Провадження №11-кп/801/1124/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2025 року у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001193 від 08.08.2023 про продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_8

захисника: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2025 року у клопотанні захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 із тримання під вартою на особисте зобов`язання відмовлено.

Клопотання прокурора ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 задоволено.

Продовжено ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.12.2025 включно із визначеною сумою застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 107 360 грн., відповідно до ухвали Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 обов`язки визначені ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024.

Захисник ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просив скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2025 року стосовно ОСОБА_7 та відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що ризики, які вказані в клопотанні, стороною обвинувачення належним чином не підтверджені та недоведені в судовому засіданні, а тому є всі підстави застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання відповідно до ст. 179 КПК України.

ОСОБА_7 не має наміру переховуватися, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим чином, оскільки він визнає фактичні обставини кримінального правопорушення, в обвинуваченого не має наміру впливати на свідків та вчиняти нові кримінальні правопорушення, оскільки він повністю визнає свою вину.

Судом не враховано того, що обвинувачений є громадянином України, не перебуває на обліку в наркологічному диспансері та на психіатричному обліку. ОСОБА_7 має постійне місце проживання в м. Енергодар Запорізької області, зареєстрований в будинку, який розташований на АДРЕСА_1 , де проживають його батьки, до затримання обвинувачений працював за цивільно-правовими угодами, важкий матеріальний стан обвинуваченого, який є внутрішньо переміщеною особою.

Судом при розгляді клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу не виконано обов`язок розгляду можливості застосування інших (альтернативних ) запобіжних заходів ,в порушення вимог ч.1 ст.183 КПК України.

Крім того, Вінницький міський суд ухвалою від 20.10.2025 продовжив щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб з визначенням розміру застави 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, однак враховуючи обставини справи, соціальний статус ОСОБА_7 , наявність освіти, його матеріальний стан, у суду були всі підстави обрати для ОСОБА_7 розмір застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі нижньої межі розміру застави для тяжких злочинів.

Заслухавши доповідача, думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, зазначив, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України на даний час не зменшилися, продовжують існувати, ухвала суду першої інстанції є законною та обгрунтованою, захисника ОСОБА_6 , який підтримав в повному обсязі вимоги апеляційної скарги, просив ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2025 року скасувати та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання або вирішити питання щодо застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги захисника, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу .

Згідно ст.199 ч.3 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: зокрема виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо продовження строків тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Як встановлено під час апеляційного розгляду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185КК України.

Обвинувальний акт у об`єднаному кримінальному провадженні №0001193 від 08.08.2023 року, № 0000710 від 05.08.2023 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 КК України скерований до суду, триває судовий розгляд.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відповідно до обвинувального акту ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, у травні 2023 року звільнився із місць позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став, та знову обвинувачується у вчинені тяжких корисливих злочинів, вчинених в умовах воєнного стану, що дає підстави суду вважати, що у разі звільнення з -під варти, обвинувачений ОСОБА_7 може продовжувати вчиняти злочини, оскільки зареєстрований та до затримання проживав за адресою: Запорізька область м. Енергодар, який на даний час перебуває під окупацією російської федерації, на території м. Вінниці ОСОБА_7 тимчасово проживав у друзів, а тому він може переховуватись від суду.

Крім того, судом враховано, що ОСОБА_7 не має стійких соціальних зв`язків, неодружений, офіційно не працевлаштований, у нього відсутній стабільний та легальний дохід.

Також судом встановлено, що у провадженні Ленінського районного суду м. Кіровограда перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а у провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки на час розгляду клопотання ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися, а жоден із більш мяких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації в м. Енергодар Запорізької області, є внутрішньо переміщеною особою, перебуває в скрутному матеріальному становищі не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а тому не можуть бути підставою для застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, оскільки вказаний запобіжний захід, на переконання колегії суддів, не забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Крім того, зазначені обставини існували на час інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_7 дій, однак вони не стали для нього стримуючим фактором

Встановлені дані про особу обвинуваченого ОСОБА_7 самі по собі не дозволяють зробити висновок про те, що можливість уникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, може бути досягнута шляхом застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання.

Вказуючи про доцільність застосування іншого запобіжного заходу, захисник фактично погоджується з наявністю ризиків, передбачених ч.1ст. 177 КПК України.

Апеляційний суд вважає, що, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виконав вимоги ст. 199 КПК України, та прийняв обґрунтоване рішення про продовження строку тримання під вартою.

Приймаючи рішення, суд належним чином умотивував свої висновки щодо застави, прийняв до уваги положення ч. 4 ст. 182 КПК України, звернув увагу на наявність ухвали Вінницького апеляційного суду від 25.11.2024 згідно якої обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та одночасно визначено заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 107 360 грн. з покладенням обов`язків, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

Порядок продовження строку тримання під вартою визначено статтями 197, 199 КПК України.

При цьому законодавцем встановлено лише порядок продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Ні під час судового розгляду, ні під час апеляційного розгляду не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання ОСОБА_7 під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважили ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.422-1 КПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Відмовити в задоволенні апеляційної скарги захисника.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 20.10.2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4