Справа № 461/251/26
Провадження № 1-кс/461/543/26
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

28.01.2026 року місто Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 ,, захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові клопотання слідчого слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Куликів Жовківського району Львівської області, громадянина України, українця, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України,

встановив:

Слідчим управлінням ГУНП у Львівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000600 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Слідчий слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , покликаючись на те, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна. Також, вказує на необхідність забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, з огляду на наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобіганням спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків та інших учасників у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи зазначене, орган досудового розслідування вбачає необхідність у застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, з мотивів наведених у ньому.

Підозрюваний та його захисник, кожен окремо, просили відмовити у задоволенні клопотання, вказуючи на його необґрунтованість, зокрема в частині кваліфікації дій підозрюваного. Також, підозрюваний та його захисник просили врахувати позитивні дані про особу ОСОБА_4 , його сімейне становище, стан його здоров`я, а тому просили розглянути питання застосування іншого запобіжного заходу та зменшення запропонованого розміру застави.

Подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.184 КПК України.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти ризикам, передбачених у вказаній статті.

Органом досудового розслідування дії підозрюваного кваліфікуються за ч. 3 ст. 369-2 КК України за викладених у повідомленні про підозру обставин.

Згідно приписів ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканість, гарантовані ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу. Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Слідчим суддею встановлено, що 27 січня 2026 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, а саме в одержанні неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднаному з вимаганням такої вигоди, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення обґрунтована зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- рапортом оперуповноваженого Львівського управління ДВБ НП України про виявлення кримінального правопорушення від 12.05.2025;

- матеріалами виконаного оперативними співробітниками УСБУ у Львівській області доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_7 ;

- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 12.08.2025;

- протоколом огляду речей і документів від 19.08.2025;

- протоколом про результати вчинення злочину №1022/42-13/01-2025 від 19.08.2025;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 19.11.2025;

- протоколом про результати вчинення злочину №1721/42-13/01-2025 від 19.11.2025;

- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 27.11.2025;

- протоколом про результати вчинення злочину №1780/42-13/01-2025 від 27.11.2025;

- протоколом огляду речей і документів від 27.11.2025;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 27.11.2025;

- протоколом про результати вчинення злочину №178/42-13/01-2025 від 27.11.2025;

- протоколом огляду речей і документів від 10.12.2025;

- протоколами допиту свідка ОСОБА_10 ;

- протоколом ідентифікації та огляду грошових коштів від 06.01.2026;

- протоколами про хід результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій №1974/42-13/01-2025, №1971/42-13/01-2025, №1962/42-13/01-2025, №1422/42-13/01-2025;

- протоколом огляду речей і документів від 20.01.2026;

- протоколами огляду предмета від 11.12.2025, від 02.12.2025 та від 15.01.2026;

- протоколами обшуків від 20.01.2025;

- речовими доказами;

- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Характер інкримінованого особі правопорушення, санкція статті за якою кваліфіковано дії підозрюваного, дані про його соціальні зв`язки вказують на високий ризик переховування від органів досудового розслідування та суду.

Оцінюючи ризик незаконного впливу на учасників даного провадження, зокрема свідків, слідчий суддя враховує положення ст. 23, 94 КПК України, згідно яких суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а жоден доказ не має наперед встановленої сили. Отже, виходячи зі стадії даного кримінального провадження, має місце реальний ризик впливу на свідків, які станом на момент розгляду даного клопотання не допитані судом.

Крім того, оцінюючи ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховую те, що підозрюваний ОСОБА_4 може негативно впливати на хід досудового розслідування, перешкоджати проведенню слідчих дій, повідомивши ймовірним співучасникам вчинення вказаного злочину про відомі йому обставини кримінального провадження, забезпечивши можливість уникнення ними передбаченої законом відповідальності.

Оцінюючи ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, враховую, характер злочину, зокрема кількість епізодів інкримінованого правопорушення. Окрім цього, органу досудового розслідування необхідно перевірити інформацію про сталі контакти із особами, які причетні до вчинення інкримінованого підозрюваному злочину за відомими лише йому каналами зв`язку.

Той факт, що на момент розгляду даного клопотання досудове розслідування триває, а отже не зібрані усі докази у межах даного кримінального провадження, не проведений весь комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, вказує на те, що інші ризики наведені слідчим у клопотанні мають місце і є обґрунтованими.

Слідчий суддя виходить з того, що ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню чи судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При вирішенні питання застосування запобіжного заходу слідчим суддею беруться до уваги дані про вік та стан здоров`я підозрюваного, характер інкримінованого кримінального правопорушення, особу підозрюваного, його соціальні зв`язки та сімейне становище. Зокрема, слідчий суддя приймає до уваги повідомлені стороною захисту дані стосовно стану здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного інвалідності, а також наявність інвалідності у дружини підозрюваного.

