Кагарлицький районний суд Київської області
Справа № 372/4243/25
номер провадження 1-кп/368/191/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2025 року м. Кагарлик Київської області

Кагарлицький районний суд Київської області у складі:

Головуючий: суддя ОСОБА_1

При секретарі: ОСОБА_2

- розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Кагарлицького районного суду Київської області в м. Кагарлик кримінальне провадження за ч. 2 ст. 286 КК України, яке внесено 21.05.2025 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001052 відносно обвинуваченої:

- ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки село Дремезна Обухівського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , одруженої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимої), -

- якій в рамках даного кримінального провадження органом досудового розслідування (слідчим) 30.06.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), яке передбачено:

- ч. 2 ст. 286 КК України, - у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, -

- відносно якої в рамках даного кримінального провадження запобіжний захід не обирався, та не обрано, -

- з участю сторін кримінального провадження:

- сторона обвинувачення:

Прокурор - ОСОБА_4

- сторона захисту:

Обвинувачена - ОСОБА_3

Захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_5 , суд, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення:

- 21 травня 2025 року орієнтовно о 17 год. 55 хв., в світлий час доби, за сприятливих погодніх умов, при сухому асфальтному покритті, - обвинувачена ОСОБА_3 , - керувала технічно справним легковим автомобілем марки «КІА», модель «MAGENTIS», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (який належить їй на праві приватної власності, - згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ) в межах м. Обухів Київської області, - по другорядній вулиці Калинова, де, під`їхавши до нерегульованого перехрестя нерівнозначних доріг вулиць Чумацький шлях Калинова (при цьому вулиця Чумацький Шлях по відношенню до вулиці Калинова є головною), та, здійснюючи виїзд з другорядної дороги вулиці Калинова на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вулиць «Чумацький шлях - Калинова», - проявила неуважність, не стежила за дорожніми умовами, не була уважна під час керування транспортним засобом та, відповідно, - не реагувала на їх зміну, діючи з необережності (злочинна недбалість), - створила загрозу безпеці дорожнього руху та здоров`ю громадянина, а також, порушуючи вимоги дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), згідно з якими передбачено, що:

- п. 10.1. ПДР України - «Перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 16.3. ПДР України - «У разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп- лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»;

- п. 16.11. ПДР України - «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху», -

- виконуючи маневр лівого повороту, - допустила наїзд на велосипедиста, - потерпілого ОСОБА_6 , який на той час рухався на велосипеді «Pride marvel» по вулиці Чумацький шлях, - в напрямку до центру м. Обухів.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедисту, - потерпілому ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), - спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Порушення обвинуваченою ОСОБА_3 вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», та п. 10.1, 16.3, 16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002, - знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення потерпілому, - велосипедисту ОСОБА_7 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), тяжких тілесних ушкоджень.

Отже, - вищевказані дії обвинуваченої ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України, - як дії з необережності, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому.

Відповідно, суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, а тому, - є підстава для притягнення її до кримінальної відповідальності та призначення їй покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом вищевказаних обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів:

- згідно ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, який передбачено цим Кодексом.

- згідно ч. 2 ст. 2 КК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Отже, суд зазначає, що єдиною підставою кримінальної відповідальності є склад кримінального правопорушення, тобто наявність у діях обвинуваченої ОСОБА_3 усіх юридичних ознак кримінального правопорушення (тяжкого злочину), визначеного в диспозиції ч. 2 ст. 286 КК України.

В даному випадку кримінальна відповідальність обвинуваченої ОСОБА_3 настає за протиправні діяння, які були нею вчинені з необережності, - з урахуванням положень ст. 25 КК України.

Отже, підставою кримінальної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 є вчинення нею суспільно - небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто, - при наявності об`єктивних (об`єкт, діяння, наслідки, причиновий зв`язок) і суб`єктивних (суб`єкт, вина) ознак, які характеризують дане суспільно небезпечне діяння як кримінальне правопорушення.

Кримінальна відповідальність передбачає законно обґрунтований обов`язок обвинуваченої ОСОБА_3 , яка скоїла кримінальне правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - піддатися осуду з боку держави і бути покараною у повній відповідності з законом.

