Провадження № 1-кс/686/365/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 січня 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю представника скаржника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду скаргу ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000058, відомості у якому внесено до ЄРДР 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із скаргою на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000058, відомості у якому внесено до ЄРДР 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування доводів скарги зазначив, що оскаржувана ним постанова слідчого, якою було закрито кримінальне провадження № 0000058, є передчасною та підлягає скасуванню.

Вказує, що вихідні дані, які були використані для проведення інженерно-транспортної експертизи, слідчий отримав не з безспірних та неперевірених джерел, а на підставі слідчих дій, які викликають сумнів в точності їх отримання, зокрема отримані в ході проведення слідчого експерименту із водієм ОСОБА_6 , який було фактично проведено через 5 міс. після події та за суттєво інших умов. Висновки експерта базуються на таких вихідних даних: швидкість руху автомобіля під керуванням ОСОБА_6 50 км./год., загальна видимість елементів дороги з місця водія 28 м., відстань для об`єктивного виявлення перешкоди з місця водія - 13.9 м. Проте, не відображено можливості чіткого виявлення перешкоди між позначками 1 та 2, відстань між якими становила 13,9 м. (визначена у ході слідчого експерименту відстань, яку автомобіль «Opel Combo» долав за 1 сек. при швидкості 50 км/год.).

Уважає, що слідчим не було вжито всіх заходів для визначення точного місця появи в полі зору водія пішохода та видимості елементів проїзної частини, що є важливим для встановлення обставин, які підлягають доказуванню, могло бути з`ясовано шляхом проведення повторного слідчого експерименту з ОСОБА_6 та могло вплинути на результати проведених у справі судових інженерно-транспортних експертиз дослідження обставин та механізму ДТП.

Також звертає увагу, що слідчим не надано оцінки в частині дотримання ОСОБА_6 п. 12.2 ПДР, оскільки питання, з якою швидкістю, зважаючи на темну пору доби, мала б рухатися водій ОСОБА_6 для забезпечення технічної можливості уникнення наїзду на потерпілого, залишилося не дослідженим.

Зазначає, що із відеозапису обставин ДТП, зафіксованого на відеокамеру, слідує, що освітлення світлом фар автомобіля силуету сидячого на проїзній частині з витягнутою рукою потерпілого має місце з 17.54.26 год. до 17.54.32 год., коли безпосередньо відбувся наїзд на нього автомобілем під керуванням ОСОБА_6 . Вказана обставина мала б бути врахованою при визначенні як меж видимості дороги, так і відстані для об`єктивного виявлення перешкоди з місця водія, однак цього зроблено не було.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав, наполягав на її задоволенні. Вказав, що у межах кримінального провадження слід провести повторний слідчий експеримент за умов, максимально наближених до тих, за яких відбулася ДТП та отримані у ході його проведення вихідні дані слід покласти у вихідні дані для експертного дослідження. Враховуючи, що оскільки вихідні дані для проведення експертиз є неточними, то здобуті висновки є сумнівними.

