ОСНОВ`ЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ХАРКОВА
Справа № 646/8899/24
№ провадження 1-о/646/4/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2025 року місто Харків

Колегія суддів Основ`янського районного суду міста Харкова у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

учасники судового засідання:

прокурор ОСОБА_5 ,

засуджений ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Основ`янського районного суду міста Харкова у режимі відеоконференції заяву захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000,

ВСТАНОВИВ:

До Основ`янського районного суду міста Харкова з Харківського апеляційного суду надійшли матеріали заяви захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 10 липня 2025 року скасовано ухвалу Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01 січня 2025 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року стосовно ОСОБА_6 та призначено новий розгляд у суді першої інстанції.

В обгрунтування заяви захисник зазначає, що вироком Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року ОСОБА_6 засуджено за частиною першою статті 222, статтею 69, статтею 190-1, частиною третьою статті 142, частиною другою статті 17, статтею 93 Кримінального кодексу України (1960 року) до довічного позбавлення волі (справа № 2-5/2000).

Постановою Верховного Суду України від 06 березня 2001 року вказаний вирок Харківського обласного суду по справі № 2-5/2000 залишено без змін по відношенню до ОСОБА_6 .

Керуючись статтею 19 Конституції України, 19 квітня 2024 року ОСОБА_6 звернувся до Вищої Кваліфікаційної Комісії України про надання інформації про статус суддів, які 25 квітня 2000 року виносили вирок відносно нього - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , суддів Харківського обласного суду.

15 травня 2024 року ОСОБА_6 отримав відповідь наступного змісту: «за даними обліку Комісії Постановою Верховної Ради України від 20.02.2003 року № 570-IV ОСОБА_9 обрано на посаду судді Апеляційного суду Харківської області. Постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 року № 59-VIII її звільнено з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку».

Заявник зазначає, що з вищенаведеної відповіді Вищої Кваліфікаційної Комісії Суддів України за вих. № Р-2600/24, яка була отримана ОСОБА_6 15 травня 2024 року, убачається, що суддя ОСОБА_9 не мала права приймати участь у розгляді кримінальної справи № 2-5/2000, та брати участь у постановленні відносно засудженого обвинувального вироку в складі колегії Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року.

Оскільки суддя Апеляційного суду Харківської області ОСОБА_9 станом на час розгляду відносно ОСОБА_6 кримінальної справи не мала та не складала суддівської присяги на посаді судді Апеляційного суду Харківської області, згідно із правилами та порядком встановлених законодавством України про судоустрій та статус суддів, що в свою чергу вказує на незаконність складу Харківського обласного суду у складі двох суддів: судді ОСОБА_10 та судді ОСОБА_9 (та народних засідателів-присяжних), оскільки суддя ОСОБА_9 не мала складеної присяги судді та не знаходилась у штаті суддів Харківського обласного суду.

Тому ОСОБА_6 уважає, що вирок Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року, який підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, винесений незаконним складом суддів, та підлягає скасуванню за будь-яких обставин згідно із пунктом 2) частини другої статті 412 Кримінального процесуального кодексу України (стаття 370 Кримінального процесуального кодексу України 1960 року).

На час звернення ОСОБА_6 до Верховного Суду України з апеляційною скаргою (касаційною скаргою) на вирок Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року ні засудженому, ні його адвокату не було відомо про наявність вищезазначеної обставини, тобто про відсутність суддівської присяги у судді ОСОБА_9 , яка брала участь у постановленні вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року, який підлягає перегляду за нововиявленими обставинами, що в свою чергу призвело до відсутності чіткої та конкретної позиції при подачі апеляційної (касаційної) скарги, в частині незаконності винесення вироку, що мало наслідком винесення помилкового судового рішення.

Ураховуючи викладене вище, заявник просить скасувати вирок Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року та призначити новий розгляд кримінальної справи.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 повністю підтримав свою заяву про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000 з наведених у ній підстав.