Такий обов`язок виник з моменту скоєння обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, і створює тим самим кримінальні правовідносини між обвинуваченою ОСОБА_3 і державою, (так як кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченою не є кримінальним правопорушенням приватного обвинувачення).

Склад кримінального правопорушення.

Об`єкт кримінального правопорушення:

-безпека дорожнього руху;

-здоров`я людини, - потерпілого ОСОБА_6 .

Предмет кримінального правопорушення (тяжкого злочину):

- легковий автомобіль марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , колір сірий, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3244, - належить на праві приватної власності громадянці ОСОБА_3 , - обвинуваченій по даному кримінальному провадженню).

Об`єктивна сторона складу кримінального правопорушення складається з:

1. Порушення правил дорожнього руху (ПДР) обвинуваченою ОСОБА_3 , зокрема, - п. 10.1., п. 16.3., п. 16.11 ПДР України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі - ПДР України), - - які перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди, та настанням наслідків у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

2. Суспільно небезпечний наслідок кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, та яке скоїла обвинувачена ОСОБА_3 полягає в наступному:

- спричинення тяжкого тілесного ушкодження потерпілій особі, - ОСОБА_6 .

3. Причиновий зв`язок між порушенням та наслідками, що підтверджується висновком судових інжерено транспортних експертиз (в кількості 3 шт.), які були проведено в рамках даного кримінального провадження.

Отже, суд вважає, що в даному випадку є причиновий зв`язок між порушення правил дорожнього руху обвинуваченою ОСОБА_3 , зокрема, - п. 10.1., п. 16.3., п. 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року та введених в дію з 01 січня 2002 року, та фактом настання ДТП, - в результаті чого заподіяно тяжкі тілесні ушкодження потерпілій особі, - ОСОБА_6 .

Суб`єкт кримінального правопорушення (тяжкого злочину):

Суб`єктом кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - є особа, яка до часу вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину) досягла 16 ти річного віку, відповідно, - обвинувачена ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), - є суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Суд окремо зазначає, що для кваліфікації дій винного за ст. 286 КК України, - немає значення, чи керувала особа, яка скоїла кримінальне правопорушення, - власним транспортним засобом, який належить їй на праві власності, чи керувала транспортним засобом, який належить іншій особі, - фізичній чи юридичній, вчинила ДПТ під час роботи чи у вільний від роботи час, керувала транспортним засобом правомірно або в результаті самовільного захоплення і крадіжки, чи були в винного в момент керування транспортним засобом права водія або вона не мала їх, чи була їх позбавлена.

Вищевказані обставини мають значення лише при вирішенні судом питання про відшкодування шкоди (моральної та матеріальної), яка завдана кримінальним правопорушенням, яке передбачено ст. 286 КК України, проте, - як встановлено судом в судовому засіданні, - з показань потерпілої особи, - ОСОБА_6 , та його письмової розписки, яка міститься в матеріалах справи, - шкода (як матеріальна, так і моральна), яка була заподіяна скоєнням кримінального правопорушення обвинуваченою ОСОБА_3 , - відшкодована обвинуваченою потерпілій особі в добровільному порядку, - ще на стадії досудового розслідування.

Суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення (тяжкого злочину):

Необережна форма вини обвинуваченої ОСОБА_3 у виді злочинної недбалості.

Суд зазначає, що підстав для зміни обвинувачення чи визнання частини обвинувачення необгрунтованою, - судом в даному кримінальному провадженні, - не вбачаються.

Далі, - винність обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні у скоєнні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - повністю доведена зібраними та дослідженими в судовому засіданні доказами:

- показаннями обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні, яка надала наступні показання:

- Положення ст. 18 КПК України, та ст. 63 Конституції України їй судом роз`яснені та зрозумілі.

Дослівно, - зазначила, що обставини, які викладені в обвинувальному акті щодо обставин скоєного нею злочину, - відповідають дійсності, тому добавити нічого не зможе, вона не оспорює жодного факту, який зазначено в обвинувальному акті, (зокрема, - визнає порушення нею ПДР, які зазначені слідчим в обвинувальному акті), а тому вину свою визнає беззаперечно, в повному обсязі, щиро кається, та просить суворо її не карати.