Слідчий у судовому засіданні із розгляду скарги, яке проводилося 06.01.2021 проти задоволення скарги заперечив. Пояснив, що у ході проведення слідчого експерименту слід дотримуватися умов, наближених до тих, за яких відбулася ДТП, зокрема стан дорожнього покриття та пора доби має відповідати тим, які існували під час ДТП, що і було зроблено, оскільки як і під час ДТП 29.01.2025, так і під час слідчого експерименту була темна пора доби та сухе дорожнє покриття. Було з`ясовано, що на відстані 27,8 м., яка відповідає у протоколі умовній позначці «2», проглядається лише тінь, а людину (пішохода) видно лише із відстані 13,9 м., що відповідає позначці «1» протоколу. Експертним шляхом в результаті проведення судової інженерно-транспортної експертизи від 19.05.2025 встановлено, що зупиночний шлях автомобіля марки «Opel Combo» під керуванням ОСОБА_6 становив 51,5 м., а тому водій не мала технічної можливості в заданій дорожній ситуації та дорожніх умовах зупинити керований нею автомобіль до місця наїзду та уникнути ДТП, а тому посилання скаржника на не з`ясування можливості чіткого виявлення перешкоди між позначками 1 та 2, відстань між якими становила 13,9 м не є суттєвими, оскільки гальмування автомобіля і у даному випадку (на відстані 27,8 м.) відбулося лише б після наїзду на потерпілого. А тому, враховуючи висновки додатково проведених експертиз, потреби у проведенні повторного слідчого експерименту у даному випадку немає. Звернув увагу, що ним було проведено усі слідчі дії, про необхідність яких вказувалося у попередніх судових рішеннях про скасування постанов про закриття кримінального провадження, зокрема проведено фототехнічну експертизу щодо дослідження відеофайлу, на якому зафіксовано обставини вчинення ДТП, запис якого здійснювався камерою відеоспостереження, встановленою на території приватного домогосподарства № 13 по вул. Молодіжна у с. Білогородка, у результаті якої з`ясовано, що швидкість автомобіля під керуванням ОСОБА_6 була в межах 36-54 км./год., що відповідає показанням ОСОБА_6 щодо швидкості руху 50 км./год. Вжито заходів для допиту свідка ОСОБА_7 , який відмовився надати будь-які показання, однак у зв`язку із тим, що обставини ДТП були зафіксовані на відеокамеру, а у подальшому проведено фототехнічну експертизу відповідного відеофайлу, слідчий дійшов до висновку про достатність вихідних даних щодо обставин ДТП та проведення подальшого досудового розслідування.

У судове засідання 07.01.2026 слідчий не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши думку представника скаржника та слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000058, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження слід залишити в силі з наступних підстав.

Встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Хмельницькій області здійснювалось досудове розслідування кримінального провадження №0000058 від 29.01.2024, правова кваліфікація ч.2 ст.286 КК України.

Так, 29 січня 2024 року близько 18:00 години на автодорозі «H-02», поблизу с.Білогородка Шепетівського району, ОСОБА_6 , 1988 р.н., жителька смт.Білогір`я, керуючи автомобілем марки «Opel Combo», д.н.з. НОМЕР_1 , допустила наїзд на ОСОБА_5 , 1964 р.н., жителя с.Білогородка, який лежав на проїжджій частині дороги. Внаслідок ДТП ОСОБА_5 від отриманих травм помер на місці події.

За результатом досудового розслідування старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 складено постанову від 25 листопада 2025 року про закриття кримінального провадження №0000058, у зв`язку з відсутністю в діянні водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.304 КПК України скарга на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Ст. 22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 92 даного кодексу обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. На виконання даних вимог сторона обвинувачення в силу ст. 93 КПК України здійснює збирання доказів.

Виходячи зі змісту ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки всіх зібраних та перевірених доказів.

П. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України установлено, що кримінальне провадження закривається у разі, що встановлена відсутність у діянні складу кримінального правопорушення.

Ч. 3 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Таким чином, постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи.

Слідчий суддя, на якого КПК України покладає обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови. Зокрема, якщо кримінальне провадження за відсутністю в діях особи складу злочину, то слідчий суддя має звернути увагу на те, чи містить постанова детальний виклад усіх обставин, за яких заявник вважав, що особою вчинено злочин, та чи усі ці обставини перевірені та їм надана належна правова оцінка.

Досудове розслідування цього кримінального провадження проводилося за ознаками ч.2 ст. 286 КК України, диспозиція якої передбачає кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, включає три обов`язкові ознаки: діяння порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту; наслідки у вигляді заподіяння смерті потерпілому; причинний зв`язок між порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту і зазначеними у статті наслідками.

При виявленні причинного зв`язку необхідно враховувати як дії (бездіяльність) особи, яка керує транспортним засобом, так і неналежне (у тому числі невинне) поводження інших учасників руху, що також може виключити відповідальність водія.

Крім того, при вирішенні питання про причинний зв`язок ураховується наявність у водія технічної можливості уникнути шкідливого наслідку. Якщо такої можливості не було і встановлено, що аварійну ситуацію викликано не ним, то відповідальність водія виключається.

Указаний правовий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 24.03.2020 за результатом розгляду справи № 130/720/17, провадження № 51-2134 км 19.

