справа № 462/6923/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000829, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.07.2025 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , з незакінченою вищою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_4

обвинуваченого - ОСОБА_3

адвоката - ОСОБА_5

адвоката - ОСОБА_6

встановив:

ОСОБА_3 09.07.2025 близько 10:00 год., перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання в помешканні за адресою: АДРЕСА_3 , яке на праві власності належить ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, будучи достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, таємно, скориставшись відсутністю ОСОБА_7 в своїй кімнаті на другому поверсі вказаного будинку, зайшовши в кімнату останньої, із поліетиленового пакету, який лежав на полиці серванту, викрав частину грошових коштів, які належать ОСОБА_7 , в сумі 1700 доларів США, (що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 09.07.2025 становить 71 145 гривень), після чого викраденими грошима розпорядився на власний розсуд.

Продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу ОСОБА_3 , 13.07.2025 близько 13:00 год., скориставшись відсутністю ОСОБА_7 в своїй кімнаті, знову зайшов в кімнату останньої на другому поверсі за вищевказаною адресою та з поліетиленового пакету, який лежав на полиці серванту, викрав решту грошових коштів, потерпілої в сумі 11 700 доларів США, (що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 13.07.2025 становить 489 294 гривні), та 600 євро (що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 13.07.2025 становить 29 388 гривень), розпорядившись викраденими грошима на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 589 827 гривень, що згідно з ч.3 примітки до ст.185 КК України становить великий розмір.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022, зі змінами, внесеними згідно з Указом Президента України №271/2024 від 06.05.2024 у зв`язку із вторгненням Російської Федерації на територію України, злочин вважається вчиненим в умовах воєнного стану.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), у великих розмірах, вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, передбачененому ч. 4ст. 185 КК України визнав повністю, не заперечив фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно проживав у будинку потерпілої ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки зустрічався з внучкою ОСОБА_7 . Визнав факт крадіжки ним грошей, які належали потерпілій 09.07.2025 та 13.07.2025 на суму, вказану в обвинувальному акті і за обставин, викладених в обвинувальному акті. Кошти витратив на власні потреби. На даний час добровільно повернув потерпілій 1500 доларів США, про що підтверджується розписками. Зобов`язується повернути викрадені кошти в повному обсязі. Щодо цивільного позову в частині матеріальної шкоди визнає повністю, а в частині моральної шкоди, то визнає частково - на суму 50000 гривень. У скоєному щиросердно розкаявся, щиро жалкує про скоєне, просив його суворо не карати, просив вибачення у потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні цивільний позов підтримала, пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 проживав у належному їй будинку за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки зустрічався з її внучкою. 09.07.2025 та 13.07.2025 вчинив крадіжку належних їй грошових коштів на суму 1700 доларів США, 11700 доларів США та 600 Євро, що становить великий розмір. ОСОБА_3 частково повернуто викрадені кошти в сумі 3000 доларів США та 600 Євро, тому на день пред`явлення цивільного позову загальна сума не повернутих коштів складає 10400 доларів США. Відповідно до розписок від 13.08.2025 обвинувачений повернув їй 1000 доларів США, від 29.09.2025 - 500 доларів США, від 27.10.2025 - 500 доларів США, від 22.11.2025 - 500 доларів США, тому на день ухвалення вироку суду не повернутою залишилася сума матеріальної шкоди - 8900 доларів США. Пояснила, що їй також завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала внаслідок протиправної поведінки ОСОБА_3 . Його протиправними діями її моральному здоров`ю спричинено значної шкоди, оскільки весь період намагання поновити її порушені права, її життя було насичено негативними емоціями, психічними переживаннями. Ситуація ускладена тим, що ОСОБА_3 тривалий час проживав у її будинку, користувався довірою, але в подальшому викрав належні їй кошти. Внаслідок протиправних дій обвинуваченого, вона понесла значні моральні втрати, які призвели до позбавлення можливостей реалізації своїх звичок і бажань, які потерпіла могла б реалізувати не витрачаючи часу на підготовку заяв та судових позовів, відвідування установ органів державної влади з метою захисту своїх прав та законних інтересів. З урахуванням обставин справи, страждань, вимушених змін у її житті та порушенням нормального способу її життя, потерпіла просить стягнути з обвинуваченого моральну шкоду у розмірі 150000 гривень та матеріальну - 8900 доларів США.

Враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися. А щодо цивільного позову суд проводить судовий розгляд у загальному порядку, допитавши потерпілу і дослідивши докази, які підтверджують або спростовують цивільний позов.

