Справа №766/149/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.01.2026 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , погодженого заступником начальника відділу процесуального керівництва та підтримання публічного обвинувачення управління протидії злочинам, вчиненим в умовах збройного конфлікту, Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002016 від 18.12.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить обрати в рамках кримінального провадження № 0002016 від 18.12.2025 за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Татарськ Новосибірської області рф, громадянина РФ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , співробітника 9 управління департаменту оперативної інформації 5 служби федеральної служби безпеки російської федерації, документованого паспортом громадянина російської федерації серії НОМЕР_1 , виданим 27.06.2001 542013 ОВД Бердського району Новосибірської області, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Мотивуючи клопотання, слідчий вказує, що Відділом розслідування злочинів, учинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002016 від 18.12.2025, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції на момент вчинення злочину).

Під час здійснення досудового розслідування встановлено наступні фактичні обставини вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією російської федерації (далі рф) проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент рф оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення збройних сил рф (далі - зс рф), інших збройних формувань рф та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою рф, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти рф та ін.)».

Відповідно до ст. 2 спільної для Женевських конвенцій про захист жертв війни 1949 року, ці конвенції, як і інші акти законів і звичаїв війни (міжнародного гуманітарного права), застосовуються до всіх випадків оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни, у тому числі до всіх випадків часткової або цілковитої окупації Високої Договірної Сторони, навіть якщо ця окупація не натрапляє на жодний збройний спротив.

Таким чином, із 19.02.2014 до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією рф проти України, окупацією частини території України, що вказує на поширення дії на території України законів та звичаїв війни (норм міжнародного гуманітарного права).

Згідно статті 4 Конвенції про захист цивільного населення під час війни, підписаної у м. Женеві 12.08.1949, учасниками якої є, зокрема Україна та рф (далі за текстом ЖК (IV)), особами, що перебувають під захистом цієї Конвенції, є ті, хто в будь-який момент та за будь-яких обставин опиняються, у разі конфлікту чи окупації, під владою сторони конфлікту або окупаційної держави, громадянами яких вони не є.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 27 ЖК (IV) особи, що перебувають під захистом, мають право за будь-яких обставин на особисту повагу, повагу до своєї честі, права на сім`ю, їхніх релігійних переконань та обрядів, звичок та звичаїв. До них завжди слід ставитися гуманно й захищати їх, зокрема, від будь-якого акту насильства чи залякування, від образ та цікавості натовпу.

З урахуванням положень стосовно здоров`я, віку та статі, сторона конфлікту, під владою якої є особи, що перебувають під захистом, має право поводитися з усіма ними однаково, без жодної дискримінації, зокрема стосовно раси, релігії або політичних переконань.

Відповідно до вимог ст. 31 ЖК (IV) жодний примус фізичного чи морального порядку не може застосовуватися до осіб, які перебувають під захистом, зокрема з метою отримання від них або від третіх осіб якихось відомостей.

Відповідно до ст. 32 ЖК (IV) забороняється застосування будь-яких заходів, які можуть завдати фізичних страждань або призвести до знищення осіб, що перебувають під захистом, які є під їхньою владою. Ця заборона поширюється не лише на вбивства, тортури, тілесні покарання, калічення та медичні чи наукові досліди, які не викликані потребою лікування особи, що перебуває під захистом, а й на будь-яке інше брутальне поводження з боку як цивільних, так і військових властей.

Згідно із ст. 147 ЖК (IV) серйозні порушення, про які йдеться у Конвенції, становлять такі порушення, що охоплюють такі дії, якщо їх здійснено проти осіб або власності, які перебувають під захистом цієї Конвенції: тортури або нелюдяне поводження.