Як слідує із постанови про закриття кримінального провадження, підставою його закриття стало те, що дотримуючись Правил дорожнього руху України, водій ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , не може нести відповідальності за допущенні останнім порушення п. 4.1, 4.4, 4.7, 4.14 (г) ПДР, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та її наслідками. ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці повинна була діяти та діяла відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 ПДР, виконавши які, не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , а тому у діянні ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Приймаючи зазначене рішення слідчий, з-поміж іншого, покликався на наступні здобуті докази: висновок судово- токсикологічної експертизи № 271 від 9.02.2024 по зразках крові ОСОБА_6 , відповідно до якого у зразках крові ОСОБА_6 алкоголю не виявлено; протокол огляду відеозапису, який здійснювався камерою відео спостереження, що встановлена на території приватного домогосподарства АДРЕСА_1 від 28.02.2024; протокол допиту свідка ОСОБА_8 від 30.01.2024; висновок № СЕ-19/123-24/1485-ІТ від 15.02.2025 за результатами проведення судової експертизи технічного стану автомобіля, відповідно до якого на момент огляду робоча гальмова система та рульове керування автомобіля марки «Opel Combo» НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та виконували конструктивні функції; протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 від 13.06.2024; висновок судової інженерно-транспортної експертизи № СЕ-19/123-24/7771-ІТ від 28.06.2024, згідно із яким у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувались, дії водія автомобіля марки «Opel Combo» ОСОБА_6 повинні регламентувались вимогами п. 12.2, 12.3 ПДР та у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «Opel Combo» ОСОБА_6 не мала технічної можливості запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом застосування екстренного гальмування, тобто шляхом виконання технічних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху, що свідчить про відсутність причинного зв`язку між фактичними діями водія ОСОБА_6 і настанням даної ДТП.

З`ясовано, що ухвалами слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 31.07.2024, 25.12.2024 та від 23.07.2025 уже скасовувалися попередні рішення слідчого (від 29.06.2024, від 27.09.2024, 30.05.2025) про закриття кримінального провадження у зв`язку із неповнотою досудового розслідування та після того слідчим було вжито усіх можливих слідчих та процесуальних дій, спрямованих на з`ясування обставин, які мають значення для повноти досудового розслідування, на які звернуто увагу у відповідних судових рішеннях.

Так, постановою слідчого від 15.01.2025 було призначено фототехнічну експертизу щодо дослідження відеофайлу, на якому зафіксовано обставини вчинення ДТП, запис якого здійснювався камерою відеоспостереження, встановленою на території приватного домогосподарства № 13 по вул. Молодіжна у с. Білогородка, на вирішення експерта поставлені запитання: проведення розкадровки відеофайлу з часу відео 17 год. 54 хв. 29 с. до часу 17 год. 54 хв. 35 с. та визначення швидкості автомобіля марки «Opel Combo» ВХ 1278 НТ до моменту наїзду на пішохода та автомобіля «Mercedes Sprinter» бортового з подвійною кабіною.

Відповідно до висновку судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/123-25/1167-ФП від 30.01.2025 виконане розкадрування відеозапису в момент часу з 17 год. 54 хв. 29 с. до часу 17 год. 54 хв. 35 с. та з`ясовано, що швидкість автомобіля марки «Opel Combo» НОМЕР_1 знаходилося в межах 36 км./год. до 54 км./год.

Таким чином, зазначений доказ узгоджується із показанням ОСОБА_6 щодо швидкості руху автомобіля під її керуванням близько 50 км./год.

