

- постанова від 16.01.2025 року про зняття копії відеозапису доведення наказу військовослужбовцю ОСОБА_7 від 13.12.2024 року

(а.п. 116);

- протокол зняття показань відеозапису від 16.01.2025 року та опис до нього

(а.п. 117,118);

- протокол огляду від 17.01.2025 року, об`єктом якого є DVD-R диск об`ємом 4,7 GB, а саме перегляд відеозапису події, які мали місце 13.12.2024 року, а саме наказу військовослужбовцю ОСОБА_7 , який визнано та долучено в якості речового доказу по даному кримінальному провадженню

(а.п. 119, 120-121,122-123).

Дослідивши наведені докази, суд вважає, що вони є належними та допустимими, оскільки вони кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України.

Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_3 встановленою та доведеною, а його дії підлягають кваліфікації за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконувати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання

ОСОБА_3 відповідно до ст.ст. 50-52 КК України, суд обставин, які обтяжують покарання, визначених ст. 67 КК України, не встановив.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визначених ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття.

Санкція ч. 4 ст. 402 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Також суд враховує, що ОСОБА_3 військовослужбовець, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.п.124,125), бажає продовжувати проходити військову службу.

З урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідків, а також обраної позиції обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді максимального строку позбавлення волі, передбачених санкцією зазначених статей, буде занадто суворим, а призначення мінімального покарання, яке обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, належним чином сприятиме виправленню обвинуваченого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 349, 368, 370 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі, строком на 5 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання з 13.12.2024 року.

Зарахувати обвинуваченому ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з моменту затримання, а саме з 13.12.2024 року по 13.10.2025 року включно, із розрахунку 1 день тримання під вартою за 1 день позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ОСОБА_3 залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- DVD-R диск об`ємом 4,7 GB - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_3 , який тримається під вартою, в той же строк та в той же порядок, після отримання копії вироку.

Суддя ОСОБА_1