Засуджений ОСОБА_6 у судовому засіданні також підтримав заяву про перегляд вироку стосовно нього за нововиявленими обставинами; зазначив суду, що суддя ОСОБА_9 на час розгляду кримінальної справи № 2-5/2000 не мала права бути у складі Харківського обласного суду оскільки нею не було складено суддівської присяги відповідно до законодавства, а тому, повноважень суддя не мала і відповідно, вирок, ухвалений таким складом суду, підлягає скасуванню.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000; зазначив суду, що доводи заяви є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню оскільки відповідно до рішення Вищої ради юстиції «Про внесення подання до Верховної Ради України про звільнення ОСОБА_9 з посади судді апеляційного суду Харківської області у зв`язку з поданням заяви про відставку» ОСОБА_9 з грудня 1992 року обіймає посаду судді апеляційного суду Харківської області. Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус суддів» № 2862-ХІІ від 15.12.1992 законодавство не містило положення про те, що текст присяги підписується суддею і зберігається в його суддівському досьє.

Колегія суддів, повно та всебічно дослідивши матеріали заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000, заслухавши думки учасників судового засідання, дійшла таких висновків.

Як убачається зі змісту заяви, захисник засудженого, зокрема, просить суд поновити строк для подачі та розгляду заяви про перегляд вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 461 Кримінального процесуального кодексу України заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами може бути подано протягом трьох місяців після того, як особа, яка звертається до суду, дізналася або могла дізнатися про ці обставини.

З матеріалів справи встановлено, що відповідь Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № Р-2600/24 від 03 травня 2024 року була отримана засудженим 15 травня 2024 року, що підтверджується відміткою про отримання, проставленою на відповіді Державною установою «Темнівська виправна колонія (№ 100)».

Із заявою про перегляд вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000 за нововиявленими обставинами заявник уперше звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова 13 серпня 2025 року.

Ураховуючи викладене вище, колегія суддів не убачає підстав для поновлення строку, оскільки заява про перегляд вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000 за нововиявленими обставинами була подана заявником до суду у межах тримісячного строку, встановленого частиною першою статті 461 Кримінального процесуального кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що Харківський обласний суд у складі: головуючого судді ОСОБА_10 , судді ОСОБА_9 , народних засідателів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , 25 квітня 2000 року ухвалив вирок, яким ОСОБА_6 було засуджено за частиною першою статті 222, статтею 69, частиною третьою статті 142, частиною третьою статті 144, статтею 190-1, частиною другою статті 17, пунктами а), з), г), і) статті 93, пунктами а), з), і) статті 93 Кримінального кодексу України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна (справа № 2-5/2000).

Ухвалою Верховного Суду України від 06 березня 2001 року вирок судової колегії в кримінальних справах Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року стосовно, зокрема, ОСОБА_6 в частині засудження його за частиною третьою статті 144 Кримінального кодексу України скасовано і справу в цій частині закрито. Ухвалено вважати ОСОБА_6 засудженим за сукупністю злочинів, передбачених частиною першою статті 222, статтею 69, частиною третьою статті 142, статтею 190-1, частиною другою статті 17, пунктами а), г), з), і) статті 93, пунктами а), з), і) статті 93 Кримінального кодексу України до довічного позбавлення волі з конфіскацією усього належного майна.

З відповіді Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № Р-2600/24 від 03 травня 2024 року, яка була отримана ОСОБА_6 15 травня 2024 року, убачається, що Комісія, як постійно діючий орган у системі правосуддя України, розпочала роботу після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07 липня 2010 року № 2453-VI.

За даними обліку Комісії, Постановою Верховної Ради України від 20 лютого 2003 року № 570-ІV ОСОБА_9 обрано на посаду судді Апеляційного суду Харківської області, Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII звільнено з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку.

Згідно із приписами пункту 14 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року № 192-VIII Державною судовою адміністрацією України забезпечено створення та передачу до Комісії суддівських досьє з інформацією за період з 01 січня 2012 року, тому суддівське досьє ОСОБА_9 до Комісії не передавалось та Комісією не створювалось.

Як зазначено у частинах першій та другій статті 459 Кримінального процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Нововиявленими обставинами визнаються: 1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; 4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Згідно із статтею 460 Кримінального процесуального кодексу України учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими або виключними обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Відповідно до частини першої статті 467 Кримінального процесуального кодексу України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції.

Відповідно до частини п`ятої статті 9 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Право на справедливий суд, яке гарантоване пунктом 1) статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в практиці Європейського суду з прав людини розуміється у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу «res judicata» - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип, як наголошує ЄСПЛ, означає, що «жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. При цьому, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Христосов проти України» (заява № 24465) зазначено, що принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов?язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини.