Частиною 1 статті 75 Додаткового протоколу до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року (далі - ДП І) встановлено, що тією мірою, якою їх торкається ситуація, зазначена у статті 1 цього Протоколу, з особами, які перебувають під владою сторони, що бере участь у конфлікті, і не користуються сприятливим ставленням згідно з Женевськими Конвенціями або згідно з цим Протоколом, за всіх обставин поводяться гуманно, і вони, як мінімум, користуються захистом, передбаченим у цій статті, без будь-якої несприятливої різниці, заснованої на ознаках раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії чи віросповідання, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового стану, народження чи іншого статусу або на яких-небудь інших подібних критеріях. Кожна сторона має з повагою ставитися до особи, честі, переконань та релігійних обрядів усіх таких осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 75 ДП І заборонені й будуть залишатися забороненими в будь-який час і в будь-якому місці такі дії, незалежно від того, чиняться вони представниками цивільних чи воєнних органів:

а) насильство над життям, здоров`ям і фізичним та психічним станом осіб, зокрема:

а.1) вбивство;

a.2) катування всіх видів - фізичні чи психічні;

a.4) каліцтво;

b) знущання над людською гідністю, зокрема, принижуюче й образливе поводження, примус до проституції чи непристойне посягання в будь-якій його формі.

e) погрози вчинити будь-яку з вищезазначених дій.

Крім того, відповідно до ст. 8(2)(а)(іі), (b)(xі),(b)(ххі),(b)(ххіі) Римського статуту Міжнародного кримінального суду катування або нелюдське поводження, поранення осіб, що належать до ворожої нації, посягання на людську гідність, зокрема образливе і принизливе поводження та будь-яка форма сексуального насильства є воєнними злочинами.

Збройне захоплення територій Скадовського району Херсонської області почалось разом із повномасштабним вторгненням рф в Україну. Починаючи з 24.02.2022 частина території Херсонської області поступово почали переходити під контроль російських окупаційних військ, у тому числі Скадовський район. Він перебуває під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань рф, у тому числі співробітників федеральної служби безпеки рф.

У березні-квітні 2022 року з метою встановлення контролю над окупованою територією та придушення спротиву, представники окупаційної влади вдавались до терору проти цивільного населення, що виражалось у численних випадках незаконних затримань, обшуків, арештів, катувань та інших порушень стосовно цивільного населення.

Так, захоплені приміщення державних органів і установ, а також санаторно-оздоровчих закладів Херсонської області, у тому числі у с-щі Лазурне Скадовського району, представники окупаційної влади використовували як місце для нелегального ув`язнення, катування та жорстокого поводження з цивільними особами, вчинення іншого фізичного і психологічного тиску з метою одержання інформації про проукраїнських активістів, противників окупаційної влади та подальшого схилення вищевказаних осіб до співпраці з державою агресором.

Одним з таких приміщень є санаторій «Чайка», що за адресою: Херсонська область, Скадовський район, с-ще Лазурне, вул. Причальна, 5, який представники окупаційної влади захопили та встановили свій контроль, де здійснювалось незаконне утримання цивільних осіб, вбивства, застосування тортур, тілесних покарань, завдання каліцтва з метою отримання відомостей, які цікавили окупаційну владу та військових рф.

Не пізніше квітня 2022 року (більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені), невстановлені особи з числа керівного складу збройних формувань, силових структур, органів окупаційної влади рф залучили до реалізації вищевказаного спільного плану, зокрема з метою отримання відомостей, які цікавили окупаційну владу та військових рф співробітника 9 управління департаменту оперативної інформації 5 служби федеральної служби безпеки рф ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який носив формений одяг та спорядження приналежні військовим рф, усвідомлював обставини існування міжнародного збройного конфлікту на території України, а також свою участь у ньому.

В цей же час, громадянин України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи цивільною особою, у складі Збройних Сил України чи інших військових формувань України не перебував, жодної зброї не мав, участі в бойових діях не брав, до таких дій не готувався, в березні квітні 2022 року проживав на тимчасово окупованій території Херсонської області разом із своєю дружиною.

