Справа № 214/8487/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0010196 від 16.09.2024, відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Прокурор у судовому засіданні подала до суду письмове клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ще на два місяці, оскільки продовжують існувати ризики, що дають достатньо підстав вважати про можливість обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, яке в судовому засіданні підтримала та просила задовольнити. При цьому, заперечувала про застосування до ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у раніше визначеному розмірі.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного його підзахисному, посилаючись на недоведення стороною обвинувачення існування раніше встановлених ризиків та просив змінити запобіжний захід на більш м`який, а саме, цілодобовий домашній арешт, а у випадку задоволення клопотання прокурора, визначити мінімальний розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав позицію свого захисника ОСОБА_5 з приводу клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього.

Вислухавши думки сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про задоволення клопотання прокурора щодо доцільності продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на два місяці.

Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Ухвалою суду від 26 листопада 2025 року продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24 січня 2026 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, громадянство України, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , розвідника-радіотелефоніста 3 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу розвідувальної роти, у військовому званні «солдат», який має професійно-технічну освіту, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Приходячи до вказаних висновків суд встановив, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується відсутністю в ОСОБА_4 постійного місця роботи та джерела доходу, що свідчить про фінансову неспроможність забезпечувати себе у законний спосіб. Крім того, ОСОБА_4 є військовослужбовцем, а отже він, переховуючись від органів досудового розслідування, може в подальшому ухилятися від проходження військової служби за мобілізацією, що саме по собі може утворювати склади кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.407, 408 КК України.

Суд, враховуючи стадію судового розгляду цього кримінального провадження, складність справи та об`єм обвинувачення, приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, визначеного ухвалою суду від 26 листопада 2025 року.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.407 КК України, за один з яких за законом передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Отже суд, враховуючи встановлені вище обставини, приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення, зважаючи на ризики продовження чи повторення його протиправної поведінки, які обґрунтовуються зокрема проходженням ним військової служби за мобілізацією, відсутністю постійного джерела доходу та засобів для існування, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що встановлені раніше ризики, визначені ст. 177 КПК України, не зменшилися, а відтак наявні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що прокурором доведені обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, а отже наявні підстави та доцільність продовження терміну тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою строком на два місяці.

Приходячи до такого висновку суд вважає, що тримання під вартою ОСОБА_4 виправдано за наявності вказаних вище обставин, в тому числі, тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу.

Разом з тим, приймаючи вказане вище рішення, судом не приймаються посилання прокурора на наявність ризику можливого незаконного впливу ОСОБА_4 на свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки існування таких не доведено стороною обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 26 листопада 2025 року також було визначено розмір застави у відношенні ОСОБА_4 у вигляді 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Суд, враховуючи встановлені вище обставини, вважає необхідним залишити в дії вище визначений альтернативний запобіжний захід у виді застави, визначивши його у розмірі 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 грн. 00 коп.

Приходячи до зазначених вище висновків, суд відхиляє позицію сторони захисту про недоведеність існування раніше встановлених ризиків, оскільки вони спростовуються зазначеними вище висновками суду, а також відхиляє позицію сторони обвинувачення про не застосування альтернативного запобіжного засходу у вигляді застави за відсутності переконливих підстав для прийняття такого процесуального рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.176178, 183, 184, 315, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 20 березня 2026 року включно.

У порядку ч.5 ст.182, ч.3 ст.183 КПК України визначити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмір застави 40 (сорок) розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 133 120 (сто тридцять три тисячі сто двадцять) грн. 00 коп.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися за межі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, без письмового дозволу суду;

3) повідомляти прокурора, або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та проголошений 20 січня 2026 року о 16:55 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1