Також, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Желтяков проти України» (заява № 4994/04) суд виснує про те, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів.

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов?язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.

Заявник уважає, що суддя ОСОБА_9 не мала повноважень судді станом на 2000 рік, коли було ухвалено вирок стосовно ОСОБА_6 , у зв`язку з не складанням нею присяги судді, тому не мала права приймати участь у розгляді кримінальної справи № 2-5/2000 та брати участь в постановленні стосовно засудженого обвинувального вироку в складі колегії Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року і ця обставина є нововиявленою та підставою для перегляду вказаного вироку.

З відповіді Вищої кваліфікаційної комісії суддів України № Р-2600/24 від 03.05.2024 убачається, що Комісія розпочала роботу після набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI, Державною судовою адміністрацією України забезпечено створення та передачу до Комісії суддівських досьє з інформацією за період з 01.01.2012, тому суддівське досьє ОСОБА_9 до Комісії не передавалося та Комісією не створювалося, згідно із наявною в Комісії інформацією, ОСОБА_9 Постановою Верховної Ради України від 20.02.2003 року № 570-IV було обрано на посаду судді Апеляційного суду Харківської області та Постановою Верховної Ради України від 25.12.2014 року № 59-VIII її звільнено з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Колегією суддів встановлено, що Постановою Верховної Ради України № 2815-XII від 21 листопада 1992 року «Про обрання суддів обласних та Київського міського судів України» ОСОБА_9 обрано членом Харківського обласного суду, Відомості Верховної Ради України від 02.02.1993 1993 рік, № 5, стаття 23).

Постановою Верховної Ради України № 570-IV від 20 лютого 2003 року ОСОБА_9 обрано на посаду судді Апеляційного суду Харківської області безстроково.

Постановою Верховної Ради України від 25 грудня 2014 року № 59-VIII ОСОБА_9 звільнено з посади судді у зв`язку із поданням заяви про відставку.

Відповідно до статті 10 Закону СРСР «Про статус суддів в СРСР» № 328-I від 04.08.1989, який був введений в дію постановою ВР СРСР № 329-I від 04.08.1989, передбачався такий порядок виборів і строки повноважень суддів: народні судді районних (міських) народних судів, судді крайових, обласних і міських судів обираються відповідними вищими Радами народних депутатів. Судді Верховного Суду СРСР, Верховних Судів союзних і автономних республік, судів автономних областей і автономних округів обираються відповідно Верховною Радою СРСР, Верховними Радами союзних і автономних республік, Радами народних депутатів автономних областей і автономних округів. Судді всіх судів обираються строком на десять років.

Відповідно до статті 11 Закону СРСР «Про статус суддів в СРСР» вперше обрані судді і народні засідателі приносять присягу. Текст присяги судді і народного засідателя, а також порядок її принесення для суддів судів Союзу РСР визначається Верховною Радою СРСР, а для суддів судів союзних республік - Верховними Радами союзних республік.

Згідно із Указом президії ВР УРСР «Про присягу суддів і народних засідателів судів Української РСР» від 15 грудня 1989 року № 8527-XI був затверджений текст Присяги судді і народного засідателя судів Української РСР.

Також встановлено, що суддя обласного, Київського міського суду приносить присягу в присутності суддів обласного, Київського міського суду і члена Президії Верховної Ради Української РСР або народного депутата Української РСР, присяга приноситься в урочистій обстановці в індивідуальному порядку шляхом виголошення тексту присяги кожним з суддів і народних засідателів. Текст присяги підписується особою, яка принесла присягу, і зберігається в її особовій справі. Присяга приноситься не пізніше одного місяця з дня обрання судді.

24 жовтня 1990 року змінено редакцію статті 71 Конституції Української РСР, яка закріплювала обов`язковість законів СРСР на території Української РСР і її викладено в такій редакції: «На території Української РСР забезпечується верховенство законів республіки».

Тоді ж виключено частину другу й третю статті 68 Конституції, які передавали до відання СРСР частину своїх повноважень, визначених статтею 73 цієї Конституції.

Відповідно до статей 9, 10 Закону України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII, який введено в дію 10 лютого 1993 року постановою ВРУ № 2863-XII, порядок обрання суддів, передбачав, що судді обласних судів обираються Верховною Радою України строком на десять років.