Так, 10.04.2022 приблизно о 06.00 год. щонайменше тридцять невстановлених військовослужбовців зс рф, озброєних вогнепальною автоматичною зброєю, прибули за місцем проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 . Після проведення обшуку будинку та прилеглої території військовослужбовцями зс рф затримано ОСОБА_7 та поміщено до одного з транспортних засобів, при цьому для обмеження зору на голову та очі йому наділи шапку. Затриманого доставлено до підвального приміщення захопленої будівлі санаторію «Чайка», що за адресою: Херсонська область, Скадовський район, с-ще Лазурне, вулиця Причальна, 5, де він утримувався приблизно до 16.00 год. 10.04.2022.

Так, одразу після прибуття до санаторію «Чайка» невстановлені військовослужбовці зс рф відвели ОСОБА_7 до сходів входу у підвальне приміщення. Приблизно через 5 хвилин, в цей же день, більш точний час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 знаходячись у зазначеному місці, розпочав проведення допиту потерпілого з метою отримання інформації про місцевих мешканців с-ща Лазурне, які займаються волонтерською діяльністю, збором коштів та допомогою Збройним Силам України.

Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 повідомив ОСОБА_7 , що подальша розмова відбудеться у більш жорстокій формі. Для реалізації свого злочинного умислу з метою отримання вищезазначеної інформації ОСОБА_6 за допомогою рації залучив до протиправних дій невстановленого військовослужбовця зс рф з позивним « ОСОБА_8 » (далі військовий із позивним « ОСОБА_8 »), наказавши останньому спуститись до підвального приміщення.

Після цього, ОСОБА_6 , застосовуючи фізичну силу, відвів ОСОБА_7 до однієї з кімнат підвального приміщення санаторію «Чайка», де за допомогою спеціальних засобів (кайданок) пристебнув руки потерпілого до труби.

Надалі, до вказаного місця за раніше наданою вказівкою прибув військовий із позивним « ОСОБА_8 », який у присутності ОСОБА_6 , діючи спільно та з єдиним умислом з метою отримання інформації про місцевих мешканців с-ща Лазурне, які займаються волонтерською діяльністю, збором коштів та допомогою Збройним Силам України, в порушення вимог ст. ст. 27, 31, 32 ЖК (IV), ст. 75(2)(b) ДП І вчинили насильницькі дії сексуального характеру, що виразились у примусовому оголенні. Так, військовий із позивним « ОСОБА_8 », підійшовши до потерпілого ОСОБА_7 та частково роздягнув, знявши з нього штани та спідню білизну, чим принизив потерпілого та спричинив йому моральні страждання.

У подальшому, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з військовим із позивним « ОСОБА_8 », з метою реалізації вказаного вище злочинного умислу, вчинили катування, що виразилось у наступному.

Діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та у його присутності, зазначений вище військовий із позивним « ОСОБА_8 », в порушення вимог ст. ст. 27, 32, ст. 75 (2)(а.2), (b)(e) ДП І витягнув із кишені розкладний ніж, підніс його до статевого органу потерпілого, та заявив, що у разі ненадання інформації, яка їх цікавить, він спричинить каліцтво статевого органу

ОСОБА_7 та здійснить постріли в ноги, чим вчинили погрозу каліцтва статевих органів та психічне катування потерпілого.

Після зазначеного ОСОБА_6 продовжив допит потерпілого з метою отримання інформації про осіб, які займаються волонтерською діяльністю, збором коштів та допомогою Збройним Силам України. Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, ОСОБА_6 віддав розпорядження військовому із позивним « ОСОБА_8 » на катування ОСОБА_7 . Виконуючи вказане розпорядження та діючи спільно, зазначений військовослужбовець зс рф застосував стосовно потерпілого фізичне насильство, яке полягало у спричиненні останньому тілесних ушкоджень шляхом нанесення щонайменше 60 ударів руками по тулубу та голові.

Після припинення побиття, ОСОБА_6 , продовжуючи переслідувати спільну злочинну мету, відкривши наручники та звільнивши руки потерпілого, конвоював ОСОБА_7 до іншої кімнати підвального приміщення, де військовий із позивним « ОСОБА_8 », діючи спільно та у присутності ОСОБА_6 , застосував стосовно потерпілого психологічне насильство, а саме: здійснив імітацію його розстрілу шляхом одного пострілу з пістолету «Макарова» біля голови ОСОБА_7 . Своїми діями ОСОБА_6 та невстановлений військовослужбовець зс рф порушили вимоги статті 32 Конвенції та статтю 75(2)(а.1)(е) ДП І, чим спричинили моральне страждання.

