Слобідський районний суд міста Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/405/2025 Справа № 641/5819/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2025 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000826 від 04.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Анапа, Краснодарського краю РФ, громадянки РФ, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

На розгляді Слобідського районного суду міста Харкова перебувають матеріали кримінального провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за 0000826 від 04.06.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) , передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 . Прокурор послалася на наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення. Відтак, на думку прокурора, зазначені ризики є об`єктивно наявні, продовжують існувати та не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до ОСОБА_4 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обвинувачена в судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечувала, послалася на суттєве погіршення стану здоров?я та неможливість отримання належної медичної допомоги в умовах слідчого ізолятора.

Захисник обвинуваченої в судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, наголосив, що посилання прокурором на існування ризиків, передбачені п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними та необгрунтованими, свідки та потерпілий у справі вже допитані, а ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не доведений.

Потерпілий в судове засідання не з?явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження в рамках заявленого клопотання, приходить до наступного висновку.

Ухвалою слідчого судді Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.08.2024 обвинуваченій ОСОБА_4 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Ухвалою суду від 02.09.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 30 жовтня 2024 року.

Ухвалою суду від 09.10.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 07 грудня 2024 року.

Ухвалою суду від 04.12.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 01 лютого 2025 року.

Ухвалою суду від 28.01.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 28 березня 2025 року.

Ухвалою суду від 18.03.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 16 травня 2025 року.

Ухвалою суду від 17 квітня 2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 15 червня 2025 року.

Ухвалою суду від 12.06.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 10 серпня 2025 року з визначенням суми застави у розмірі 151400 грн.

Ухвалою суду від 23.07.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 20 вересня 2025 року з визначенням суми застави у розмірі 151400 грн.

Ухвалою суду від 11.09.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 09 листопада 2025 року з визначенням суми застави у розмірі 151400 грн.

Отже строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 , встановлений ухвалою суду спливає 09.11.2025, однак судове провадження по даному провадженню потребує значного часу для розгляду, тому необхідно вирішити питання щодо наявності підстав для продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_4 .

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Згідно із положеннями ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в рамках заявленого клопотання, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою необхідно продовжити.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, а тому є необхідним продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою.

При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує що ризики, передбачені пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати: а саме: усвідомлюючи, що за інкриміноване тяжке кримінальне правопорушення може бути призначене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років позбавлення волі, обвинувачена може переховуватися від суду з метою уникнення можливого покарання шляхом залишення території України, оскільки є громадянкою РФ, зареєстрованого місця проживання не має (пункт 1); обвинувачена може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вона офіційно не працевлаштована, не має зареєстрованого місця проживання; потерпілим за інкримінованим злочином є її чоловік, з яким обвинувачена проживала до затримання, із яким у неї склалися неприязні стосунки та під час судового розгляду вони не примирилися (пункт 5). Також суд бере до уваги тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій в разі визнання її винуватою в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 ; враховує суспільну небезпечність інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Водночас, прокурор не довела існування ризику, визначеного п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки в ході судового розгляду вже були допитані потерпілий і свідки в цьому кримінальному провадженні, нових та достатніх доказів існування цього ризику прокурор не надав, а тому суд вважає відповідні заперечення сторони захисту слушними.

Судом враховано аргументи, які наводилися обвинуваченою та її захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки обвинуваченої і виконання процесуальних рішень по справі. Обставини, що підтверджують існування ризиків, передбачених пп. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на час розгляду клопотання суттєво не змінилися, стороною захисту протилежне не доведено.

Застосування до обвинуваченій ОСОБА_4 іншого запобіжного заходу, за даних обставин суд вважає недоцільним, оскільки більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої.

Крім того, суд вважає, що на даний час не відпали ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені під час обрання обвинуваченій запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому, оцінивши в сукупності всі вище перелічені обставини, приходить до висновку, що на цей час не має підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , а є необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою на 60 днів.

Виходячи з наведеного, суд, приходить до висновку, що на даний час відсутні підстави вважати, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, а тому є необхідним продовжити обвинуваченій строк тримання під вартою.

Обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченої, судом не встановлено.

Щодо доводів обвинуваченої ОСОБА_7 про погіршення її стану здоров`я і потребу у наданні медичної допомоги, суд вважає за необхідне роз`яснити, що наявність захворювань, які унеможливлюють перебування обвинуваченого в умовах СІЗО повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи, щодо проведення якої обвинувачений має процесуальне право заявляти клопотання.

Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в місцях попереднього ув`язнення організуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Порядок надання ув`язненим медичної допомоги, використання з цією метою не підпорядкованих органам, що здійснюють попереднє ув`язнення, державних та комунальних закладів охорони здоров`я, залучення їх медичного персоналу та проведення медичних експертиз визначається Кабінетом Міністрів України.

Тобто, особам які утримуються у слідчому ізоляторі забезпечується надання первинної лікувально-профілактичної допомоги, яка включає консультацію лікаря, діагностику і лікування основних найпоширеніших захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи всі обставини справи, стадію судового розгляду даного кримінального провадження, строк перебування обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, враховуючи норму ч. 3 ст. 183 КПК України, відповідно до якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті, суддя вважає за необхідне визначити обвинуваченій розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Закон визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При цьому вказана норма не є імперативною, а лише надає право суду не визначати розмір застави та вимагає обґрунтування такого рішення з огляду на фактично встановлені обставини.

За ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається в межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України. Суд, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що обвинувачений не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, та вважає за необхідне визначити заставу в межах передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки відомостей про матеріальну спроможність обвинуваченої щодо внесення розміру застави суду надано не було, однак обвинувачена ОСОБА_4 повідомила про надання відповідної фінансової підтримки з боку родичів, а застава має бути саме альтернативним запобіжним заходом щодо тримання під вартою, а не створювали для особи «непереборну можливість».

Таким чином, суд, враховуючи конкретні обставини інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому вона обвинувачується, з метою виконання завдань кримінального провадження, дотримання загальних засад кримінального провадження, з метою застосування до особи належної правової процедури, вважає за необхідне визначити ОСОБА_4 заставу у вигляді 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в сумі 151 400,00 грн, оскільки застава в такому розмірі зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у разі внесення якої вона підлягає звільненню з-під варти, оскільки внесення застави в такому розмірі на переконання суду буде справедливим та достатнім гарантуванням запобігання ризикам та виконання обвинуваченою покладених на неї обов`язків.

При цьому, суд вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиційного значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Також, у зв?язку із заявленим клопотанням захисника обвинуваченої про оголошення перерви в судовому засіданні, необхідно відкласти судовий розгляд даної справи, визначивши іншу дату її розгляду.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 331, 369, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу ОСОБА_4 у виді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27) - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 02 січня 2026 року.

Судове засідання відкласти до 06 листопада 2025 року на 10 год. 30 хв.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор (№27)».

Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.

Визначити суму застави протягом дії запобіжного заходу у розмірі п?ятидесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 (сто п?ядесят одну тисячу чотириста) гривень 00 копійок, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. UA0006674, призначення платежу: застава згідно ухвали Слобідського районного суду міста Харкова від 04.11.2025 року, справа № 641/5819/24, н/п 1-кп/641/405/2025) до спливу терміну тримання під вартою.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесенні застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення коштів на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Харківській слідчий ізолятор».

При внесенні визначеної суми застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду;

- не відлучатись з місця свого проживання в м. Харкові без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання та/ або місця роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілим, свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суддю Слобідського районного суду міста Харкова.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Слобідський районний суд міста Харкова протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cуддя- ОСОБА_1