УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 491/753/24

провадження № 51-4890 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року,

встановив:

Як вбачається із касаційної скарги та доданої до неї копії судового рішення, вироком Ананьївського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 8 років 9 місяців, з позбавленням права керування транспортним засобом строком на 8 років.

Як вбачається із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Захисник звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на вирок Ананьївського районного суду Одеської області від 15 січня 2025 року та ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу подано без додержання вимог зазначеної статті.

Водночас, відповідно до пунктів 3, 4,5 ч. 2 ст. 427 КПК України касаційна скарга має містити судове рішення, що оскаржується, обґрунтування заявлених скаржником вимог, із зазначенням того, у чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень та вимоги особи, яка подає касаційну скаргу.

Як убачається із вступної частини касаційної скарги захисника, вона подана на ухвалу Одеського апеляційного суду від 16 вересня 2025 року. Проте, із наявної в Єдиному державному реєстрі судових рішень інформації, ухвалою Одеського апеляційного суду від 10 вересня 2025 року вирок суду першої інстанції залишено без змін.

Крім того, захисник зазначає, що касаційна скарга подана на рішення апеляційного суду, а просить змінити також рішення районного суду, чим допускає протиріччя.

Наведене обґрунтування вимог захисником викладено без урахування вимог ст. 433 КПК України, яка визначає межі перегляду судом касаційної інстанції, та положень ч. 1 ст. 438 КПК України, якою регламентовано, що підставами для скасування або зміни судових рішень у касаційному суді є лише: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

При цьому, при вирішенні питання про наявність зазначених у ч. 1 ст. 438 КПК України підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 КПК України.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, і які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник ОСОБА_4 не погоджується, зокрема, із кваліфікацією дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 286-1 КК України та просить їх перекваліфікувати на ч. 3 ст. 286 КК України, проте належного мотивування вказаному не наводить.

Водночасзахисник, оскаржуючи рішення апеляційного суду щодо засудженого, не вказує, в чому саме його незаконність, які саме доводи його апеляційної скарги суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив, і чому ці порушення слід відносити до підстав для його зміни касаційним судом згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України та з огляду на положення статей 370,404, 412-414, 419 цього Кодексу.

Також всупереч вимогам ч. 5 ст. 427 КПК України до касаційної скарги не долучено копії оскаржуваної ухвали апеляційного суду, що унеможливлює перевірку касаційним судом дотримання вимог статей 424, 426 КПК України.

Крім того, всупереч положень ч. 4 ст. 427 КПК України до касаційної скарги захисника не додані оформлені належним чином усі документи, які підтверджують його повноваження відповідно до ст. 50 КПК України.

Повноваження захисника є належним чином підтвердженими, якщо до свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю додано хоча б один із документів, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 50 КПК України, а саме: або ордер, виданий відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», або договір із захисником, або доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Вказані порушення перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 429 КПК України залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження, шляхом подання виправленої касаційної скарги.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 залишити без руху та встановити строк для усунення недоліків - десять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі невиконання вимог ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3