У подальшому ОСОБА_6 повернув ОСОБА_7 до попередньої кімнати для допитів, де знову пристебнув його руки кайданками до каналізаційної труби та вийшов з приміщення.

Цього ж дня, приблизно через 15 хвилин, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 повернувшись до місця незаконного утримання потерпілого разом з військовим із позивним « ОСОБА_8 », де продовжив проводити допит потерпілого з метою отримання інформації про осіб, які допомагають Збройним Силам України та можуть зберігати зброю.

Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, ОСОБА_6 віддав розпорядження військовому із позивним « ОСОБА_8 » на катування ОСОБА_7 . Виконуючи вказане розпорядження та діючи спільно, зазначений військовослужбовець зс рф застосував стосовно потерпілого фізичне насильство, яке полягало у спричиненні останньому тілесних ушкоджень шляхом нанесення щонайменше 60 ударів руками по тулубу та голові.

Після припинення побиття, ОСОБА_6 , продовжуючи переслідувати спільну злочинну мету, віддав розпорядження військовому із позивним « ОСОБА_8 » відвести ОСОБА_7 на розстріл. Виконуючи вказане розпорядження, зазначений військовослужбовець зс рф, відкривши наручники та звільнивши руки потерпілого, конвоював останнього до іншої кімнати підвального приміщення, де, діючи спільно та у присутності ОСОБА_6 , застосував стосовно потерпілого психологічне насильство, а саме здійснив імітацію його розстрілу шляхом одного пострілу з пістолету «Макарова» біля голови ОСОБА_7 . Своїми діями ОСОБА_6 та невстановлений військовослужбовець зс рф порушили вимоги статті 32 Конвенції та статтю 75(2)(а.1)(е) ДП І, чим спричинив моральні страждання.

У подальшому ОСОБА_6 повернув ОСОБА_7 до попередньої кімнати для допитів, де знову пристебнув його руки кайданками до каналізаційної труби та вийшов з приміщення.

Цього ж дня, приблизно через півтори години, більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 повернувся до місця незаконного утримання потерпілого разом з військовим із позивним « ОСОБА_8 », де продовжив проводити допит потерпілого з метою отримання інформації про осіб, які допомагають Збройним Силам України та можуть зберігати зброю.

Не отримавши бажаних відповідей на поставлені запитання, продовжуючи реалізацію раніше виниклого умислу, ОСОБА_6 віддав розпорядження військовому із позивним « ОСОБА_8 » на катування ОСОБА_7 . Виконуючи вказане розпорядження та діючи спільно, зазначений військовослужбовець зс рф застосував до потерпілого заходи фізичного впливу, спрямовані на перекриття доступу повітря до його легень, а саме одягнув мішок на голову ОСОБА_7 та почав здавлювати його в області шиї, до поки потерпілий не втратив свідомість.

Після того, як ОСОБА_7 прийшов до тями, військовий із позивним « ОСОБА_8 » продовжив застосувати до потерпілого заходи фізичного впливу, спрямовані на перекриття доступу повітря до його легень шляхом здавлювання в області шиї ОСОБА_7 мотузки, до поки останній не почав втрачати свідомість.

Після припинення катування, ОСОБА_6 , продовжуючи переслідувати спільну злочинну мету, конвоював ОСОБА_7 до іншої кімнати підвального приміщення, де військовий із позивним « ОСОБА_8 », діючи спільно та у присутності ОСОБА_6 , здійснив один постріл з пістолету «Макарова» у праву ногу ОСОБА_7 , куля від якого пройшла по дотичній, спричинивши останньому тілесне ушкодження у вигляді рубця, що є наслідком загоєння рани, яке відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Своїми діями ОСОБА_6 та невстановлений військовослужбовець зс рф порушили вимоги ст.ст. 32, 147 Конвенції та ст. 75(2)(a)(а.2) ДП І та спричинили йому моральні та фізичні страждання. Увесь час утримання потерпілий перебував без спідньої білизни, що спричиняло йому додаткові психологічні та моральні страждання.

