Справа № 671/590/24
Провадження № 1-кп/671/38/2026
У Х В А Л А

21 січня 2026 р. м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000376, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`янки, Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в:

На розгляді Волочиського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000376, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Від ОСОБА_7 , як третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт (власника арештованого майна), надійшло клопотання про повне скасування арешту майна.

На обґрунтування клопотання зазначено, що 27.12.2023 ОСОБА_4 був затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Під час затримання у ОСОБА_4 вилучено грошові кошти в сумі 18900 (вісімнадцять тисяч дев`ятсот) гривень.

29.12.2023 слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області наклав арешт на ці кошти.

Задовольняючи клопотання прокурора про арешт майна, слідчий суддя вказав, що грошові кошти в сумі 18900 грн є речовими доказами, а тому є підстави для накладення арешту з метою забезпечення їх збереження.

На тій стадії досудового розслідування, з врахуванням пониженого стандарту щодо оцінки доказів, таке рішення слідчого судді було виправданим. Однак на стадії судового розгляду в першій інстанції в арешті грошових коштів відпала потреба.

17.12.2025 прокурор надав, а суд дослідив речові докази у кримінальному провадженні № 0000376. При цьому прокурор не подавав як речові докази грошові кошти в сумі 18900 грн, що вилученні 27.12.2023 під час затримання ОСОБА_4 .

Тобто сторона обвинувачення не вважає ці кошти речовими доказами, а тому в їх арешті відпала необхідність.

Ці кошти є орендною платою за користування ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за земельним паєм ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою про її доходи, виданою цим товариством 28.02.2024.

У довідці зазначено, що за користування паєм у 2023 році ОСОБА_7 нарахована орендна плата та виплачено 33916,05 грн.

ОСОБА_7 вказує, що 13.12.2023 частина цих коштів в сумі 29 тис. гривень знята нею з карткового рахунку, що підтверджується електронною довідкою, сформованою у системі « ІНФОРМАЦІЯ_3 ».

На даний час у родини ОСОБА_7 є гостра необхідність у цих коштах, які можна використати для лікування.

Тому арешт, накладений на грошові кошти в сумі 18900 грн. саме як на речові докази, підлягає скасуванню, а такі гроші - поверненню ОСОБА_7 як власнику.

Захисники, обвинувачений, присутня у судовому засіданні ОСОБА_7 , клопотання підтримали.

Прокурор просить у задоволенні клопотання відмовити оскільки той факт, що вказані грошові кошти не досліджувалися у судовому засіданні не змінює їх статусу як речового доказу у кримінальному провадженні. Надані ОСОБА_7 докази не вказують на те, що вказані грошові кошти належать саме їй, а не обвинуваченому, крім того, за наслідками розгляду кримінального провадження вказані грошові кошти можуть бути конфісковані.

Суд, заслухавши думку учасників судового засідання, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.12.2023 ОСОБА_4 був затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України. Під час затримання у ОСОБА_4 вилучено грошові кошти в сумі 18900,00 гривень. Зазначені грошові кошти постановою слідчого визнано речовими доказами.

29.12.2023 слідчий суддя Волочиського районного суду Хмельницької області наклав арешт на майно, що належить ОСОБА_4 , в т. ч. на грошові кошти в сумі 18900,00 гривень, що були вилучені під час його затримання, із забороною відчуження, користування та розпорядження вказаним майном, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно довідки ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 28.02.2024 земельний пай ОСОБА_7 знаходиться у оренді ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». За користування паєм у 2023 році ОСОБА_7 нарахована орендна плата та виплачено 33916,05 грн.

13.12.2023 із рахунку ОСОБА_7 у АТ КБ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » знято грошові кошти у сумі 29000,00 грн, що підтверджується електронною довідкою.

Згідно виписки із медичної катрки стаціонарного хворого № 9056 ОСОБА_7 перебувала на лікуванні КНП « ІНФОРМАЦІЯ_5 » з 04.11.2025 по 17.11.2025 з приводу онкологічного захворювання.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу (тимчасовий доступ до речей та документів, арешт майна).

Стаття 170 КПК України передбачає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у ІНФОРМАЦІЯ_6 , інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 1 ст. 174 КПК України, передбачає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Суд визнає необґрунтованими твердження ОСОБА_7 про те, що на стадії судового розгляду в першій інстанції в арешті згаданих грошових коштів відпала потреба оскільки вказані грошові кошти не досліджувалися у судовому засіданні, оскільки той факт, що вказані грошові кошти не досліджувалися у судовому засіданні не змінює їх статусу як речового доказу у кримінальному провадженні.

На стадії досудового розслідування арешт на грошові кошти накладено з метою збереження речових доказів, разом з тим, арешт майна допускається також з метою забезпечення конфіскації майна як виду кримінального покарання. Суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, санкція цієї статті передбачає конфіскацію майна як обов`язкове додаткове покарання, відповідно, вилучені у ОСОБА_4 грошові кошти та інше майно можуть підлягати конфіскації.

Суд також дійшов висновку, що на даний час відсутні будь-які підстави вважати, що вилучені при затриманні у ОСОБА_4 грошові кошти перебували у власності саме ОСОБА_7 . Додані до клопотання ОСОБА_7 документи достовірно не підтверджують її право власності на вказані грошові кошти.

Отже, арешт майна накладено обґрунтовано і потреба у його застосуванні під час судового розгляду кримінального провадження не відпала, заявником не доведено належність грошових коштів саме їй, а не обвинуваченому. За таких обставин клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту грошових коштів задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 98, 100, 170, 174, 372 КПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту, накладеного 29.12.2023 на належні ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 18900 грн, що вилучені 27.12.2023 при його затриманні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1