Додатково на запитання суду обвинувачена ОСОБА_3 повідомила, що:

- посвідчення водія отримала більше 10 років тому, і стаж водія в неї відповідний;

- визнає, що в той момент, коли трапилося ДТП, - їй слід було бути більш уважною;

- з потерпілим вона розрахувалася в добровільному порядку ще під час досудового рослідування, - сплатила потерпілому кошти на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, окрім того, - постійно допомагала потерпілому в лікуванні;

- вона щиро просила вибачення у потерпілого, який її вибачив, та, відповідно, - подав до суду письмову заяву про те, що він не має до неї претензій ні матеріального ні морального характеру, цивільний позов заявляти не буде, і в подальшому потерпілий претензій до неї мати не буде.

- за весь час, поки має посвідчення водія, вона жодного разу не притягувалася до кримінальної відповідальності, не притягувалася і до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, - в сфері порушення правил дорожнього руху;

- просить суд не призначати покарання, пов`язане з позбавлення волі, та не призначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як вона проживає в селі Дремезна в Обухівському районі Київської області (яке розміщене на значній відстані від районного центру), в той же час, - працює в м. Обухів Київської області, окрім того, - в неї на утриманні перебуває одна неповнолітня дитина, яка навчається в шкільному закладі, який розташовано в м. Обухів, а тому вона кожного дня возить дитину в школу.

Окрім того, - в неї на утриманні перебуває рідний дід похилого віку (9 5 повних років), - а тому вона часто возить свого діда до лікарняної установи для лікування хвороб, які притаманні особам такого похилого віку, а тому, - обвинувачена зазначала, що в разі, якщо суд позбавить її спеціального права, яким є право керування транспортними засобами, - це може поставити її сімю в досить скрутне становище, так як вона буде позбавлена можливості возити дитину в школу а діда до лікарні.

Суд, оцінюючи покази обвинуваченої ОСОБА_3 , які були надані нею в добровільному порядку під час судового слідства (які надані в присутності її захисника, - адвоката ОСОБА_5 ), - з яких видно, що вона повністю, беззаперечно, беззастережно - визнає себе винною в інкримінованих їй діях, що її визнання вини та відповідні покази, - не є результатом якихось погроз з боку потерпілої сторони або обіцянок працівників правоохоронних органів (слідчих, прокурорів), чи незаконного впливу третіх осіб, - приходить до висновку, що показання обвинуваченої ОСОБА_3 , - є логічними, послідовними, та, зглядаючись на обставини справи, які були безпосередньо досліджені в судовому засіданні, - достовірними та обґрунтованими, а тому вони є підставою для притягнення обвинуваченої ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за скоєння нею кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченою ОСОБА_3 своєї вини у скоєнні нею кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - органами досудового слідства (слідчим) зібрано і інші докази на підтвердження винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні кримінального правопорушення, яке передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, однак, за клопотанням прокурора, - начальника Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , проти якого (клопотання) - не заперечувала сторона захисту (обвинувачена ОСОБА_3 , та її захисник, - адвокат ОСОБА_5 ), - та в силу ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, зокрема, суд визнав за недоцільне:

- допит потерпілого;

- допит свідків, які зазначені в реєстрі до обвинувального акту;

- дослідження матеріалів справи, - доказів вини обвинуваченої, які були зібрані органами досудового слідства під час досудового слідства, -

- обмежившись допитом обвинуваченої ОСОБА_3 , та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, (зокрема, - висновок органу пробації досудова доповідь), дослідженням матеріалів, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення позову, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України обвинуваченій ОСОБА_3 було роз`яснено судом в судовому засіданні, які їй зрозумілі.