10.04.2022 приблизно о 16.00 год. після припинення катувань вказані особи відпустили потерпілого ОСОБА_7 додому.

Отже, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з іншою невстановленою досудовим розслідуванням особою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вчинив дії, спрямовані на порушення законів та звичаїв війни, що полягали у жорстокому поводженні з цивільним населенням, яке виразилось у катуванні: імітації розстрілу, завданні сильних фізичних побоїв і тілесних ушкоджень, погрозі каліцтвом статевих органів та знущанням над людською гідністю, удушенні стосовно ОСОБА_7 з метою отримання інформації, яка його цікавила; а також у вчиненні інших порушень законів та звичаїв війни, що виразились у насильницьких діях сексуального характеру примусовому оголенні, чим порушив ст. ст. 27, 31, 32, 147 Конвенції про захист цивільного населення під час війни від 12.08.1949, ст. 75(2) (а.1)(е), (а.2), (а.4)(е), (b)(е) Додаткового протоколу І до Женевських конвенцій від 12 серпня 1949 року, що стосується захисту жертв міжнародних збройних конфліктів (Протокол I) від 8 червня 1977 року.

Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, а саме у жорстокому поводженні з цивільним населенням та в інших порушеннях законів та звичаїв війни, що передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вчинених за попередньою змовою групою осіб (у редакції на момент вчинення злочину).

28.11.2025 відповідно до вимог ст. ст. 276, 277, 278 КПК України ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

У зв`язку із фактичним перебуванням ОСОБА_6 на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, орган досудового розслідування позбавлений можливості вручити останньому письмове повідомлення про підозру у день його складання.

Згідно з вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 111, ст. ст. 135, 278 КПК України, вжито заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений для вручення повідомлень.

Зокрема, 28.11.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження газеті «Урядовий кур`єр» № 243 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, що розташоване за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 на 03.12.2025, 04.12.2025, 05.12.2025, 06.12.2025 та 08.12.2025 для вручення останньому письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій.

Крім того, з метою забезпечення прав підозрюваного в умовах заочного кримінального провадження та відповідно до практики Європейського суду з прав людини (справи Ермі проти Італії, № 18114/02; Сейдовіч проти Італії, № 56581/00; Боярченко проти України, № 31338/04), в яких неодноразово акцентувалась увага на обов`язку державних органів забезпечити ефективне повідомлення особи про притягнення її до кримінальної відповідальності, суть пред`явленого обвинувачення, а також право на участь у відповідному кримінальному провадженні, уповноважені органи зобов`язані вжити всіх можливих і достатніх заходів для належного інформування підозрюваного та забезпечення його процесуальних прав.

Враховуючи викладене, стороною обвинувачення забезпечено вжиття усіх доступних заходів для інформування підозрюваної особи про притягнення до кримінальної відповідальності, а саме на встановлений під час досудового розслідування мобільний номер, якими користується ОСОБА_6 , та до якого приєднано соціальну мережу «WhatsApp», було надіслано повідомлення про підозру, посилання на сайт Офісу Генерального Прокурора (на якому наявне повідомлення про підозру ОСОБА_6 ), повістки про виклик до слідчого та текстові повідомлення, що зафіксовано шляхом проведення огляду мобільного телефону (протокол огляду мобільного телефону від 28.11.2025).

Проте, ОСОБА_6 на виклики не з`явився та про причини свого неприбуття не повідомив, що свідчить про його умисні дії, спрямовані на ухилення від органу досудового розслідування з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, а також про переховування на тимчасово окупованій території України, або території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором.

На підтвердження цього, старшим слідчим відділу СУ ГУНП в Херсонській області майором поліції ОСОБА_9 у кримінальному провадженні складено рапорт про неявку ОСОБА_6 до відділу СУ ГУНП в Херсонській області за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4.