Також слідчим було призначено додаткову судову інженерно-транспортну експертизу обставин та механізму ДТП з метою визначення: чи спроможні показання водія автомобіля марки «Opel Combo» ВХ 1278 НТ ОСОБА_6 в тій частині, що до моменту наїзду швидкість керованого нею автомобіля становила 50 км./год.; швидкості руху автомобіля «Opel Combo» ВХ 1278 НТ ОСОБА_6 перед початком гальмування виходячи із слідової інформації, зафіксованої при огляді місця події, а саме сліду тертя та волочіння тіла пішохода та велосипеда під передньою частиною автомобіля марки «Opel Combo» ВХ 1278 НТ; чи мала водій автомобіля марки «Opel Combo» ВХ 1278 НТ технічну можливість шляхом гальмування запобігти наїзду на пішохода ОСОБА_5 в даній дорожній обстановці як при обраній нею швидкості руху 50 км./год., так і при швидкості руху, яка буде встановлена при відповіді на питання щодо швидкості руху автомобіля «Opel Combo» ВХ 1278 НТ ОСОБА_6 перед початком гальмування виходячи із слідової інформації, зафіксованої при огляді місця події.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/123-25/3400-ІТ від 19.05.2025, у дорожній обстановці, що розглядається, згідно зі схемою до протоколу огляду місця ДТП від 29.01.2024, на проїзній частині вул. Молодіжній зафіксовано лише сліди тертя та волочіння тіла пішохода і велосипеда під передньою частиною автомобіля «Opel Combo» довжиною 29,5 метра, при цьому сліди гальмування вказаного автомобіля на схемі відсутні. Отже, визначити швидкість руху автомобіля «Opel Combo» перед подією, з урахуванням витрат кінетичної енергії, витраченої на тертя та волочіння тіла пішохода і велосипеда під передньою частиною автомобіля не видається можливим через відсутність науково обґрунтованої і достатньо апробованої методики подібних досліджень. Покази водія автомобіля «Opel Combo» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 в тій частині, що до моменту наїзду на пішохода швидкість керованого нею автомобіля становила 50 км/год, з технічної точки зору, сумнівів не викликають.

На підставі викладеного, приходжу до висновку, що установлення органом досудового розслідування швидкості руху автомобіля «Opel Combo» ВХ 1278 НТ ОСОБА_6 перед початком гальмування 50 км/год ґрунтується як на показаннях свідка ОСОБА_6 , так і перевірено дослідницьким шляхом, що підтверджується висновком судової фототехнічної експертизи № СЕ-19/123-25/1167-ФП від 30.01.2025 та висновком судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/123-25/3400-ІТ від 19.05.2025.

Дані докази є узгодженими між собою, а тому не викликають зауважень.

Також, відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/123-25/3400-ІТ від 19.05.2025 у дорожньо-транспортній ситуації, що досліджувалася, водій автомобіля «Opel Combo» (номерний знак НОМЕР_1 ) ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 шляхом екстреного гальмування, тобто шляхом виконання технічних вимог п. 12.3 ПДР, оскільки гальмування автомобіля «Opel Combo» могло початись лише після наїзду.

Аргументи сторони захисту про те, що слідчим у ході слідчого експерименту не було відображено можливості чіткого виявлення перешкоди між позначками 1 та 2, відстань між якими становила 13,9 м. слідчим суддею відхиляються, оскільки відповідно до змісту дослідницької частини висновку судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/123-25/3400-ІТ від 19.05.2025, експертом було визначено відстань, необхідну водієві ОСОБА_6 для приведення в дію гальмівної системи технічно справного автомобіля «Opel Combo» з моменту виявлення перешкоди, яка, згідно із наведеним розрахунком, становить 20,1 м.

При цьому, експертом обраховано, що відстань гальмівного шляху, при обраній водієм швидкості руху вказаного автомобіля, тобто при швидкості 50 км/год, без врахування наїзду на сидячого пішохода та волочіння останнього з велосипедом, складала б 51,5 метра, а фактично становила 29,5 м.; перевищення розрахункової відстані гальмівного шляху автомобіля «Opel Combo» з відстанню, яку подолав вказаний автомобіль від місця початку утворення подряпини на дорожньому покритті до місця зупинки: 51,5 м > 29.5 м, з технічної точки зору, обумовлюється додатковим сповільненням автомобіля при терті та волочінні тіла пішохода і велосипеда під передньою частиною автомобіля по проїзній частині.

Таким чином, зрозумілим є те, що враховуючи визначену експертним шляхом відстань, необхідну водієві ОСОБА_6 для приведення в дію гальмівної системи технічно справного автомобіля «Opel Combo» (20,1 м), зважаючи на фактичну відстань гальмівного шляху 29.5 м (при розрахунковій 51,5 м) ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 як в момент об`єктивного виявлення останнього на відстані 13,9 м., так і на відстані від 13,9 м. до 27,8 м. (умовної позначки «2», відображеної у протоколі слідчого експерименту, на якій проглядається тінь на дорозі), оскільки гальмування автомобіля «Opel Combo» могло початись лише після наїзду.

