В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" листопада 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва об`єднані кримінальні провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000670 від 12 липня 2025 року та 0003374 від 23 жовтня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки Луганської області м. Кіровськ, не заміжньої, не має на утриманні малолітніх дітей, з середньою освітою, офіційно не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

- 31 березня 2023 року вироком Франківського районного суду Львівської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 17000 гривень;

- 02 червня 2025 року вироком Дніпровського районного суду у м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки;

- 06 листопада 2025 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 2 (два) дні;

- 10 листопада 2025 року вироком Дніпровського районного суду міста Києва за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України,

за участі учасників судового провадження:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи раніше судимою, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, належних висновків для себе не зробила, на шлях виправлення не стала, та під час дії Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»» від 24.02.2022, який у подальшому продовжений та діяв на день вчинення злочину, вчинила умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 19 жовтня 2025 року близько 19 годині 20 хвилин ОСОБА_3 зайшла до приміщення магазину «Епіцентр», що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, де у неї виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, де об`єктом своїх злочинних посягань вона обрала товар, належний ТОВ «Епіцентр-К», а саме: кросівки чоловічі р.9 різнокольорові DZ2628-110 AIR MAX 1 Nike AW2425, закупівельною вартістю 3929 гривень 57 копійок.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення ОСОБА_3 , впевнившись, що за її злочинними діями ніхто не спостерігає, перебуваючи в торговій залі магазину, у відділі зі спортивними товарами, взяла з полиці взуття, сховала його під одяг, взятий в цьому ж відділі, який тримала в руках, та направилася до примірочної.

У подальшому, ОСОБА_3 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу направленого на таємне, викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, перебуваючи в примірочній, узяла в руки чоловічі кросівки, накрила їх своєю курткою, в якій прийшла до магазину, та вийшла з примірочної, тримаючи кросівки та куртку в лівій руці. Після чого направилась до виходу з магазину, де зі схованим взуттям, безперешкодно вийшла з магазину, та в подальшому викраденим розпорядилася на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_3 заподіяла матеріальну шкоду потерпілому ТОВ «Епіцентр-К» на суму 3929 гривень 57 копійок.

Крім того, ОСОБА_3 , будучи засудженою вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 02 червня 2025 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не стала та належних висновків для себе не зробила та протягом року вчинила нове кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_3 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 12 липня 2025 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, порушуючи вимогу Закону України «Про незаконний обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів», передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, реалізуючи злочинний умисел направлений на незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений - PVP, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбала особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонений - PVP, без мети збуту.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_3 придбану нею особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, що знаходилась в прозорому поліетиленовому зіп-пакеті, помістила до правої туфлі, в яку була взута, та почала незаконно зберігати при собі, без мети збуту.

12 липня 2025 року близько 14 години 11 хвилин за адресою: м. Київ, вул. Павла Полуботка, 28, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , яка повідомила, що зберігає при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

У подальшому, у період часу, з 14 години 32 хвилини до 14 години 37 хвилини, працівниками поліції було проведено обшук ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3, під час якого у неї виявили та вилучили з правої туфлі, у які вона була взута, прозорий поліетиленовий зіп-пакет, в середині якого була порошкоподібна речовина світлого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, загальною масою 0,418 г., яку вона зберігала при собі, без мети збуту.

Як вбачається з висновку судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-25/43700-НЗПРАП від 05 серпня 2025 року:

« 1. Надана на дослідження речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено.

2. Надана на дослідження речовина білого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP.

Маса PVP становить 0,418 г.

PVP, згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», Список № 2 особливо небезпечних психотропних речовин, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якого заборонено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,15 г.»

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 повністю визнала свою вину та підтвердила фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, зазначених в обвинувальних актах, а саме: дату, час, місце, спосіб вчинення кримінальних правопорушень та показала, що вона 19 жовтня 2025 близько 19 години зайшла до магазину «Епіцентр» за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 11, де у спортивному відділі побачила кросівки. Впевнившись, що за її діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, вона взяла з полиці кросівки та заховала їх під одяг, який взяла у цьому ж торговому залі, та направилась до примірочної. Там вона заховала кросівки під куртку, в яку вона була одягнута та вийшла з примірочної. Потім зі схованим взуттям вона вийшла з приміщення магазину. Кросівки вона носила сама до часу її затримання. Крім того, 12 липня 2025 року, вона йшла по власних справах та випадково знайшла пакетик з психотропною речовиною, вона зрозуміла, що у ньому знаходиться, тому узяла його для власного вживання. Неподалік від цього місця її зупинили працівники поліції, а в подальшому слідча група вилучила психотропну речовину. Вона щиро розкаюється у вчиненому, просить його суворо її карати, хоче піти служити до війська.