У зв`язку із викладеним, 09.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

За наявною інформацією, станом на теперішній час підозрюваний може перебувати на тимчасово окупованій території України, зокрема у Херсонській області (лівобережжі), АР Крим та території РФ, де продовжує вчиняти дії на шкоду Україні та її населенню.

Згідно з отриманою інформацією встановлено, що з 24.02.2022 по 09.12.2025 підозрюваний державний кордон України не перетинав.

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та у будь-який час може виїхати на територію іншої держави.

Так, у ході проведення оперативно-розшукових заходів та слідчих дій, спрямованих на встановлення місцезнаходження підозрюваного, отримано відомості, що ОСОБА_6 на теперішній час умисно переховується на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором (російська федерація), що не виключає можливості переміщення підозрюваного в інші держави.

У зв`язку з чим, 02.01.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначеного злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- допитано в якості потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в ході допиту повідомив, що 10.04.2022 в період часу з 07.00 год по 16.00 год його примусово утримували в підвальному приміщенні санаторію «Чайка» за адресою: Херсонська область, Скадовський район, с-ще Лазурне, вул. Причальна, 5;

- проведено судово-медичну експертизу ОСОБА_7 , відповідно до висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 042-556-2022 від 02.09.2022 встановлено, що ОСОБА_7 заподіяно легкі тілесні ушкодження;

- проведено впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 , який впізнав ОСОБА_6 , як особу, який віддавав накази на його затримання та застосовував фізичну силу під час утримання в приміщенні санаторію «Чайка»;

- допитано в якості свідка ОСОБА_10 , яка в ході допиту повідомила, що 10.04.2022 у період часу з 07.00 год по 16.00 год ОСОБА_7 примусово утримувався в підвальному приміщенні санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 та надавала після його звільнення першу медичну допомогу;

- в порядку ст. 223, ч. 11 ст. 232 КПК України проведено опитування в режимі телефонної конференції ОСОБА_11 , яка перебуває у населеному пункті, віддаленому від місця проведення досудового розслідування (Республіка Польща, м. Краків, вул. Jozefa Brodowicza 9) та яка повідомила, що 10.04.2022 у період часу з 07.00 год по 16.00 год ОСОБА_7 примусово утримували в підвальному приміщенні санаторію « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за адресою: АДРЕСА_3 та яка була присутня за місцем проживання, коли потерпілий повернувся з місця незаконного утримання;

- отримано інформацію Служби зовнішньої розвідки України згідно якої встановлено картку на громадянина рф ОСОБА_6 , в якому наявна фотографія із зазначенням анкетних даних;

- отримано довідку, щодо перевірки особи « ОСОБА_12 » за системою пошуку «OSINT», де було зафіксовано, що ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (уродж.: м. Бердськ Новосибірська обл. (рф): РНОКПП рф НОМЕР_2 , паспорт громадянина рф: НОМЕР_1 від 27.06.2001 (ОВД г.Бердска, Новосибирской области), відомі місця проживання: АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 ; АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ; моб.тел.: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ; сторінка в соціальній мережі «ВКонтакте» - https://vk.com/id343450277), співробітник 9-го управління 5-ї служби ФСБ рф;

- отримано вимогу про судимості стосовно ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду мобільного телефону за допомогою якого направлено повідомлення про підозру та повістки про виклик ОСОБА_6

- іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

З огляду на викладене є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 причетний до інкримінованих йому злочинів.

Складена та повідомлена ОСОБА_6 підозра повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» та рішення у справі «Авшар проти Туреччини», де встановлено, що таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Так, стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінальних правопорушень, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України:

1) Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду: враховуючи те, що ОСОБА_6 вчинив злочини, один із яких є особливо тяжким, санкція за який передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років то з метою уникнення кримінальної відповідальності останній може й надалі переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а у випадку доведення його вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі.