Окрім того, захисник обвинуваченої ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ним було також роз`яснено його підзахисній її право наполягати на повному дослідженні доказів по справі (допиту потерпілого, свідків, дослідження всих письмових доказів), в результаті чого може бути гіпотетично винесено судом виправдувальний вирок, проте, - його підзахисна відмовилася від цього права, так як визнає свою повністю, беззаперечно, а також ним, як захисником, - роз`яснено обвинуваченій процесуальні наслідки беззаперечного визнання вини та скороченого порядку розгляду кримінального провадження, які його підзахисній, - зрозумілі, та з якими вона погоджується.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 , - адвокат ОСОБА_5 зазначив, що, на його думку, як правника, юриста та захисника, - визнання вини обвинуваченою та скорочений порядок дослідження доказів, - ні в якому разі не суперечить законним правам та інтересам обвинуваченої, навпаки, - дана процесуальна дія лише сприятиме оперативному розгляду кримінального праводження, та винесення справедливого, законного вироку в розумні строки, та на думку захисника, - таким порядком дослідження доказів по справі, - не порушуються права потерпілої особи та третіх осіб.

Що ж стосується потерпілого ОСОБА_6 , то потерпілий в підготовчому судовому засіданні подав до суду письмову заяву - клопотання наступного змісту:

- Просить суд кримінальну справу в подальшому слухати у його відсутність;

- Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, та мати не буде;

- Цивільний позов подавати не буде;

- Просить суд при призначенні основного покарання обвинуваченій, - призначити найменьшу міру покарання, яка не буде пов`язана з обмеженням волі та без позбавлення волі, та не позбавляти обвинувачену прав керування транспортними засобами, тобто, - не призначати обвинуваченій додаткове покарання.

До свого вищевказаного клопотання потерпілий ОСОБА_6 додав письмову розписку наступного змісту:

- Він, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повністю розуміючи значення і правові наслідки та без будь-якого тиску зі сторони, володіючи українською мовою, що дало йому можливість вільно спілкуватися з адвокатом ОСОБА_5 , що діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 9375/10, виданого радою адвокатів Київської області 31.07.2020 року, адреса здійснення адвокатської діяльності: АДРЕСА_2 , який відповідно до договору здійснює представництво інтересів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - при складанні тексту цієї розписки, заявляє усім заінтересованим особам про те, що ОСОБА_3 відшкодувала йому готівкою грошові кошти у розмірі 100 000 грн. (сто тисяч гривень), які є компенсацією за завдану йому майнову та моральну шкоду у зв`язку із отриманням ним тяжких тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.05.2025 в межах м. Обухів, Київської області на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг вулиць «Чумацький шлях -Калинова».

Отримана ним сума, а саме, - 100 000 грн., визначена достатньою для відшкодування йому майнової та моральної шкоди і в подальшому матеріальних претензій до ОСОБА_3 не матиме.

З урахуванням викладеного, - підтверджує відсутність до ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 претензій майнового та морального характеру. Від будь яких позовних вимог до останньої, - відмовляється і, - в подальшому, - звертатись не буде.

Правові наслідки йому роз`яснені, суть їх повністю зрозуміла.

Він, ОСОБА_6 , стверджує, що в дієздатності не обмежений, під опікою чи піклуванням не перебуває.

Ця заява підписана ним не під впливом помилки, обману, насильства чи тяжкої обставини.

Своїм підписом під текстом цієї заяви він стверджує, що текст її ним прочитано вголос, зміст документа та його правові наслідки мені зрозумілі і відповідають його волі.

З огляду на вищевказану процесуальну поведінку потерпілого ОСОБА_6 , - суд зазначає наступне:

- так, як вбачається з матеріалів справи, - потерпілий ОСОБА_6 ще на стадії підготовчого судового засідання подав до суду письмову заяву клопотання про слухання справи без його участі, та про те, що він не має до обвинуваченої претензій будь якого характеру (як морального так і матеріального), та не буде мати претензії до обвинуваченої в подальшому.

Також потерпілий в своєму клопотанні висловив свою правову позицію щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій, так, - потерпілий просив не призначати обвинуваченій основне покарання, яке буде пов`язане з обмеженням чи позбавленням волі, та просив не позбавляти обвинувачену спеціального права, яким є право керування транспортними засобами.

