ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000453 від 21.11.2025 за апеляційною скаргою прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 на вирок Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року, яким:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Дніпропетровська, громадянку України, освіта середня-технічна, не заміжньої, раніше засудженої: 05.06.2025 року Новокодацьким районним судом м.Дніпро за ч.2 ст.125 Кримінального кодексу України (далі- КК)до 200 годин громадських робіт, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , -

визнаною винною та засудженою за ч.2 ст.389 КК до покарання у виді обмеження волі строком на один рік.

На підставі ст.71 КК призначено покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання не відбутого строку покарання за вироком Новокодацького районного суду м. Дніпро від 05 червня 2025 року у виді ста двадцяти годин громадських робіт, що відповідає п`ятнадцяти дням обмеження волі та остаточно призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік та п`ятнадцять днів.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_10 обчислюється з дня її прибуття до відповідної установи виконання покарань.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 - не обирався.

Процесуальні витрати та речові докази по справі відсутні.

В С Т А Н О В И Л А:

Оскаржуваним вироком ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин.

Обвинувачена ОСОБА_10 , вироком Новокодацького районного суду м.Дніпро від 05 червня 2025 року, була засуджена за ч.2 ст.125 КК до покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин, який надійшов на виконання до Новокодацького РВ філії Державної установи «Центр пробації» в Дніпропетровській області. 29 липня 2025 року, близько 14 години, обвинувачена ОСОБА_10 була ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання за зазначеним вироком суду, а також попереджена про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування призначеного судом покарання. Крім того, в цей же день, тобто 25 липня 2025 року, обвинуваченій ОСОБА_10 було вручено направлення до КП «Молодіжне творче об`єднання», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Заводська, буд.53, для відпрацювання громадських робіт з 30 липня 2025 року на безкоштовній основі, виконуючи роботи по прибиранню паркової території на об`єкті КП «МТО» ДМР Міського молодіжного парку дозвілля і відпочинку Новокодацький. Однак, обвинувачена ОСОБА_10 , будучи ознайомленою з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також попередженою про кримінальну відповідальність за ухилення від вказаного покарання, діючи умисно, маючи на меті ухилення від відбування покарання, 30 та 31 липня 2025 року без поважних причин не з`явилася до КП «МТО» для відбування покарання у виді громадських робіт.

Після цього, 08 серпня 2025 року, обвинувачена ОСОБА_10 була повторно ознайомлена працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт, а також повторно письмово попереджена про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт. Згідно наказу № 155гр від 11 серпня 2025 року КП «Молодіжне творче об`єднання» ДМР, обвинувачену ОСОБА_10 закріплено з 12 серпня 2025 року за вказаним підприємством та складено графік виходу на роботу на серпень 2025 року, з яким обвинувачена ОСОБА_10 була ознайомлена під особистий підпис.

Згідно до табелю виходу на роботу за період часу з 12 по 29 серпня 2025 року, обвинувачена ОСОБА_10 відпрацювала 48 годин, при цьому 15 та 29 серпня 2025 року не з`явилася для відбування покарання згідно графіку без поважних причин та про причину неявки не повідомила.

Згідно до табелю виходу на роботу за період часу з 09 по 19 вересня 2025 року, обвинувачена ОСОБА_10 відпрацювала 24 години, при цьому 15, 16, 17, 18 та 19 вересня 2025 року не з`явилася для відбування покарання згідно графіку у зв`язку із хворобою.

В подальшому, 15 та 16 жовтня 2025 року обвинувачена ОСОБА_10 не з`явилася до КП «МТО» ДМР для складення графіку відпрацювання громадських робіт за жовтень, після чого, 17 жовтня 2025 року була втретє ознайомлена працівниками Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області з порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та письмово попереджена про кримінальну відповідальність за ч.2 ст.389 КК України, тобто за ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

23 жовтня 2025 року складено графіки виходу на роботу на жовтень та листопад 2025 року, з якими обвинувачена ОСОБА_10 була ознайомлена під особистий підпис. Згідно до табелю виходу на роботу за період часу з 27 по 31 жовтня 2025 року, обвинувачена ОСОБА_10 відпрацювала 18 годин, при цьому, 30 та 31 жовтня 2025 року не з`явилася для відбування покарання згідно графіку без поважних причин та про причини неявки не повідомила.

В подальшому, згідно складеного графіку за період часу з 03 по 19 листопада 2025 року, обвинувачена ОСОБА_10 , маючи реальну можливість відбувати дане покарання, порушуючи встановлені зобов`язання, а також порядок і умови відбування покарання, діючи умисно, з метою ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, не з`явилася для відбування громадських робіт без поважних причин до КП «Молодіжне творче об`єднання» ДМР, відповідно до встановленого графіку: 06, 07, 11, 12, 13, 14, 17, 18 та 19 листопада 2025 року.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_10 , починаючи з 06 листопада 2025 року, будучи належним чином проінформованою про порядок та умови відбування покарання у вигляді громадських робіт, призначеного вироком суду, порушуючи порядок та умови відбування покарання, діючи умисно, без поважних причин, допустила більше двох невиходів на роботу протягом місяця, чим умисно ухилилася від відбування покарання у виді громадських робіт.

