Провадження №1-кп/748/370/25
Єдиний унікальний№ 748/3428/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 лютого 2025 року за №0000702, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігів, Чернігівської області, громадянина України, раніше не судимого, в силу ст.89 КК України, освіта середня, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

з участю прокурора: ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ :

На розгляді Чернігівського районного суду Чернігівської області знаходиться кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25 лютого 2025 року за №0000702, згідно з яким ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

До підготовчого судового засідання, через канцелярію суду, від захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_6 надійшло письмове клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі ч.5 ст. 401 КК України, у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності за ст.ст.407, 408 КК України не притягувався, і статтею 407 КК України не передбачено такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину повторно, а отже він вважається таким, що вперше вчинив злочин передбачений ст.407 КК України. При цьому ОСОБА_3 добровільно, 21.08.2025, звернувся із клопотанням до слідчого про намір повернутись для проходження військової служби в будь-якій іншій військові частині, а також наявна письмова згода командира військової частини НОМЕР_1 на продовження проходження обвинуваченим військової служби.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, на підставі ч.5 ст. 401 КК України, яке було оголошено в судовому засіданні його захисником ОСОБА_6 , у зв`язку з наявністю письмової згоди командира військової частини НОМЕР_1 , на погодження проходження ним військової служби, та щире його бажання продовжувати проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

Захисник ОСОБА_6 просив врахувати, що статтею 407 КК України не передбачено такої кваліфікуючої ознаки, як вчинення злочину повторно, дії особи, яка вчинила декілька епізодів, передбачених частиною 5 статті 407 КК України кваліфікуються лише за частиною п`ятою, а оскільки ОСОБА_3 раніше, під час дії воєнного стану, до кримінальної відповідальності за ст.ст.407, 408 КК України не притягувався, то є таким, що вперше вчинив злочин. При цьому він добровільно звернувся із клопотання про його бажання повернутися для проходження військової служби, та про звільнення від кримінальної відповідальності і є письмова згода командира військової частини на погодження проходження ОСОБА_3 військової служби, що є підставою для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, згідно ч.5 ст.401 КК України та закриття кримінального провадження, на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_6 поданого в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , зазначив, що ОСОБА_3 двічі вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.407 КК України, залишивши військову частину НОМЕР_2 в період часу з 25.12.2024 по 22.02.2025 та повторно 28.02.2025 по 20.08.2025, а отже відсутні підстави, передбачені ч.5 ст.401 КК України для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження. Для посилення власної позиції покликався на постанову ОП ККС ВС у справі № 591/4366/18

Заслухавши думку учасників судового провадження щодо заявленого клопотання, роз`яснивши наслідки закриття провадження за вказаних обставин, суд приходить до наступного висновку.

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 02.11.2024 №317 військовослужбовець військової служби за призивом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 зарахований до списків особового складу військової частини, на всі види забезпечення та на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У свою чергу, військовослужбовець військової служби призваний за мобілізацією солдат ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби 25.12.2024, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, визначене в селищі Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області.

22.02.2025 ОСОБА_3 самостійно повернувся у військову частину НОМЕР_2 до місця служби визначеного в АДРЕСА_2 .

У подальшому, військовослужбовець військової служби призваний за мобілізацією солдат ОСОБА_3 грубо порушуючи встановлений у Збройних Силах України порядок проходження військової служби 28.02.2025, в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, п.п.1, 2 ст.1, п.4 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, достовірно знаючи, що він є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , діючи з прямим умислом, повторно, з особистих мотивів, з метою тимчасового ухилення від військової служби, в умовах воєнного стану, незаконно припинив виконувати свій конституційний обов`язок по захисту Вітчизни, незалежності, територіальної цілісності України та самовільно залишив місце служби, визначене в селищі Гончарівське Чернігівського району,Чернігівської області.

21.08.2025 ОСОБА_3 затриманий слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, в порядку ст.208 КПК України.

Так, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного в селищі Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області, обов`язки військової служби 25.12.2024 по 21.02.2025 та з 28.02.2025 по 20.08.2025 включно не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження виконання відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_3 , які виразилися у самовільному залишенні місця служби військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, кваліфіковані за ч.5 ст.407 КК України.

Як обставину, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання ОСОБА_3 є вчинення злочину повторно.

Відповідно до ч.4 ст.286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

За змістом ч.2 ст.314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч.2 ст.284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Законом України про кримінальну відповідальність. Особі, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення та щодо якої передбачена можливість звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, роз`яснюється право на таке звільнення. Підозрюваному, обвинуваченому, який може бути звільнений від кримінальної відповідальності, повинно бути роз`яснено суть підозри чи обвинувачення, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. У разі якщо підозрюваний чи обвинувачений, щодо якого передбачене звільнення від кримінальної відповідальності, заперечує проти цього, досудове розслідування та судове провадження проводяться в повному обсязі в загальному порядку.

Відповідно до ч.1 ст.286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Як вбачається з ч.2 ст.286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Згідно змісту ч.3 ст.288 КПК України слідує, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який було затверджено Законом України №2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

06 вересня 2024 року в газеті «Голос України» опубліковано Закон №3902-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо вдосконалення кримінальної відповідальності за злочини проти встановленого порядку несення або проходження військової служби під час дії воєнного стану». Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування (07 вересня 2024 року).