Така позиція висловлена у Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16.09.2024 справа № 444/870/22 "Суд у конкретному кримінальному провадженні на підставі ч. 3 ст. 349 КПК має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, у тому числі, у разі часткового заперечення винуватості особи у вчиненні окремого кримінального правопорушення в сукупності кримінальних правопорушень, яке має окрему кваліфікацію, або є окремим епізодом кримінального правопорушення, чи невизнання цивільного позову, та у такому випадку щодо цих оспорюваних обставин провести судовий розгляд у загальному порядку, дослідивши докази, які підтверджують або спростовують ці обставини. Такий порядок розгляду кримінального провадження не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, визначені в ч. 1 ст. 91 КПК".

Таким чином, аналізуючи наведене, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши характеризуючі дані, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), у великих розмірах, вчиненого в умовах воєнного стану, доведена повністю і його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до змісту ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Так, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, беручи до уваги положення ст. 65-67 КК України, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, згідно положення ст. 12 КК України, є тяжким злочином, вчиненим умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, розмір матеріальної шкоди, завданої потерпілій кримінальним правопорушенням, думку потерпілої щодо призначення покарання, яка не наполягає на реальному відбутті покарання, а також враховує особу винного, який раніше не судимий, на обліках в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває (матеріали кримінального провадження арк. 62, 64), добровільно частково відшкодував маеріальну шкоду, зобов`язався відшкодувати потерпілій завдану шкоду в повному обсязі.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, часткове відшкодування матеріальної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 в ході судового розгляду не встановлено.

Виходячи із наведеного та із урахуванням всіх встановлених обставин у справі, беручи до уваги також думку прокурора, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід обрати покарання, достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним у майбутньому нових кримінальних правопорушень, в межах санкцій, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі,оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Між тим, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди потерпілій та його ставлення до вчиненого, приходить до переконання за можливе застосувати до ОСОБА_3 ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним надалі інших кримінальних правопорушень, із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Вирішуючи питання щодо заявленого цивільного позову, суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 128 КПК України передбачено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов, зокрема, до обвинуваченого за шкоду, завдану його діяннями. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Враховуючи наведене, на користь потерпілої з обвинуваченого слід стягнути 8900 доларів США (вісім тисяч дев`ятсот доларів США), що в гривневому еквіваленті на дату ухвалення судового рішення згідно з офіційним курсом гривні до долара США, встановленого Національним банком України становить 375435,82,00 грн. нанесеної майнової шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

Відповідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода може полягати як у фізичному болю та стражданнях, так і у душевних переживаннях, які фізична особа зазнала внаслідок протиправної поведінки відносно неї.

Отже, беручи до уваги конкретні обставини провадження, наслідки, що наступили, характер і глибину душевних, емоційних, моральних страждань, яких зазнала потерпіла ОСОБА_7 , їх тривалість, та зважаючи на обставини, за яких було заподіяно моральну шкоду, ґрунтуючись на принципах розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги потерпілої в частині відшкодування моральної шкоди підлягають до часткового задоволення та з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь потерпілої ОСОБА_7 100000,00 грн моральної шкоди.

Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід - особисте зобов`язання, залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Питання щодо речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 368-371, 373-375 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального првопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.

Згідно зі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати відповідно до положень ст.165 КВК України з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід - особисте зобов`язання, продовжений ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 28.10.2025 залишити без змін, до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 матеріальної шкоди на суму 8900 доларів США (вісім тисяч дев`ятсот доларів США), що в гривневому еквіваленті на дату ухвалення судового рішення згідно з офіційним курсом гривні до долара США, встановленого Національним банком України становить 375435,82 грн. (триста сімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять п`ять грн 82 коп) та 100000,00 грн (сто тисяч грн 00 коп.) на відшкодування завданої їй моральної шкоди, а всього на загальну суму 475435,82 грн. (чотириста сімдесят п`ять тисяч чотириста тридцять п`ять гривень 82 коп.).

Речові докази: мобільний телефон Iphone Pro Max, серійний номер НОМЕР_3 , IMEI1: НОМЕР_4 , IMEI2: НОМЕР_5 в силіконовому прозорому чохлі, в який вставлена сім-картка оператора «лайфселл» НОМЕР_6 повернути обвинуваченому ОСОБА_3 (арк. 88 89); DVD-R диск, на якому міститься відеозапис з камер внутрішнього відеоспостереження відділення №13 ТзОВ Фінансова компанія Тайгер Інвест" зилишити при справі (арк.54).

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав на вирок може бути подано апеляцію до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова протягом 30 днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом 30 днів з моменту вручення їй копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя (підпис) ОСОБА_1

З оригіналом згідно. Оригінал вироку знаходиться у справі № 462/6923/25.

Суддя ОСОБА_1