Разом з тим, об`єктивних даних та доказів щодо неможливості утримання під вартою підозрюваного в ході розгляду клопотання не встановлено.

Отже, під час розгляду клопотання обставин, які перешкоджають застосуванню запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного не встановлено.

Доводи сторони захисту щодо неналежної кваліфікації дій підозрюваного повинні оцінюватись судом, а також входять до компетенції слідчого та прокурора. Натомість, слідчий суддя при розгляді відповідного клопотання не визначає остаточну кваліфікацію дій підозрюваного, а оцінює наявність даних про обґрунтованість відповідної підозри. Як наведено вище у матеріалах клопотання наявні достатні докази, які на даному етапі провадження свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 .

Слідчий суддя приймає до уваги відомості надані стороною захисту щодо характеристик підозрюваного, його стану здоров`я та сімейне становище. Водночас, наведені обставини не доводять неможливості застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного.

Також, ухвалюючи рішення за клопотанням, у даному конкретному випадку враховую, що ризики визначені ст. 177 КПК України є обґрунтованими, оскільки підтверджуються матеріалами клопотання, як і підтверджуються інші обставини визначені ч. 1 ст. 194 КПК України.

Крім того, не погоджуюсь з доводами підозрюваного та її захисника щодо можливого застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки при розгляді питання обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати також і тяжкість звинувачення у сукупності з іншими обставинами кримінального провадження.

Тяжкість кримінального покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним, свідчить про те, що запропонований запобіжний захід може вважатися законним та обґрунтованим, не суперечить вимогам ст.5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Окрім того, рішення слідчого судді у цій справі повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Суспільна небезпека інкримінованого правопорушення також свідчить про ризик перешкоджання інтересам правосуддя.

Запропонований запобіжний захід є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування. Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Запропонований запобіжний захід не має карального характеру, а його метою є саме забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, для того щоб орган досудового розслідування зміг виконати завдання передбачені ст. 2, 9 КПК України.

Наявність у підозрюваного місця постійного проживання, а також його добровільна явка на розгляд клопотання, у даному конкретному випадку, не є безумовною підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки вказані обставини не спростовують встановлені ризики.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів. Наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З урахуванням наведеного, оцінивши у сукупності наявні у клопотанні докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, а також оцінивши клопотання з точки зору його обґрунтованості, приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищенаведеним у справі ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе забезпечити виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків та запобігти наведеним ризикам, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Злочин інкримінований підозрюваному передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.5 ст. 182 КПК України). У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно (ч. 5 ст. 182 КПК України).

Разом з тим, враховую, що розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого (підозрюваного), належне йому майно, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави у випадку неналежного виконання процесуальних обов`язків буде достатнім стримуючим фактором. Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль для встановлення належного розміру застави. Тяжкість обвинувачень пред`явлених особі, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави.

З огляду на наведене, а також беручи до уваги доводи підозрюваного та його захисника щодо спроможності внесення запропонованого розміру застави та надані в ході розгляду клопотання докази на підтвердження цих доводів, зокрема те, що підозрюваний раніше не судимий, є пенсіонером та особою з інвалідністю а також недоведення прокурором можливості підозрюваного внести запропонований розмір застави, вважаю за необхідне визначити такий з врахуванням усіх обставин справи встановлених під час розгляду даного клопотання.

На підставі ч.3 ст.183, ч. 5 ст. 182 КПК України, з врахуванням особи підозрюваного, інших обставин встановлених під час розгляду клопотання, в тому числі обставин визначених ст. 178 КПК України, матеріального та сімейного становища підозрюваного, беручи до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у злочині, який відноситься до категорії тяжких, вчиненого умисно з корисливих мотивів, що має високий рівень суспільної небезпеки, вважаю за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, достатньої для забезпечення виконання ним своїх процесуальних обов`язків, у сумі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133120 гривень.

Керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197 КПК України,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 (шістдесят) днів.

На підставі ч.3 ст.183 КПК України, визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обов`язків підозрюваним ОСОБА_4 , 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133120 гривень.

Підозрюваний ОСОБА_4 , інші особи, як заставодавці, мають право внести заставу у вказаному розмірі у будь-який момент протягом строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду на першу вимогу;

- не відлучатися за межі населеного пункту де він проживає - АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого судді або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора в провадженні якого перебуватиме дане кримінальне провадження, слідчого суддю або суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 з приводу обставин даного кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Контроль за виконанням даної ухвали покласти на прокурора ОСОБА_3 .

Строк дії ухвали до 27 березня 2026 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1