КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження: № 11-сс/824/9351/2025 Доповідач у суді апеляційної інстанції: ОСОБА_2 Категорія: ст. 399 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2025 року суддя-доповідач - суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року (справа № 369/14776/25), -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.11.2025 на часткове задоволення скарги ОСОБА_3 скасовано постанову слідчого СВ ВП № 1 Фастівського РУП ГУНП в Київські й області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 120 151 100 000 001 08 від 24.04.2015 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 384, ч. 4 ст. 185, ст. 356 КК України та продовжено досудове розслідування у даному кримінальному провадженні.

У решті скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_3 просить скасувати вказану ухвалу в частині - "у решті скарги відмовити", та "зобов`язати повернути все майно, що знаходиться в квартирі АДРЕСА_1 ОСОБА_3 , оскільки з 2012 року (травень) ОСОБА_5 до 24.11.2025 року жодного разу не була в даній квартирі та ніякого відношення не має. Це підтверджує 11 томів в к/п № 120 154 , що суд витребує для прийняття ухвали суду".

Обгрунтовуючи такі апеляційні вимоги, ОСОБА_3 в апеляційній скарзі послався на те, що майно вартістю приблизно 100.000 грн., яке міститься в квартирі, належить йому але йому не повернуто, не дивлячись на його звернення до поліції та прокуратури, а тому він і звернувся до слідчого судді 30.09.2025, але йому було відмовлено.

У самому клопотанні до місцевого суду від 30.09.2025 ОСОБА_3 висловив прохання щоб в ухвалі суду на постанову про закриття кримінального провадження № 120 154 було зобов`язано ОСОБА_5 в присутності поліції надати можливість забрати все майно, що є в квартирі (двері, балкон, кухонні меблі і все інше), оскільки жодної речі в квартирі АДРЕСА_1 їй не належить, все куплено за гроші потерпілого ОСОБА_3 , з травня 2012 року по 24.11.2023 ОСОБА_5 в квартиру та її родичі не заходили.

Як убачається зі змісту ухвали, що розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень з загальним доступом - 22.12.2025, мотивуючи рішення в частині відмови у задоволенні скарги, слідчий суддя послався на те, що оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні № 120 151 100 000 001 08 від 24.04.2015 продовжено суд не вирішував клопотання ОСОБА_3 про зобов`язання ОСОБА_5 в присутності поліції надати можливість ОСОБА_3 забрати все його майно, що є в квартирі АДРЕСА_1 (двері, балкон, кухонні меблі і все інше), як таке, що є передчасним.

Згідно норми ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, що знайшло своє відтворення і в ст. 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" № 1402-VIII від 02.06.2016, з послідуючими змінами.

У відповідності до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади та місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В офіційному тлумаченні ч. 2 ст. 55 Конституції України, викладеному у Рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 № 19-рп/2011, зазначено, що реалізація конституційного права на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності всіх органів влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб забезпечується у порядку, визначеному процесуальним законом.

Процесуальним законом, який конкретизує положення Конституції України щодо обмеження можливості оскарження рішень суду, у даному провадженні виступає - Кримінальний процесуальний кодекс України.

Відповідно до положень ст. 24, ч. 3 ст. 392 КПК України, забезпечення гарантованого права на оскарження процесуальних рішень слідчого судді здійснюється у порядку, передбаченому цим Кодексом.

За приписами ч. 3 ст. 307 КПК України, Положення частини третьої ст. 307 щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р(II)/2020 від 17.06.2020 Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, що перебуває у взаємозв`язку з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України, які визначають перелік ухвал слідчого судді, що можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, і до яких не відноситься ухвала слідчого судді про відмову/часткову відмову у задоволенні скарги.

Як регламентовано ч. 3 ст. 309 КПК України, скарги на інші ухвали слідчого судді, оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

За викладеним, з огляду на те, що слідчим суддею постановлене рішення, що передбачене законом, у тому числі по суті заявлених вимог з відмовою/частковою відмовою у їх задоволенні, з наведенням мотивування такої відмови, в аспекті наведених вище положень кримінального процесуального закону, ухвала слідчого судді про відмову/часткову відмову в задоволенні скарги - апеляційному оскарженню не підлягає, про що фактично вказано і в ухвалі слідчого судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач суду апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, з надісланням апеляційної скарги і доданих до неї матеріалів особі, яка її подала, як на це вказують приписи ч. 5 ст. 399 КПК України.

Керуючись ст. 399 КПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні скарги (справа № 369/14776/25).

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження разом з апеляційною скаргою ОСОБА_3 та доданими до неї матеріалами надіслати особі, яка її подала.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2