П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2026 року

м. Київ

справа № 761/46597/23

провадження № 51-3014км25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, яка брала участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Армянськ Автономної Республіки Крим, жительки АДРЕСА_1 ,

засудженої за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК, і

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 06 червня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК, та призначено їй покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, з позбавленням прав обіймати посади, пов`язані з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів на строк 2 роки, без конфіскації майна.

На підставі ст. 75 КК ОСОБА_7 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки та покладено на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року вказаний вирок місцевого суду залишено без змін.

Судами попередніх інстанцій ОСОБА_7 визнано винуватою у тому, що вона після початку лікування на наркоманію у МЦ ТОВ «МЕД ДРАЙВ» почала отримувати лікарський засіб із вмістом метадону, після чого дізналася про відсутність єдиної бази даних пацієнтів і у чотирьох інших медичних закладах подала заяви на отримання наркотичних засобів, приховавши інформацію про перебування на лікуванні в інших закладах. Надалі шляхом обману восьми лікарів отримала рецепти на спеціальних бланках та в аптеках 30 разів придбавала пігулки кожного разу в кількості 40 штук.

За наведених обставин ОСОБА_7 було визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 308 КК.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що призначене ОСОБА_7 покарання із застосуванням ст. 75 КК є м`яким. Наголошує, що засуджена раніше була судима, однак продовжила вчиняти кримінальні правопорушення. Також ставить під сумнів щире каяття засудженої.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні:

- прокурор підтримала вимоги касаційної скарги, просила її задовольнити;

- захисник просив ухвалу апеляційного суду залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Інші учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце касаційного розгляду, однак у судове засідання не прибули.

Мотиви суду

Колегія суддів заслухала суддю-доповідача, пояснення учасників судового провадження, перевірила матеріали кримінального провадження, наведені у касаційній скарзі доводи і дійшла висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правову оцінку обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Таким чином, Суд під час оцінки касаційних доводів виходить із фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, встановлених судами попередніх інстанцій.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та правильність кваліфікації її дій за ч. 2 ст. 308 КК в касаційній скарзі не оспорюються.

Твердження прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення та її особі через м`якість внаслідок застосування положень ст. 75 КК є безпідставними з огляду на таке.

Суд визначає форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінального правопорушення, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен, з урахуванням всіх перелічених вище обставин, визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Як вбачається із судових рішень, під час призначення ОСОБА_7 покарання було враховано характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є тяжким, визнання засудженою вини, відомості про неї (раніше судима, має постійне місце проживання, офіційно працевлаштована, стан здоров`я).

Обставиною, що пом`якшує покарання, судом першої інстанції визнано щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Обставин, що обтяжують покарання, місцевим судом не встановлено.

З урахуванням зазначеного місцевий суд, з яким погодився апеляційний суд, дійшов обґрунтованого переконання про призначення їй покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 308 КК, у виді позбавлення волі.

Аргументуючи доцільність звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, суди попередніх інстанцій врахували конкретні обставини вчиненого діяння, його тяжкість, наявність двох пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, відомості про неї.

Зокрема, судами було встановлено, що засуджена понад 20 років є наркозалежною особою, від чого лікується, та з 1994 року перебуває на відповідному обліку у нарколога, кримінальне правопорушення вчинила з метою власного вживання ліків з вмістом наркотичного засобу, офіційно працевлаштована в ОК « АК Телеком» як охоронник площадок. Інформація про збут або намір збути наркотиковмісні таблетки іншим особам у матеріалах справи відсутня.

Також суд апеляційної інстанції наголосив, що прокурор у судових дебатах просила призначити засудженій покарання із звільненням від його відбування на підставі ст. 75 КК.

У касаційній скарзі прокурор ставить під сумнів наявність щирого каяття як обставини, яка пом`якшує покарання. Однак ця обставина зазначена як така в обвинувальному акті і не ставилася під сумнів стороною обвинувачення під час розгляду в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суди зробили правильно, констатувавши можливість виправлення засудженої без реального відбування покарання із застосуванням до неї положень ст. 75 КК.

Ухвала апеляційного суду відповідає положенням ст. 370, ст. 419 КПК, є законною, обґрунтованою і вмотивованою.

Таким чином, за результатами касаційного розгляду колегією суддів Верховного Суду не встановлено неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженої, а тому касаційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, а судове рішення апеляційного суду необхідно залишити без зміни.

Керуючись статтями 433, 436, 442 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 03 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3