Враховуючи вищевикладену правову позицію потерпілого, - потерпілий не викликався судом в основне судове засідання, а при визначенні покарання обвинуваченій, - було прийнято правову позицію потерпілого, яка була ним висловлена в підготовчому судовому засіданні та в письмовій заяві потерпілого, яка була ним подана під час підготовчого судового засідання, та яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно, враховуючи вищевикладене, - суд на підставі положень ч. 3 ст. 349 КПК України, - обмежився допитом обвинуваченої ОСОБА_3 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої, зокрема, - висновок органу пробації (досудова доповідь), дослідженням матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів, витрат на залучення експерта, заходів забезпечення кримінального провадження.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_3 :

Суд зазначає, що перелік обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченим, - визначено в ст. 66 КК України.

- Відповідно, суд, дослідивши обставини скоєння обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, ввжає, що в даному випадку мають місце наступні пом`якшуючі вину обвинуваченої обставини:

- щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, - що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України:

- так, суд, з огляду на поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 , - як безпосередньо після скоєння кримінального правопорушення, так і під час досудового розслідування (стадія досудового розслідування), так і під час слухання кримінального провадження в суді (судове провадження), - суд вважає, що в діях обвинуваченої ОСОБА_3 є достатні підстави вважати, що обвинувачена ОСОБА_3 щиро розкаялася, так як обвинувачена безпосередньо після скоєння нею злочину, - надавала посильну допомогу потерпілому, щиро просила вибачення в потерпілого, в добровільному порядку відшкодувала всі завдані кримінальним правопорушенням збитки (матеріальну та моральну шкоду, заподіяну злочином), - ще на стадії досудового розслідування, під час досудового розслідування щиро розкаялася, мала належну процесуальну поведінку (з`являлася за кожним викликом до слідчого), активно сприяла розкриттю злочину, також і в судовому засіданні, - обвинувачена неодноразово просила вибачення в потерпілого (в тому числі і під час судових дебатів), щиро каялася у скоєному злочині, зазначаючи, що скоєння нею злочину, - чи не найбільша помилка в її житті;

- добровільне відшкодування завданого збитку, - що передбачено п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України:

- так, в матеріалах справи міститься письмова розписка потерпілого ОСОБА_6 від 28.07.2025 року (суд зазначає, що дана розписка надана потерпілим ще на стадії досудового розслідування), в якій потерпілий зазначає, що ніяких претензій (матеріального та морального характеру) до обвинуваченої не має, та не буде мати в майбутньому, так як обвинувачена відшкодувала йому шкоду, завдану злочином, - в повному обсязі.

Таку ж правову позицію (щодо відшкодування шкоди та відсутності претензій до обвинуваченого), - потерпілий підтвердив в під час підготовчого судового засідання, про що подав письмову заяву клопотання, яка міститься в матеріалах справи.

Суд в даному випадку також зазначає, що перелік обставин, які пом`якшують покарання, та які вказані в ч. 1 ст. 66 КК України, - не є вичерпним, так як суд може визнати і інші обставини, такими, які пом`якшують покарання, - з огляду на положення ч. 2 ст. 66 КК України.

Так, згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій ст. 66 КК України.

Так, з огляду на фактичні, об`єктивні обставини справи, встановлені в судовому засіданні з належних, допустимих доказів, - суд вважає, що в даному випадку має місце така обставина, яка пом`якшує відповідальність обвинуваченої, - як, - повне примирення потерпілого з обвинуваченою.

Так, як вбачається з правової позиції потерпілого ОСОБА_6 , яку він зайняв в судовому засіданні, - він не має до обвинуваченої претензій будь якого характеру, як то, - не має претензій ні морального, ні матеріального характеру, так як обвинувачена в добровільному порядку відшкодувала йому, як потерпілому - збитки, завдані злочином, - ще на стадії досудового розслідування даного кримінального провадження, допомагала йому в лікуванні, неодноразово просила в нього вибачення, а тому потерпілий примирився з обвинуваченою.