Дані обвинуваченою ОСОБА_3 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченої ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України та ч. 2 ст. 309 КК України, повністю підтверджується її показаннями та щирим каяттям.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 та тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, висновків експертних досліджень, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Крім того, винність ОСОБА_3 , яка не оспорювала фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 та ч.2 ст. 309 КК України, оскільки вона своїми умисними діями вчинила таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену в умовах воєнного стану; та своїми умисними діями вчинила незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_3 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали), дані про особу обвинуваченої, яка щиро розкаялася у вчинених кримінальних правопорушеннях, активно сприяла органу досудового розслідування у їх розкритті, не перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, не працює, раніше судима вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, цивільному позивачеві не відшкодовано суму завданої матеріальної шкоди.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_3 - суд визнає щире каяття обвинуваченої та активне сприяння у розкритті кримінальних правопорушень.

Обставини, які, відповідно до вимог ст. 67 КК України, обтяжують покарання ОСОБА_3 , - органом досудового розслідування не встановлено.

Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 вчинила рецидив кримінальних правопорушень. Однак, органом досудового розслідування ця обставина при формулюванні обвинувачення зазначена не була, також не було її визнано обставиною, яка обтяжує відповідальність обвинуваченої. З урахуванням наведеного та того, що ОСОБА_3 не захищалась від обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення за обтяжуючих обставин - рецидив кримінальних правопорушень, суд не може погіршувати її становище, - тому дану ознаку суд враховує лише як ознаку, яка характеризує особу обвинуваченої.

Аналізуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, конкретним їх обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченої. Даний вид покарання буде справедливим для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 , сприятиме попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

При призначенні покарання, суд враховує положення ч. 1 ст. 69 КК України, які надають повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, (…) призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Ці обставини в своїй сукупності повинні настільки істотно знижувати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було би явно несправедливим. (ВС/ККС у справі № 629/2739/18 від 03.02.2021).

Однак, органом досудового слідства та судом не були встановлені обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому відсутні підстави для призначення ОСОБА_3 покарання із застосування ст. 69 КК України.

Крім того, відповідно до вимог ст. 75 КК України, при призначенні покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням,(….).

З урахуванням вищенаведеного, підстави для застосування до ОСОБА_3 положень ст. 75 КК України - відсутні.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, у цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, за яке вона засуджується цим вироком, до постановлення щодо неї вироку Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, яким вона засуджена за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309. ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік 1 місяць, то остаточне покарання їй необхідно призначити відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання.

На думку суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченої, буде достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_3 сприятиме попередженню вчинення нею нових кримінальних правопорушень та відповідатиме принципу індивідуалізації покарання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 30 жовтня 2025 року.

Крім того, представником потерпілого - ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого ТОВ «Епіцентр К», було заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь потерпілого ТОВ «Епіцентр К» матеріальної шкоди у сумі 3929 гривень 57 копійок.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 у повному обсязі визнана суму цивільного позову, погодилася на його відшкодування.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства (ч. 5 ст. 128 КПК України).

Ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (ч. 1 ст. 129 КПК України).

Щодо заявленого представником потерпілого - ОСОБА_6 , в інтересах потерпілого ТОВ «Епіцентр К», цивільного позову, про стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 матеріальної шкоди в сумі 3929 гривень 57 копійок, то він підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки повністю знайшов своє підтвердження у ході судового розгляду та підтверджений доказами, наданими потерпілою стороною, крім того, його суму у судовому засіданні повністю визнала обвинувачена ОСОБА_3 .

Питання процесуальних витрат у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів у цьому кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до вимог до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та, керуючись ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 309 КК України у вигляді 1 року позбавлення волі,

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання, покарання, призначеного за цим вироком та покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 30 жовтня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Епіцентр К»:

на відшкодування матеріальної шкоди - суму 3929 (три тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять) гривень 57 копійок;

Речові докази у кримінальному провадженні:

- прозорий поліетиленовий зіп-пакет з речовиною білого кольору, що містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якого заборонено - PVP, масою 0,418 г., (який після проведення експертизи матеріалів, речовин та виробів, разом із первинним упакуванням поміщено до паперового конверту б/н), який відповідно до квитанції № 024638 зберігається в камері схову Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві - знищити;

- диск DVD-R з відеозаписи з камер внутрішнього відеоспостереження магазину «Епіцентр», що розташований за адресою: м. Київ, вул. Братиславська 11, від 19 жовтня 2025 року - залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати за проведення: судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111-25/43700-НЗПРАП від 30 вересня 2025 року суму 3565 (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, а обвинуваченою, яка перебуває під вартою, у той же термін з моменту отримання копії вироку.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1