Такі дії обвинуваченої ОСОБА_10 кваліфікуються за ч.2 ст.389 КК, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини справи, доведеність вини обвинуваченої та правову кваліфікацію її дій, просить змінити вирок у звязку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

В обгрунтування своїх вимог вказує, що згідно матеріалів кримінального провадження строк відбутого ОСОБА_10 покарання складає 122 години громадських робіт, а термін невідбутого нею строку покарання за вироком Новокодацького районного суду м. Дніпра від 05 червня 2025 року складає 78 годин громадських робіт, що зазначено в обвинувальному акті і підтверджується відповідною довідкою з Новокодацького РВ ФДУ Центр пробації в Дніпропетровській області. Однак судом помилково зазначено, що невідбута частина покарання складає 120 годин громадських робіт.

Тому, як вважає апелянт, судом невірно призначено остаточне покарання на підставі ст.71 КК за сукупністю вироків.

З урахуванням наведеного просить вирок Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року змінити та призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.389 КК у виді 1 року обмеження волі.

На підставі ст.71 КК за сукупністю вироків, частково приєднати до призначеного покарання невідбутий строк покарання за вироком Новокодацького районного суду м. Дніпра від 05 червня 2025 року у виді 78 годин громадських робіт, що відповідає дев`яти дням обмеження волі, та остаточно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 9 днів.

В іншій частині вирок залишити без змін.

В судове засідання апеляційної інстанції обвинувачена ОСОБА_10 не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату та час судового розгляду, про причини своєї неявки суд не повідомила, але її неявка, відповідно до приписів ч.4 ст.405 КПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги та яка наполягала на її задоволенні, вислухавши думку захисника, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах поданої апеляційної скарги.

Вимогами ст. 370 КПК встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні і достатні мотиви та підстави для його ухвалення.

Натомість колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону судом першої інстанції не дотримано з огляду на наступне.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК, та судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з урахуванням положень статей 381, 382 КПК України, а саме у спрощеному провадженні.

Згідно із положеннями ч.2 ст.302 КПК слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст установлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що в разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Таким чином, саме на орган досудового розслідування покладається обов`язок роз`яснити підозрюваному наслідки надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку, що у свою чергу передбачає і з`ясування того, чи зрозумів підозрюваний, які наслідки очікують на нього в разі надання такої згоди.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 06.10.2021 року (справа №185/7793/20) спрощене кримінальне провадження щодо кримінальних проступків є обмеженням фундаментального права людини на справедливий судовий розгляд, а тому суди повинні належним чином звертати увагу на забезпечення права на захист обвинуваченого. Підписання обвинуваченим заяви про беззаперечне визнання своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, стосовно якого можливе спрощене кримінальне провадження, за відсутності захисника та неналежне роз`яснення обвинуваченому органом досудового розслідування суті обмежень під час розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального законодавства.

На переконання колегії суддів у даному випадку місцевим судом були істотно порушені вимоги кримінального процесуального закону, яке виразилося в тому, що судове провадження щодо ОСОБА_10 було здійснено за відсутності учасників кримінального провадження.

Так, суд апеляційної інстанції зазначає, що спрощене судове провадження передбачене для розгляду обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, тобто діяння, яке за визначенням не може потягнути позбавлення волі. Якщо суд першої інстанції на підставі наданих йому матеріалів може передбачити, що внаслідок застосування вимог кримінального закону розгляд закінчиться покаранням у виді реального позбавлення волі, він має розглянути необхідність призначення розгляду у судовому засіданні та виклику для участі в ньому учасників кримінального провадження відповідно до ч.3 ст.382 КПК, що узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 13.03.2025 року у справі №756/10559/23.

Відповідно до вироку, що оскаржується, внаслідок часткового приєднання покарань за сукупністю вироків відповідно до ст. 71 КК обвинуваченій ОСОБА_10 призначено покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 15 днів, який слід відбувати реально.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що згода обвинуваченої на спрощене провадження не була усвідомленою, оскільки вона не могла передбачити, що за вироком, який оскаржується, покарання може бути призначено відповідно до ст. 71 КК.

На переконання апеляційного суду, наведене не може свідчити про належне виконання судом першої інстанції положень 381, 382 КПК.

Допущені порушення кримінального процесуального закону, відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України, є істотними і такими, що перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Водночас, суд апеляційної інстанції, враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався у спрощеному порядку, без дослідження усіх доказів, позбавлений можливості усунути допущені судом порушення, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення та винести нове рішення.

Згідно із вимогами п.3 ч.1 ст. 409 КПК підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК. Колегія суддів вважає, що такими загальними засадами кримінального провадження у цьому випадку є верховенство права та законність, дотримання яких не було забезпечено судом під час розгляду кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора є передчасною, а отже безпідставно, вирок суду підлягає скасуванню відповідно до ч.2 ст.404 КПК, з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

При новому судовому розгляді необхідно усунути порушення вимог кримінального процесуального закону, які стали підставами для скасування вироку суду та призначення нового судового розгляду, перевірити доводи апеляційної скарги захисника, дати на них вичерпну відповідь, дотримуючись вимог статей 2, 7, 8, 9, 17 КПК, ст.62 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і в залежності від встановленого постановити законне, обґрунтоване та справедливе рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 412, 415 та ст. ст. 418, 419 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_8 залишити без задоволення.

На підставі ч.2 ст.404 КПК вирок Новокодацького районного суду міста Дніпра від 01 грудня 2025 року відносно ОСОБА_10 за ч.2 ст.389 КК - скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_10 - не обирати.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4