Суд вважає за необхідне в даному випадку зазначити, що примирення потерпілого з обвинуваченою, - в даному кримінальному провадженні, - має фактично одинакову правову природу з юридично значущим поняттям «примирення винного з потерпілим» в сенсі положень ст. 46 КК України, - положення якої регулюють порядок звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, і, хоча, - дане положення в даному кримінальному провадженні застосувати не можна (з огляду на ту обставину, що кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України по своїй правовій кваліфікації з огляду на положення ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, вчинених з необережності, а не до необережних нетяжких злочинів), проте, - суд вважає, що сам факт примирення потерпілого ОСОБА_6 з обвинуваченою ОСОБА_3 , - слід в даному випадку визнати як обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_3 , тим паче, - що таке право надано суду, який виносить вирок, - положеннями ч. 2 ст. 66 КК України.

Далі, - суд зазначає, що обставин, які б обтяжували кримінальну відповідальність обвинуваченої ОСОБА_3 , та які передбачені ст. 67 КК України, - судом в судовому засіданні, - не встановлено.

Мотиви суду при призначенні покарання, та звільнення від відбування покарання:

- Суд, призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у відповідності з положеннями ст. 65 КК України, враховує:

- ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення;

- особу обвинуваченої ОСОБА_3 ;

- наслідки вчиненого кримінального правопорушення;

- наявності відомостей про судимість;

- правову позицію державного обвинувача (прокурора);

- правову позицію потерпілої сторони;

- правову позицію сторони захисту (обвинуваченого та його захисника).

Що стосується тяжкості кримінального правопорушення, скоєного обвинуваченою ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- Так, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_3 в рамках даного кримінального провадження, - передбачає покарання у виді:

- основне покарання, - позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, та -

- додаткове покарання, - позбавлення права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого.

Тяжкість кримінальних правопорушень законодавцем визначено в положеннях ст. 12 КК України, причому, - критерієм тяжкості кожного вчиненого (скоєного) кримінального правопорушення (проступку, злочину), - Законодавець визначив розмір санкції відповідної норми КК України (статті, частини статті).

Згідно ч. 1 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення поділяються на кримінальні проступки і злочини.

Згідно ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність) за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Згідно ч. 3 ст. 12 КК України злочини поділяються на нетяжкі, тяжкі та особливо тяжкі.

Згідно ч. 4 ст. 12 КК України нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Згідно ч. 5 ст. 12 КК України тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чси бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше двадцяти п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, позбавлення волі на строк не більше десяти років.

Відповідно, враховуючи санкцію ч. 2 ст. 286 КК України, та положення ч. 1 ст. 12, ч.ч. 3, 5 ст. 12 КК України, - обвинувачена ОСОБА_3 скоїла кримінальне правопорушення (тяжкий злочин).

Згідно положень ст. 25 КК України кримінальне правопорушення (тяжкий злочин), яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, та яке скоїла обвинувачена ОСОБА_3 , - є необережним кримінальним правопорушенням, - тяжким злочином.

Що стосується особи обвинуваченої ОСОБА_3 , то суд зазначає наступне:

- Як встановлено судом з належних та допустимих доказів (які будуть досліджені судом нижче в мотивувальній частині даного вироку в розділі, - обставни справи, які характеризують особу обвинуваченої):

- обвинувачена взагалі не притягувалася до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судима;

- обвинувачена взагалі не притягувалася до адміністративної відповідальності, в тому числі, - не притягувалася до адміністративної відповідальності за скоєння адміністративних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху (незважаючи на ту обставину, що обвинувачена має право керування транспортними засобами більше 10 років), що, на думку суду, - вказує на ту обставину, що обвинувачена, - не схильна до вчинення адміністративних правопорушень, зокрема, - в галузі безпеки дорожнього руху;

- обвинувачена працевлаштована, по місцю проживання характеризується лише позитивно;

- обвинувачена має житло, має постійне місце проживання, по місцю проживання характеризується лише позитивно;

- обвинувачена одружена, має на утриманні одну неповнолітню дитину;

- обвинувачена має на утриманні одну непрацездатну особу похилого віку;

- обвинувачена після скоєння кримінального правопорушення примирилася з потерпілим, що, на думку суду, - прямо вказує на щире каяття потерпілої;

Загалом, - на думку суду, - особу обвинуваченої можна охарактеризувати лише з позитивної сторони, - обвинувачена не має будь яких ознак, які б вказували на її антисоціальну спрямованість, є особою, яку в розумінні даного кримінального провадження можна охарактеризувати лише з позитивної сторони.