Наразі підозрюваний переховується від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, вільно пересувається на тимчасово окупованій території України та території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та ухиляється від кримінальної відповідальності за скоєні злочини;

2) Незаконно впливати на свідків та/або потерпілих у кримінальному провадженні: орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_6 зважаючи на посаду, яку він займає співробітник 9 управління департаменту оперативної інформації 5 служби федеральної служби безпеки російської федерації, може за допомогою погроз, застосування фізичного насильства чи вбивства впливати на потерпілого і свідків з метою схилити останніх до надання неправдивих показів або взагалі в подальшому відмовитись від них;

3) Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється: орган досудового розслідування вважає, що підозрюваний має можливість продовжувати вчиняти такі ж кримінальні правопорушення чи інші, оскільки, він є співробітником 9 управління департаменту оперативної інформації 5 служби федеральної служби безпеки російської федерації, сфери діяльності якої розповсюджуються на окуповані території Херсонської області (враховуючи, що ця територія продовжує знаходитись під окупацією) та стосовно якого 09.06.2023 до Хаджибейського районного суду м. Одеси направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000114 від 03.05.2022 за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України

Окрім цього, встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , та у будь-який час може виїхати на територію іншої держави.

Таким чином, наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім цього, на наявність підстав для тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, крім вищевказаних ризиків, вказують наступні обставини, а саме:

- вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438 КК України, максимальна санкція якого передбачає позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років;

- місце реєстрації підозрюваного ОСОБА_6 знаходиться на території Російської Федерації, що унеможливлює здійснення контролю за виконання ним іншого виду запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, та обов`язків, що покладаються на підозрюваного судом згідно з частиною 5 статті 194 КПК України;

- підозрюваний ОСОБА_6 у разі перебування на волі матиме можливість продовжити вчиняти злочини, або уникнути кримінальної відповідальності, шляхом виїзду на територію країни-агресора, впливати на свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

Таким чином, зібрані у ході досудового розслідування на даний час докази в умовах воєнного стану та додатково підтверджені фактичні дані про обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення свідчать про те, що заявлені ризики виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказані обставини, також свідчать про те, що зазначеним у клопотанні ризикам неможливо запобігти, шляхом застосування більш м`яких видів запобіжних заходів.

Посилаючись на вищевикладені обставини, слідчий просить клопотання задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити, додаткових пояснень до клопотання не мав.

Захисник у задоволенні клопотання просив відмовити, вважаючи його безпідставним та необгрунтованим.

Вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, заслухавши пояснення сторін, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбаченістаттями 177та 178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

28.11.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України.

28.11.2025 в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр» № 243 та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , а також повідомлено про необхідність прибуття до СУ ГУНП в Херсонській області, за адресою: м. Херсон, вул. Лютеранська, 4 на 03.12.2025, 04.12.2025, 05.12.2025, 06.12.2025 та 08.12.2025 для вручення останнім письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а також проведення інших слідчих та процесуальних дій. Однак, у вказані дати, будучи викликаним для допиту в якості підозрюваного та вручення йому підозри, останній у призначений час та місце без поважних причин не з`явився, про причини своєї неявки не повідомив.

28.11.2025 ОСОБА_6 через Південний міжрегіональний центр з надання безоплатної правничої допомоги призначено захисника за призначенням адвоката ОСОБА_4 .

09.12.2025 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

02.01.2026 підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в міжнародний розшук, здійснення якого доручено УКР ГУНП в Херсонській області.

Відповідно до довідки на виконання доручення слідчого підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на окупованій частині Херсонської області (лівий берег Дніпра).

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 438 КК України, тобто особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від 8 до 12 років, вибув на територію громади, яка перебуває в тимчасовій окупації, відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309, на теперішній час його місцезнаходження не встановлено, досі переховується від органу досудового розслідування, що підтверджується рапортом слідчого, а також постановою слідчого від 06.11.2025 року оголошено у міжнародний розшук, що дає достатні підстави вважати про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний перебуваючи на волі, може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню та вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання останнім, покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 193, 194 КПК України, -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 438 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не пізніше як через сорок вісім годин з моменту затримання підозрюваного доставити його до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1