До того ж, величина відстані, яка використовувалася слідчим для визначення видимості та становила 13,9 м. не є випадковою, а обрахована математичним шляхом з вихідних даних швидкості руху автомобіля «Opel Combo» 50 км/год, що у перерахунку складає 13,9 м./сек.

При цьому слід врахувати, що обрана водієм ОСОБА_6 швидкість руху автомобіля «Opel Combo» регламентувалася п. 12.2 ПДР та відповідала допустимій швидкості руху за умовами видимості елементів дороги 46….54 км/год., що підтверджується висновком судової інженерно-транспортної експертизи обставин та механізму ДТП №СЕ-19/123-24/7771-ІТ від 28.06.2024.

З цих підстав аргументи скарги про те, що слідчим не надано оцінки та не досліджено дотримання ОСОБА_6 п. 12.2 ПДР щодо обрання безпечної швидкості руху, зважаючи на темну пору доби, яка би надавала технічну можливість уникнути наїзду на потерпілого, слідчим суддею відхиляється.

Погодні умови та дорожня обстановка під час проведення слідчого експерименту були такі ж як і у день ДТП, що підтвердила 17.09.2024 допитана як свідок ОСОБА_6 .

Також слідчий у судовому засіданні пояснив, що була темна пора доби та стан дорожнього покриття, який відповідав стану, який існував у день ДТП.

Не погоджується слідча суддя і з аргументом скарги про те, що слідчим не враховано, що із відеозапису обставин ДТП, зафіксованих на відеокамеру, слідує, що освітлення світлом фар автомобіля силуету сидячого на проїзній частині з витягнутою рукою потерпілого має місце з 17.54.26 год. до 17.54.32 год., коли безпосередньо відбувся наїзд на нього автомобілем під керуванням ОСОБА_6 , оскільки суттєве значення для досудового розслідування у даному випадку має виявлення перешкоди на дорозі з місця водія транспортного засобу, що було перевірено у ході проведення слідчого експерименту; саме по собі освітлення частини дороги світлом фар у певний проміжок не указує на таку можливість.

У зв`язку із роздрукуванням експертним шляхом відеозапису, здійснюваного камерою відеоспостереження, встановленою на території приватного домогосподарства № 13 по вул. Молодіжна у с. Білогородка, подальшої потреби у допиті свідка ОСОБА_7 , про що зазначалося в ухвалі суду про скасування попереднього прийнятого рішення про закриття кримінального провадження, не було, оскільки усі необхідні дані були зафіксовані об`єктивно на відеокамеру та проаналізовані.

Відповідно до положень ст.283 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування.

Норма п.2 ч.1 ст.284 КПК України передбачає, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх зібраних та перевірених доказів.

Дослідженими матеріалами кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_6 не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , не може нести відповідальності за допущенні останнім порушення п. 4.1, 4.4, 4.7, 4.14 (г) ПДР, які перебувають у прямому причинному зв`язку із настанням ДТП та її наслідками. ОСОБА_6 в даній дорожній обстановці повинна була діяти та діяла відповідно до вимог п.п. 12.2, 12.3 ПДР, виконавши які, не мала технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_5 , а тому у діянні ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Здобуті досудовим розслідування докази, які знайшли своє відображення у постанові про закриття кримінального провадження та детально проаналізовані слідчим, виключають наявність в діях ОСОБА_6 ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України у зв`язку із відсутністю у її діях порушень правил безпеки дорожнього руху.

Отже, зі змісту оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що вона є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зібраним доказам була надана об`єктивна юридична оцінка та прийнято обґрунтоване та мотивоване процесуальне рішення.

Враховуючи вищевказані обставини у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що складена 25.11.2025 слідчим СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 постанова про закриття кримінального провадження № 0000058, відомості у якому внесено до ЄРДР 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є мотивованою та обґрунтованою, а тому враховуючи відсутність підстав для її скасування, вважає за необхідне відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.2, 9, 284, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СУ ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 25.11.2025 року про закриття кримінального провадження № 0000058, відомості у якому внесено до ЄРДР 29.01.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідча суддя