Справа № 522/1265/26
Провадження по справі № 1-кс/522/844/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного ОСОБА_4 по матеріалам кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 29.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженню за №0000077 від 29.01.2026 року, про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. ч. 4 ст. 187 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.01.2026 року о 07:40 год до ЧЧ ВнП № 1 ОРУП 1 ГУНП в Одеській області, надійшло повідомлення від ОСОБА_5 , про те, що двоє пасажирів відмовилися платити за таксі та погрожуючи предметом схожим на пістолет заволоділи мобільним телефоном заявника та ключами від його автомобіля.

Установлено, що 29.01.26 близько 07:40 год., знаходячись за адресою: м. Одеса, вул. Ольгіївська кут вулиці Старопортофранківська, невстановлені особи чоловічої статті прибувши на таксі «Шарк», під керуванням ОСОБА_6 , відмовилися платити за проїзд останньому, та погрожуючи предметом схожим на пістолет, заволоділи мобільним телефоном торгової марки «Самсунг S10» та ключами від автомобіля марки «КІА» моделі «ЧЕРАТО» в кузові чорного кольору, чим спричинили матеріальний збиток на суму 7 000 гривень.

Оперативним шляхом було встановлено, що особа, яка вчинила відповідне кримінальне правопорушення є ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Далі, оперативним шляхом встановлено адресу та об`єкти, які мають значення для досудового розслідуання та потребують невідкладного обшуку. Так встановили, що приблизно за адресою: АДРЕСА_1 перебуває особа на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та у якої можуть перебувати предмети на які було здіййснено посягання.

З урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, характеру та способу його вчинення, а також наявності даних про попередню підготовку, можливу обізнаність викрадачів про спосіб життя, коло спілкування та пересування потерпілої, виникла обґрунтована необхідність у проведенні обшуку за вказаною адресою.

Далі, задля не втрачання часу, було внесено відомості до ЄРДР №0000077 від 29.01.2026 за правовою кваліфікацією зач. 4 ст. 187 КК України.

Також, 30.01.2026 р. задля уточнення та фіксації індивідуальних ознак предмета, а також окремих відомостей, що можуть мати значення для кримінального провадження здійснено додатковий огляд мобільний телефон виробник Motorola» моделі «moto g04», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із чорним корпусом, тріщинами на захисному склі, а також сейф-пакет № PSP1224159, які згодом було поміщено до нового сейф-пакета № PU 6020220.

Таким чином, з метою виявлення, фіксації, збереження та недопущення втрати відомостей про обставини вчиненого кримінального правопорушення, досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування, відшукання предметів які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження було здійснено невідкладний обшук місця мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого було вилучено:

?мобільний телефон виробник Motorola» моделі «moto g04», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із чорним корпусом, тріщинами на захисному склі, а також сейф-пакет № PSP1224159, поміщено до нового сейф-пакета № NPU 6020220;

?паперовий конверт із порошкоподібною речовиною білого кольору, упакований до сейф-пакету № PSP1224157;

?предмет чорного кольору, візуально схожий на пістолет, без магазину, із написами «СУМА» з лівого та правого боків рукоятки, скріпленою пломбою червоного кольору № NPU 8462601.

Вищевказані предмети було визнано речовими доказами по вищевказаному кримінальному провадженню.

А тому, слідчий звернувся до суду з клопотаннями про накладення арешту на зазначене майно.

Позиція учасників.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання в повному обсязі.

Захисник ОСОБА_8 надала письмову заяву, відповідно до якої просила слухати клопотання за її відсутності.

Власник майна ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечував проти арешту майна.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заслухавши думку учасників судового розгляду, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Мотиви слідчого судді.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову. стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Одночасно при розгляді зазначеного клопотання у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні, 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень ст. 170 Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до ч. 6 ст. 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку необхідності збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що вказане майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів клопотання слідчого встановлено, що в провадженні ВП №2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000077 від 29.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

З наданих матеріалів досудового розслідування вбачається, що є достатньо підстав вважати, майно, вилучене 29.01.2026 під час проведення обшуку, а саме: мобільний телефон; паперовий конверт із порошкоподібною речовиною білого кольору; предмет чорного кольору, візуально схожий на пістолет, без магазину, із написами «СУМА» з лівого та правого боків рукоятки, скріпленою пломбою червоного кольору № NPU 8462601, визнано речовими доказами по вищевказаному кримінальному провадженню.

КПК України, також окрім мети арешту майна формулює його завдання, якими є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Мета - це те, до чого прагнуть, чого хочуть досягти, очікуваний кінцевий результат, то завдання - це конкретні проблеми, які потрібно вирішити задля досягнення мети

Інакше кажучи, завдання є засобом досягнення мети. Слід погодитися, що розв`язання завдань, що стоять перед кримінальним судочинством, обумовлює досягнення його цілей.

Намагаючись досягти мети як кінцевий результат діяльності необхідно виконати низку конкретних завдань. Вирішення завдання є етапом на шляху досягнення мети, Саме тому, як встановлено законодавцем, завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Дослідивши матеріали клопотання в судовому засіданні слідчий суддя дійшов висновку, що метою арешту майна збереження речових доказів, а завданням арешту зазначеного майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Усталена практика ЄСПЛ свідчить, що правомірність втручання у здійснення права власності з боку держави оцінюється з урахуванням того, що таке втручання повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»). Поняття загального (суспільного) інтересу, якому слугувало втручання у право власності під час кримінального провадження, ЄСПЛ пов`язує із видом застосованого заходу обмеження або позбавлення права власності та використовує його у тісному взаємозв`язку з поняттям правомірної мети застосування відповідного заходу. У п. 188 рішення ЄСПЛ по справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) вказано, що накладення арешту на речові докази може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства.

Зважаючи на те, що у кримінальному провадженні проводяться першочергові слідчі дії, вважаю за необхідне на даному етапі досудового розслідування накласти арешт на вказане в клопотанні майно.

За таких обставин клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 167-173, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного ОСОБА_3 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку місця мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого було виявлено та вилучено:

?мобільний телефон виробник Motorola» моделі «moto g04», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , із чорним корпусом, тріщинами на захисному склі, а також сейф-пакет № PSP1224159, поміщено до нового сейф-пакета № NPU 6020220;

?паперовий конверт із порошкоподібною речовиною білого кольору, упакований до сейф-пакету № PSP1224157;

?предмет чорного кольору, візуально схожий на пістолет, без магазину, із написами «СУМА» з лівого та правого боків рукоятки, упакований у кортонну коробку, скріпленою пломбою червоного кольору № NPU 8462601.

Виконання ухвали покласти на слідчого СВ відділу поліції № 2 Одеського районного ОСОБА_3 , або інших слідчих з групи у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_9