ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/944/26 Справа № 209/904/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу на ухвалу Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 19 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №000000 від 03 січня 2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України (далі КК),

ВСТАНОВИВ:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 19 грудня 2025 року клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволено частково, стосовно ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу до 12 лютого 2026 року, визначено альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 242 240,00 гривень, з покладенням відповідних обов`язків.

Мотивуючи ухвалене рішення, суд зазначив, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення під час дії воєнного стану із застосуванням насильства, побоюючись покарання у разі доведеності вини може переховуватись від суду, може впливати на потерпілого.

Суд вважав доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК). Врахував, що на даний час ризики не зникли, але суттєво зменшились, тому вважав за можливе визначити розмір застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, запобігти ризикам та не буде завідомо непомірним для нього.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальненні доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду, постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, та обрати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що судом під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою не враховано положення ч. 3 ст. 183, 370 КПК, не взято до уваги та не надано оцінку тим обставинам, що обвинувачений має повноцінну родину та неповнолітню дитину.

ОСОБА_6 вважає, що під час визначення розміру застави судом не враховано ту обставину, що він протягом 2 років та 10 місяців не працює та перебуває під вартою. Кримінальне провадження розглядається відносно нього поза розумними строками. Зауважує, що під час утримання під вартою захворів на туберкульоз.

На підставі викладеного обвинувачений вважає ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню. Наголошує, що не просить скасувати запобіжний захід, а обрати інший, більш м`який, у вигляді домашнього арешту, що свідчить про намір не переховуватися від органів суду та слідства.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду скасувати, змінити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник вважає ухвалу суду незаконною та такою, що винесена з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, тому підлягає скасуванню

Вважає, що судом не наведено переконливих доводів на користь того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК. Висновки суду з цього приводу вважає не переконливими та такими, що носять формальний характер.

Вважає зазначені в ухвалі ризики недоведеними стороною обвинувачення. Сторона обвинувачення не надала будь-яких конкретних підтверджень того, яким чином звільнення обвинуваченого з-під варти може бути небезпечним для результатів судового провадження або заподіяння їм шкоди, суд не може і не повинен прийняти як докази лише те, що загальна складність справи і серйозність звинувачень можуть вважатися "достатніми" причинами для утримання його підзахисного під вартою. ОСОБА_6 має постійне місце реєстрації, міцні соціальні зв`язки, двох неповнолітніх дітей, хворіє.

На думку захисника суд не обгрунтував своє рішення про продовження строку тримання під вартою, враховуючи, що обвинувачений знаходиться під вартою більше 2 років та 11 місяців.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник ОСОБА_7 08.01.2026 через систему «Електронний суд» скерував до апеляційного суду заяву про розгляд скарги за його відсутності та відсутності ОСОБА_6 , просив задовольнити апеляційну скаргу в повному обсязі.

Учасники судового розгляду про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду від них не надходило, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до частин 1 - 3 статті 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи сторони захисту про відсутність підстав для продовження строку тримання під вартою апеляційний суд вважає неспроможними.

Апеляційним судом встановлено, що в провадженні Дніпровського районного суду міста Кам`янського перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК, яке перебуває на стадії судового розгляду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції заявлено клопотання про продовження строку дії тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 з підстав наявності ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває вже на стадії судового розгляду і ОСОБА_6 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Вирішуючи питання про продовження строку застосування запобіжного заходу суд першої інстанції дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість подальшого тримання ОСОБА_6 під вартою, та дійшов висновку про існування тих обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали.

Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зникли, але суттєво зменшились, тому вважав за можливе визначити розмір застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, внесення якої зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, запобігти ризикам та не буде завідомо непомірним для нього, що спростовує доводи захисника в цій частині.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції належним чином перевірив доводи прокурора про доцільність продовження тримання під вартою обвинуваченого та доводи захисту щодо зміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення цього питання.

Так, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення під час дії воєнного стану із застосуванням насильства, побоюючись покарання у разі доведеності вини може переховуватись від суду, може впливати на потерпілого. Всі ці обставини свідчать про необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого.

Посилання сторони захисту про незадовільний стан здоров`я обвинуваченого апеляційним судом враховуються, однак це не є самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, з огляду на вищевикладене.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості щодо неможливості надання медичної допомоги обвинуваченому в установі попереднього ув`язнення, а також відомостей щодо протипоказань для перебування обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора , як під час розгляду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при наявності продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Переглядаючи матеріали контрольного провадження, суд апеляційної інстанції враховує строк судового розгляду та строк перебування обвинуваченого під вартою, при цьому зазначає наступне.

За змістом ст. 28 КПК під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є, зокрема складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо.

Апеляційний суд враховує і положення ст. 28 КПК та зважає на тривалість досудового розслідування та судового розгляду. Крім того враховує, складність кримінального провадження, обсяг обвинувачення та кількістю доказів, які належить дослідити суду та для чого об`єктивно потрібен час.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Отже, для запобігання встановленим вище ризикам, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення проведення судового розгляду у розумні строки, суд апеляційний інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції про часткове задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим.

Так, суд першої інстанції, з чим погоджується й колегія суддів апеляційної інстанції, вірно визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на переконання апеляційного суду, з урахуванням обставин та тривалості кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, буде відповідати критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить досягнення її мети, адже розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на... ухвали суду... про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За результатами апеляційного провадження, в межах доводів апеляційних скарг захисників та в межах повноважень суду апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду не встановила підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись статтями 199, 331, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Кам`янського від 19 грудня 2025 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 187 Кримінального кодексу України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4