Справа № 348/2469/25
Номер провадження 1-кп/348/322/25
УХВАЛА

(про призначення судового розгляду)

03 жовтня 2025 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 (за межами суду)

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду обвинувальний акт від 30.09.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Обвинувальний акт, складений відносно ОСОБА_4 за ч. 5 ст. 407 КК України, надійшов до суду 01.10.2025 із Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону.

В ході досудового розслідування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 08.08.2025 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, термін якого закінчується 07.10.2025.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 01.10.2025 призначено підготовче судове засідання.

Від прокурора поступило письмове клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що 07.08.2025 та 30.09.2025 на підставі ст.ст. 276, 278 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 08.08.2025 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07.10.2025, з визначенням застави в розмірі 181680,00 грн.

30.09.2025 скеровано до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 у вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України.

Зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, ризик перешкодження кримінальному провадженню іншим чином, ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, та ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за вчинення яких законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, він усвідомлює неминучість покарання за вчинення злочинів, що може спонукати його переховуватися від суду.

Ризик перешкодження кримінальному провадженню іншим чином підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, може умисно вчинити самоскалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи вбо іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, підтверджується тим, що він знає повні анкетні дані свідків у кримінальному провадженні, тому він, перебуваючи на волі, об`єктивно матиме можливість вчиняти на них тиск.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що останній вчинив умисні тяжкі злочини, пов`язані з ухиленням від військової служби, в умовх воєнного стану, що свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Вважає, що тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованих йому злочинів, у сукупності із даними про особу обвинуваченого, та з огляду на наявність у кримінальному провадженні вищевказаних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також обставин, визначених ст. 178 КПК України, унеможливлюють застосування до обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Тому наявні підстави для продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Також враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисні тяжкі злочини в умовах воєнного стану, враховуючи його матеріальне становище, просить визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд кримінального провадження, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст. 291 КПК України, підстав для закриття кримінального провадження, внесення подання про визначення підсудності немає. Також прокурор підтримав подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, та просила його задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні не заперечив проти призначення справи до судового розгляду. У вирішенні клопототання прокурора про продовження щодо нього строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою поклався на розсуд суду. Також, враховуючи його важке матеріальне становище, просив застосувати до нього мінімальний розмір застави, визначений законом.

Вивчивши обвинувальний акт та додатки до нього, розглянувши клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.

Кримінальне провадження підсудне Надвірнянському районному суду Івано-Франківської області.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, не встановлено.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог КПК України, та не підлягає поверненню прокурору.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

З врахуванням думки учасників, та вимог КПК України, судовий розгляд провести у відкритому судовому засіданні.

Також згідно вимог ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

За змістом п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини, обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, а саме у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану. Санкція вказаного кримінального правопорушення передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років.

Отже, відповідно до вимог ст. 42 КПК України ОСОБА_4 має статус обвинуваченого у даному кримінальному провадженні, і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу. Також до нього може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08.08.2025 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 07.10.2025, з визначенням застави в розмірі 181680,00 грн.

У вказаній ухвалі слідчого судді визнано доведеним існування ризиків переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від суду, незаконного впливу ним на на свідків у кримінальному провадженні, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Суд повинен перевірити обґрунтованість тверджень про продовження існування вказаних ризиків.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Суд вважає, що з врахуванням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, і суспільну небезпечність самих кримінальних правопорушень, прокурором доведено наявність достатніх підстав вважати, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 КК України, які відносяться до категорії тяжких злочинів та передбачають покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Такий висновок узгоджується з вимогами ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27 червня 1980 року «Про взяття під варту до суду», за якими при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину, тобто санкція за вчинене кримінальне правопорушення має бути важливим критерієм для визначення виду запобіжного заходу, який підлягає застосуванню. За таких обставин, у разі доведення винуватості обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, останньому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі у межах зазначеного вище строку, що може бути мотивом для його переховування від суду. При цьому в світлі наведених актуальних даних про існування ризику переховування, родина та житло не можуть бути вирішальними факторами, що могли б знизити цей ризик до маловірогідності чи до його виключення. Також суд враховує, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та постійного джерела доходів.

Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 (особливості поведінки, сімейний стан, роботу, місце проживання, засоби до існування) і приходить до висновку, що ризик переховуватися залишається досить актуальним вважаючи на особистість обвинуваченого та тяжкість ймовірного покарання.

Ризик впливу на свідків по даному кримінальному провадженні є вагомим та продовжує існувати, оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 відомі особи та анкетні дані свідків по кримінальному провадженні, судовий розгляд кримінального провадження лише розпочався, свідки ще не були допитані в ході судового розгляду, тому перебуваючи на волі та не будучи обмеженим у вільному спілкуванні зі свідками, і маючи в результаті цього реальну можливість пересуватися, а також користуватися засобами зв`язку, обвинувачений ОСОБА_4 може здійснювати вплив на свідків з метою спонукання їх до зміни показань, перекручування або спотворення відомих їм обставин щодо вчинення кримінального правопорушення.

Ризик вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що він обвинувачується у вчиненні кількох умисних тяжких злочинів, пов`язаних з ухиленням від військової служби, вчинених в умовах воєнного стану, що свідчить про можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є доведеним, оскільки на даний час ще не досліджено письмові та речові докази по кримінальному провадженні, а тому обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінальних правопорушень.

Таким чином прокурором наведено достатні та переконливі докази того, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Отже, на даному етапі кримінального провадження, враховуючи наявність в ОСОБА_4 статусу обвинуваченого у вчиненні умисних тяжких злочинів, та доведених ризиків, відомостей щодо особу обвинуваченого, застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою дієвості відповідного кримінального провадження.

Щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу тримання під вартою суд дійшов висновку, що застосування інших більш м`яких запобіжних заходів (особистого зобов`язання; особистої поруки; домашнього арешту) не зможе запобігти ризику можливої позапроцесуальної поведінки обвинуваченого.

Застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд вважає недостатнім, оскільки враховує характер обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні умисних тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних з ухиленням від військової служби, що мають підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав обвинуваченого, але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого ОСОБА_4 , та наявність ризиків переховування, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.

Крім того відповідно до ч.ч. 1, 8 ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, зважаючи на доволі високі встановлені ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків по кримінальному провадженню, вчинення іншого кримінального правопорушення, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, суд приходить до висновку, що ці обставини виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою.

Щодо розміру застави суд зазначає, що розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про їх особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (частина 4 статті 182 КПК України).

Отже розмір застави відповідно до статті 183 КПК України встановлюється за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому розмір застави, у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на наведені норми законодавства, ураховуючи: тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 , обставини вчинення правопорушень та розмір завданої шкоди, вид і розмір покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим, сімейний та майновий стан обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов переконання, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560,00 грн.

На думку слідчого судді такий розмір застави визначений в межах, передбачених ст. 182 КПК України за вказані кримінальні правопорушення, є справедливим, здатний забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права обвинуваченого, та підстав вважати його завідомо непомірним для ОСОБА_4 суд не вбачає.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених ч. 3 або 4 ст. 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, встановленому в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, суд вважає за необхідне відповідно до ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки: -прибувати до прокурора або суду за викликом; -не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (с. Молодків Надвірнянського району Івано-Франківської області), без дозволу прокурора або суду; -повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; -утримуватися від спілкування зі всіма свідками по даному кримінальному провадженні; -здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну, зобов`язавши Управління ДМС України в Івано-Франківській області прийняти відповідний паспорт на зберіганн.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває обвинувачений, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що клопотання прокурора про продовження обвинуваченим строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задоволити, та з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, необхідно продовжити щодо нього застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк на 60 днів, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст. 42, 176, 177, 183, 314, 315, 334, 369, 372, 376 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта від 30.09.2025 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000076 відносно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (м. Надвірна, вул. Мазепи, буд. 35, Івано-Франківської області) на а 09 жовтня 2025 року о 14:00 год.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Про час та місце розгляду справи повідомити учасників процесу.

Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 14 год. 00 хв. 01 грудня 2025 року, з визначенням розміру застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

Визначити заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить сумі 60560,00 грн (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят гривень), яка може бути внесена обвинуваченим чи іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок UA0002265, МФО 820172, код отримувача 26289647, банк отримувача: ДКС України, м. Київ.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до прокурора або суду за викликом;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає (с. Молодків Надвірнянського району Івано-Франківської області), без дозволу прокурора або суду;

-повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

-утримуватися від спілкування зі всіма свідками по даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України і в`їзд в Україну, зобов`язавши Управління ДМС України в Івано-Франківській області прийняти відповідний паспорт на зберігання.

Порушення вище викладених умов запобіжного заходу у вигляді застави має наслідком звернення застави в дохід держави та зарахування до спеціального фонду Державного бюджету України. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя/ суд вирішуватиме питання про застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Якщо підозрюваний/обвинувачений виконає всі покладені на нього цією ухвалою зобов`язання, застава повертається підозрюваному/обвинуваченому/заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання. Інші учасники мають право отримати її копію в суді.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1