Житомирський апеляційний суд
Справа №294/1499/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/657/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в м.Житомирі матеріали судового провадження №294/1499/25 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.09.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання заступника начальника - начальника СВ ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 у кримінальному провадженні №0000194. Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави. Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 обраховано з моменту затримання, тобто з 04.09.2025. Строк дії ухвали визначено до 02.11.2025 року включно.

Адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, ухвалити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання заступника начальник-начальника СВ ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 відмовити та обрати його підзахисному запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (цілодобовий домашній арешту). При цьому, звертає увагу, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, має ряд захворювань серця, підозру на епілепсію; ОСОБА_8 має на утриманні малолітню дитину. Вважає необґрунтованими твердження з приводу того, що існують ризики переховування ОСОБА_8 оскільки слідчий не наводить доказів щодо цього, не вказано і те, яким саме чином підозрюваний може вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також здійснювати тиск на потерпілих, а тому процесуальні ризики, вказані слідчим та прокурором, є необґрунтованими.

Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримку апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційних вимог захисника, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, що свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, зазначеного у клопотанні.

Норми ст.177 КПК України передбачають, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, в тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність у підозрюваного постійного місця роботи, репутацію підозрюваного, майновий стан підозрюваного, наявність судимостей, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу, дотримався вимог ст.ст.132, 176-178, 183, 194 КПК України.

В свою чергу, як убачається з матеріалів судового провадження №294/1499/25, в провадженні СВ ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000194 від 02.09.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Згідно змісту клопотання, досудовим розслідування встановлено, що в серпні місяці 2025 року, в точно невстановлений слідством дату та час, перебуваючи в м.Київ, ОСОБА_8 вступив в злочинну змову з ОСОБА_10 , спрямовану на заволодіння майном ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення розбійного нападу, 02.09.2025, близько 12 год. 00 хв., ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_10 пішки прийшли до житлового будинку АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_11 та її чоловік ОСОБА_12 .

Після відкриття вхідних дверей, які були не замкнені, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 шляхом вільного доступу, в умовах воєнного стану, незаконно проникли до житлового будинку та намагалися взломати сейф, який перебував в одній із житлових кімнат, всередині якого знаходилися грошові кошти під час чого їхні дії було викрито ОСОБА_12 .

В цей час та місці, без розриву у часі, ОСОБА_10 діючи узгоджено із ОСОБА_8 з метою заволодіння майном ОСОБА_12 та подоланням волі останнього до опору, наніс один удар кулаком в обличчя ОСОБА_12 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді гематоми нижньої повіки правого ока, синця носа, крововиливу у слизову верхньої та нижньої губ, садна верхньої губи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень без короткочасного розладу здоров`я від чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу втративши свідомість. Після чого, ОСОБА_8 за допомогою мотузки зв`язав руки потерпілого за спиною.

Після цього, перебуваючи у будинку продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 з метою заволодіння грошовими коштами, за допомогою розвідного ключа, якого заздалегідь підготував та взяв з собою ОСОБА_8 , та рожкового ключа, якого відшукали в ванній кімнаті вказаного житлового будинку, деформували металеві двері сейфу, після чого незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілих в сумі 7000 доларів США, що станом на 02.09.2025 за офіційним курсом НБУ становить 289 605,4 грн., 4500 Євро, що станом на 02.09.2025 за офіційним курсом НБУ становить 218 103,75 грн. та 220 000 грн., шо в загальному становить 727 709.15 грн.

Заволодівши в такий спосіб грошовими коштами потерпілих в сумі 727709,15 грн. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 залишили домоволодіння та розпорядились грошовими коштами на власний розсуд.

04.09.2025 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст.208 КК України.

04.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

04.09.2025 заступник начальника - начальника слідчого відділення ВП №2 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до відповідного слідчого судді з клопотанням про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.184 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при обранні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

В свою чергу, у відповідності до матеріалів судового провадження, прийняте рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя мотивував наявністю в матеріалах провадження доказів обґрунтованості підозри вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та наявністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

Наявні у провадженні докази, як вважає апеляційний суд, переконливо вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про обрання запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг би вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 підтверджується сукупністю доказів, які були долучені до клопотання слідчого, та об`єктивно на даному етапі кримінального провадження, свідчать про обґрунтованість підозри, оголошеної останньому, і є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа може бути причетною до вчинення конкретного злочину.