У відповідності до ч.5 ст.401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Через канцелярію суду подане клопотання ОСОБА_3 від 10.11.2025 на ім`я судді Чернігівського районного суд Чернігівської області ОСОБА_1 про його звільнення від кримінальної відповідальності. Аналогічне клопотання адресоване суду від військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2025 року за № 2262/2

Згідно з письмовою згодою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 12.11.2025 року №2262/2, солдату ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , надано письмову згоду на продовження військової служби, з наступним призначенням його на вакантну посаду майстра відділення ударних безпілотних авіаційних частини комплексів взводу ударних безпілотних авіаційних комплексів роти ударних безпілотних авіаційних комплексів військової частини НОМЕР_1 .

З долучених до кримінального провадження матеріалів вбачається. що обвинувачений ОСОБА_3 раніше не судимий, в силу ст.89 КК України.

Отже, суд має встановити наявність підстав , передбачених законом України про кримінальну відповідальність для звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності .

Так, відповідно до вимог ч. 5 ст. 401 КК України особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже, однією з обов`язкових умов звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на цій підставі є вчинення ним кримінального правопорушення вперше.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, викладеною у постановах від 06 грудня 2023 року (справа №715/396/23), від 21 березня 2024 року (справа №761/1571/23), від 28 вересня 2022 року (справа №447/528/22), особою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, яка раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. В той же час особу, в діях якої вбачається повторність, реальна сукупність, рецидив злочинів або яка має непогашену чи не зняту судимість за попереднє, у тому числі і необережне кримінальне правопорушення, звільняти від кримінальної відповідальності як таку, що вчинила злочин вперше, неможливо.

Відповідно до встановлених органом досудового розслідування фактичних обставин, що зазначені в обвинувальному акті, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407 , які були розділені певним проміжком часу та є наслідком різних умисних дій обвинуваченого. Зокрема військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації солдат ОСОБА_3 внаслідок самовільного залишення місця служби, визначеного в селищі Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області, обов`язки військової служби 25.12.2024 по 21.02.2025 та з 28.02.2025 по 20.08.2025 включно не виконував, будь-яких заходів для повернення на службу та продовження виконання відповідних обов`язків у зазначений період часу не вживав, а займався особистими справами, не пов`язаними з проходженням військової служби.

Виходячи зі змісту диспозиції частина 5 статті 407 КК України, з об`єктивної сторони містить два склади злочину: 1) самовільне залишення військової частини або місця служби; 2) нез`явлення вчасно без поважних причин на службу. При цьому умисел спрямований саме на самовільне залишення або нез`явлення військовослужбовця до певного місця дислокації військової частини, а з`явлення до військової комендатури, військового комісаріату, військової прокуратури тощо не охоплюється умислом спрямованим на вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст. 407 КК України. Окрім того, злочинний результат у вигляді відсутності військовослужбовця настає саме за місцем дислокації військової частини або несення служби.

На противагу кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 407 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України, не є продовжуваним, і є закінченим з моменту самовільного залишення військової частини або місця служби, а також нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем саме в умовах воєнного стану.

Отже, злочин, передбачений ст. 407 ч. 5 КК України вважається закінченим з моменту: самовільного залишення винним військової частини або місця служби чи нез`явлення вчасно без поважних причин на службу.

З обвинувального акту слідує, що ОСОБА_3 25.12.2024 року самовільно залишив місце служби, визначене в селищі Гончарівське, Чернігівського району, Чернігівської області, куди 22.02.2025 самостійно повернувся.

Також 28.02.2025 року ОСОБА_3 повторно самовільно залишив місце служби, визначене в селищі Гончарівське Чернігівського району,Чернігівської області та 21.08.2025 ОСОБА_3 затриманий слідчим П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Чернігові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, в порядку ст.208 КПК України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив два кримінальні правопорушення, які утворили реальну сукупність злочинів.

Як зазначено в постанові ККС ВС у справі № 127/31068/19 (провадження № 51-1868км20) особою, яка вчинила злочин вперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що особа обвинувачується у вчиненні двох злочинів.

Відповідно до положень ст. 33 КК України, якщо особа вчинила два або більше передбачених різними статтями цього Кодексу злочинів, за жоден з яких її не було засуджено, вчинене визнається сукупністю злочинів.

Сукупність злочинів може бути ідеальною та реальною. Ідеальна сукупність виникає, коли особа однією дією вчиняє одночасно два або більше злочинів, відповідальність за які передбачено різними статтями КК України. Ознаками ідеальної сукупності є вчинення злочину: а) одним діянням; б) в одному місці; в) одночасно; г) наявність усіх необхідних ознак, передбачених двома чи більше різними статтями КК України. Реальна сукупність має місце, коли особа в різний час кількома різними та відокремленими одне від одного діяннями вчинила два або більше злочинів. Кожен зі злочинів, які становлять сукупність, кваліфікується окремо за відповідною статтею (частиною статті) КК України.

Отже, однією з обов`язкових умов для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, є вчинення особою вперше кримінального правопорушення, передбаченого ст.ст. 407, 408 КК України, під час дії воєнного стану, тому особу, в діях якої вбачається повторність, сукупність (крім ідеальної) чи рецидив, не можна звільняти від кримінальної відповідальності на підставі цієї статті. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду від 29 травня 2025 року у справі № 559/1826/23.

Враховуючи вищевикладені обставини підстави для задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 вісутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 285, 286, 392, 395 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення його від кримінальної відповідальності

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1