Вперше обраний суддя в урочистій обстановці приймав присягу такого змісту: «Урочисто присягаю чесно і сумлінно виконувати обов`язки судді, здійснювати правосуддя, підкоряючись тільки закону, бути об`єктивним і справедливим».

Присяга приймалася на засіданні того органу, який обрав суддю.

Вказаною нормою не передбачено повторної присяги суддів, які її прийняли до прийняття вказаного закону.

Стаття 1 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-XII встановлювала, що суддя - це носій судової влади. Судді є носіями судової влади в Україні, які здійснюють правосуддя незалежно від законодавчої та виконавчої влади. Судді є посадовими особами державної влади, які в конституційному порядку наділені повноваженнями здійснювати правосуддя і виконувати свої обов`язки на професійній основі, зокрема, в обласних судах.

Стаття 2 Закону України «Про статус суддів» від 15.12.1992 року № 2862-XII встановлювала повноваження суддів, які полягають у тому, що судді мають необхідні для здійснення правосуддя повноваження, передбачені законами України.

Колегія суддів зазначає, що засудженим ОСОБА_6 та його захисником ОСОБА_7 не надано суду належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_9 не приймала присягу судді відповідно до законодавства, що діяло на час обрання її на посаду судді. З відповіді Вищої кваліфікаційної комісії суддів України лише убачається інформація про те, що суддівське досьє ОСОБА_9 до Комісії не передавалося та Комісією не створювалося. Отже, колегія суддів не убачає такі обставини нововиявленими у розумінні частини другої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України.

Чинний Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII у статті 81 передбачає, що особа, призначена на посаду судді указом Президента України, набуває повноважень судді із здійснення правосуддя, включаючи право на отримання доплат до посадового окладу, за умов зарахування у штат відповідного суду, складення присяги судді і проходження початкової підготовки у випадках та порядку, встановлених цим Законом. Датою набуття суддею повноважень із здійснення правосуддя визначається дата виконання останньої з цих умов.

На відміну від Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року № 1402-VIII, Закон СРСР «Про статус суддів в СРСР» № 328-I від 04 серпня 1989 року та Закон України «Про статус суддів» від 15 грудня 1992 року № 2862-XII не містили такої обов`язкової умови набуття повноважень суддею із здійснення правосуддя як прийняття ним присяги судді чи збереження її письмової копії у суддівському досьє.

Також до набрання чинності Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-XII «Про статус суддів», яким започатковано в Україні прийняття присяги вперше обраним суддею та визначено зміст такої присяги, раніше обрані судді до присяги не приводились з огляду на відсутність такої вимоги у зазначеному Законі та принцип незворотності закону в часі.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до пункту 12 Перехідних положень Конституції України від 28 червня 1996 року судді всіх судів України, обрані чи призначені до дня набуття чинності Конституцією, продовжують здійснювати свої повноваження згідно із чинним законодавством до закінчення строку, на який вони обрані чи призначені.

Згодом, постановою Верховної Ради України від 20 лютого 2003 року № 570-IV «Про обрання суддів» ОСОБА_9 обрано на посаду судді апеляційного суду Харківської області безстроково.

Таким чином, на дату ухвалення вироку суддя ОСОБА_9 мала статус та повноваження судді обласного суду із здійснення правосуддя, тому вирок Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року у справі № 2-5/2000 ухвалено законним складом суду, у зв`язку з чим доводи засудженого ОСОБА_6 та його захисника про відсутність повноважень судді ОСОБА_9 на час ухвалення вироку, з посиланням на них, як на нововиявлені обставини, є необґрунтованими та безпідставними.

За наслідками розгляду заяви захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 , колегією суддів у цій справі, на час звернення із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, не встановлено нововиявлених обставин, визначених пунктом 4) частини другої статті 459 Кримінального процесуального кодексу України, для перегляду вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року у справі № 2-5/2000, тому колегія суддів не убачає підстав для задоволення вказаної заяви та перегляду вироку за нововиявленими обставинами.

Ураховуючи викладене вище, керуючись статтями 459-467 Кримінального процесуального кодексу України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволені заяви захисника засудженого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Харківського обласного суду від 25 квітня 2000 року по справі № 2-5/2000 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Повний тест ухвали складено та оголошено 16 жовтня 2025 року об 11:00 годині.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3