При цьому, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Як вважає суд апеляційної інстанції, матеріали провадження об`єктивно вказують на наявність ризиків можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, незаконно впливати на відповідних учасників кримінального провадження, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, як і вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зокрема, на думку апеляційного суду при обранні запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею належно враховано тяжкість кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_8 , фактичні обставини його вчинення, наслідки, суспільну небезпеку, тощо.

Так, як убачається з матеріалів провадження, інкриміноване ОСОБА_8 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, є особливо тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років із конфіскацією майна.

Зазначені обставини самі по собі можуть бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду, тому апеляційний суд погоджується з тим, що тяжкість можливого покарання може спонукати підозрюваного ОСОБА_8 , переховуватися від органу від органу досудового розслідування/суду.

Крім того, в даному випадку слід врахувати і те, що ОСОБА_8 вчинив особливо тяжкий злочин в період іспитового строку за вироком Романівського районного суду Житомирської області від 25.03.2024 (свідчить про сталу антисоціальну поведінку), як і те, що підозрюваного встановлено шляхом вжиття оперативно - розшукових заходів, що явно лише підсилює вище зазначений процесуальний ризик.

Також, апеляційний суд погоджується і з наявністю процесуального ризику вчинення підозрюваним спроб протиправного впливу на відповідних учасників (потерпілих, свідків) кримінального провадження будь яким шляхом для зміни, відмови від показів останніх. В даному випадку, слід врахувати те, що підозрюваний ОСОБА_8 особисто знайомий з потерпілими та свідками по справі, оскільки потерпіла ОСОБА_11 є його тіткою. Також, слід врахувати і стадію досудового розслідування у цьому провадженні, яка потребує з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, є доведеним і процесуальний ризик знищити, сховати або спотворити будь-які із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки, як встановлено слідчим суддею та підтвердженого прокурором в суді апеляційної інстанції на даних час органом досудового розслідування не встановлено місце знаходження викраденого майна - грошових коштів, викрадених у потерпілих, а також знарядь, за допомогою яких підозрювані проникли до будинку та сейфу, в якому зберігалися кошти.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення (процесуальна роль, активна поведінка, зухвалість вчиненого, тощо), що свідчить про явну можливість вчинення останнім іншого правопорушення. Крім того, слід взяти до уваги і те, що останній неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності (а.п.35-37), підозрюється у вчиненні нового умисного особливо тяжкий злочин під час іспитового строку за попереднім вироком Романівського районного суду Житомирської області від 25.03.2024, що об`єктивно свідчить про сталу антисоціальну поведінку останнього, як і значну суспільну небезпечність особи останнього.

Апеляційні посилання сторони захисту на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, слідчим суддею правильно встановлено доведеність органом досудового розслідування, процесуальних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Докази, які містяться в матеріалах судового провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, переконливо виключає можливість обрання відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

Таким чином, слідчий суддя обґрунтовано зазначив, що з огляду на встановлені в рамках даного кримінального провадження ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які об`єктивно існують, підозру останнього у вчиненні кримінального правопорушення, а також завдання даного кримінального провадження, які зводяться, в тому числі, до притягнення винної особи до кримінальної відповідальності, тому обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою, забезпечить та гарантуватиме належну процесуальну поведінку та буде сприяти забезпеченню досягнення завдань даного кримінального провадження на цій стадії.

При цьому, апеляційні посилання сторони захисту на те, що підозрюваний має постійне місце проживання, ряд захворювань серця, підозру на епілепсію та на утриманні одну малолітню дитину, не спростовують вище наведеного, як і не є в даному кримінальному провадженні об`єктивними підставами для обрання підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу.

Тим більше, самі по собі ці обставини не спростовують та не мінімізують наявних ризиків, запобігти яким в даному випадку може лише застосований винятковий запобіжний захід як тримання під вартою.

В свою чергу, будь-які медичні висновки про неможливість утримання ОСОБА_8 за станом його здоров`я в умовах слідчого ізолятору відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На момент апеляційної перевірки матеріалів провадження, вказаний запобіжний захід є необхідним у зазначеному кримінальному провадженні, буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та забезпечить швидке та повне проведення досудового розслідування.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону в частині визначення міри запобіжного заходу, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Чуднівського районного суду Житомирської області від 05.09.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, без визначення розміру застави, до 02.11.2025 включно , - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :