Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

18 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 червня 2025 року,

у с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025

задоволено скаргу захисника ОСОБА_2 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_3 , і зобов`язано заступника Генерального прокурора ОСОБА_4 розглянути скаргу захисника на недотримання розумних строків прокурором другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000557, подану 13.05.2025, та повідомити захисника ОСОБА_2 про результати розгляду його скарги.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, захисник підозрюваного ОСОБА_3 ОСОБА_2 в порядку, передбаченому ст.303 КПК України, звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність заступника Генерального прокурора ОСОБА_4 , яка полягає у не розгляді скарги на недотримання розумних строків у кримінальному провадженні № 0000557.

Свої вимоги мотивував тим, що на електронну адресу Офісу Генерального прокурора 13.05.2025 направив заступнику Генерального прокурора ОСОБА_4 скаргу на недотримання прокурором ОСОБА_5 розумних строків, яка у встановлений ч.2 ст.308 КПК України строк розглянута не була.

Слідчий суддя встановивши, що сторона обвинувачення не надала доказів про розгляд уповноваженою особою скарги захисника, задовольнив скаргу на бездіяльність.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_2 .

Обґрунтовуючи право на подання апеляційної скарги, посилається на загальні засади кримінального провадження, визначені п.п.1, 2, 17 ст.7 КПК України, як то верховенство права, законність, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, положення п.8 ч.2 ст.129 Конституції України, рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2010 від 27.01.2010 та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою гарантоване право на справедливий суд. Також вказує, що відповідно до висновку у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2018 у справі № 243/6674/17 апеляційні суди зобов`язані відкривати апеляційне провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів, де істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону. Вказане порушення виразилось у розгляді скарги без участі прокурора, який був позбавлений можливості подати свої докази та заперечення, чим порушено засади, передбачені ст.22 КПК України, а саме, змагальність сторін та свобода в поданні суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, поважність причин пропуску якого прокурор мотивує тим, що вказана ухвала надійшла до Офісу Генерального прокурора 06.06.2025.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали судового провадження, вважаю, що підстави для відкриття апеляційного провадження відсутні.

Згідно з ч.3 ст.392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 91 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Статтею 309 КПК України встановлено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за наслідками розгляду скарги на бездіяльність прокурора, яка полягає у не розгляді скарги на недотримання розумних строків, кримінальним процесуальним законом не передбачено, про що і зазначено в її резолютивній частині.

Посилання прокурора на п.8 ч.1 ст.129 Конституції України, згідно з яким до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення, є слушними. Забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого є і однією із загальних засад кримінального провадження, що знайшла своє втілення у ст.24 КПК України, і кожному гарантується право на таке оскарження, однак у порядку та у спосіб, передбачені законом.

Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2010 від 27.01.2010 стосується положень Цивільного процесуального кодексу України, зокрема, можливості апеляційного оскарження ухвали суду щодо видачі дубліката виконавчого листа, висновки з якого прокурором вирвано з основного контексту.

Щодо постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 (а не від 23.06.2018, як вказує прокурор) у справі № 243/6674/17, то вона не містить висновку про те, що апеляційні суди зобов`язані відкривати апеляційне провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів, де істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону.

За висновком у цій постанові, оскільки слідчий суддя прийняв рішення про надання дозволу на проведення комплексної позапланової перевірки, яке не передбачене КПК України, то суду апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою на це рішення слід було керуватися приписами ч.6 ст.9 КПК України щодо застосування загальних засад кримінального провадження, визначених ч.1 ст.7 КПК України.

Однак цей висновок ухвалений у справі, правовідносини в якій не є подібними правовідносинам у даному провадженні, і стосується оскарження ухвал слідчих суддів, які не передбачені кримінальними процесуальними нормами. У цій же справі слідчий суддя діяв у межах свої повноважень згідно з ч.3 ст.26 КПК України, відповідно до визначеної ст.ст.303, 306 КПК України процедури і постановив ухвалу, яка передбачена ст.307 КПК України.

Крім того, подаючи апеляційну скаргу, прокурор діє від імені держави і не є особою, права або свободи якої порушено, у зв`язку з чим посилання на ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є недоречними.

Разом з тим, враховуючи передбачене ч.3 ст.309 КПК України право учасників судового провадження на подання заперечень проти вказаної ухвали слідчого судді під час підготовчого провадження в суді, саме у такий спосіб законодавець і забезпечив право на доступ до правосуддя з оскарження подібних судових рішень.

Відповідно до вимог ч.4 ст.399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

А тому у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора належить відмовити.

У зв`язку з відсутністю законних підстав для розгляду апеляційної скарги вирішення питання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді є недоцільним.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 5 червня 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1