- Що стосується наслідків вчиненого кримінального правопорушення (тяжкого злочину), то суд зазначає наступне:

- так, дійсно, - внаслідок скоєння обвинуваченою кримінального правопорушення (тяжкого злочину), - потерпілій особі заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, проте, - фактично відразу після факту вчинення кримінального правопорушення, - обвинувачена намагалася усунути заподіяну нею шкоду.

Так, - обвинувачена практично відразу, - на стадії досудового розслідування відшкодувала потерпілій особі в добровільному порядку всю заподіяну шкоду, в зв`язку з чим потерпіла особа не має до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характеру, що підтверджується письмовою розпискою потерпілої особи, яка міститься в матеріалах справи.

Окрім того, - обвинувачена допомагала потерпілій особі в лікуванні, постійно телефонувала до потерпілої особи, цікавилася її життям, неодноразово просила вибачення в потерпілої особи, результатом чого став факт примирення потерпілої особи з обвинуваченою.

На думку суду, - фактично можна вважати, що обвинувачена своїми діями в максимальному розмірі фактично усунула шкоду, яку вона заподіяла шляхом скоєння кримінального правопорушення.

Що стосується наявності відомостей про судимість у відношенні обвинуваченої, то суд зазначає наступне:

- Як судом вже неодноразово зазначалося, - обвинувачена не притягувалася до кримінальної відповідальності та, відповідно, - обвинувачена не судима, в тому числі не судима за скоєння злочинів в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Більше того, - обвинувачена жодного разу не притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На думку суду, - вищевказані факти мають істотне значення для суду при визначенні обвинуваченій як виду та міри основного покарання, так і при вирішенні питання щодо застосування/незастосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Правова позиція прокурора, - керівника Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо визнання винуватою обвинуваченої та призначення покарання (як основного, так і додаткового):

- в судовому засіданні (в судових дебатах) прокурор просив суд визнати винуватою ОСОБА_3 у скоєнні нею кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та, відповідно, - просив призначити обвинуваченій покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, при цьому вважав за можливе застосувати до обвинуваченої положення ст. 75 КК України (звільнення обвинуваченої від відбування призначеного судом основного покарання у виді позбавлення волі), та встановити іспитовий термін строком на 3 (три) роки.

Також просив на період іспитового строку встановити засудженій обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Що стосується додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, - позбавлення прва керування транспортними засобами, - то прокурор просив не призначати обвинуваченій додаткове покарання, так як вважав, що обставини вчинення кримінального правопорушення, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, процесуальна поведінка обвинуваченої на протязі досудового розслідування даного кримінального провадження, процесуальна поведінка обвинуваченої під час судового слухання справи, позиція потерпілої особи щодо призначення покарання обвинуваченій, особа обвинуваченої дозволяють не застосовувати в рамках даного кримінального провадження додатковий вид покарання позбавлення права керування транспортними засобами на певний період.

Суд, оцінюючи правову позицію прокурора ОСОБА_4 щодо призначення покарання обвинуваченій (як основного, так і додаткового), - погоджується з нею, так як суд вважає, що правова позиція прокурора в повній мірі враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особу обвинуваченої, враховую правову позицію потерпілої особи, та така правова позиція грунтується на положеннях КК України та правових висновках Верховного Суду, які регулюють аналогічні правовідносини (призначення виду та міри покаранння).

Правова позиція потерпілого ОСОБА_6 в судовому засіданні щодо визнання винуватим обвинувачену та призначення їй покарання (як основного, так і додаткового):

- в підготовчому судовому засіданні потерпілий просив не призначати обвинуваченій основне покарання, яке буде пов`язане з реальним обмеженням чи позбавленням волі, так як не має до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характеру, та не буде мати їх в подальшому.

Також потерпілий просив суд при призначенні покарання обвинуваченій, - не призначати їй додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Суд, оцінюючи правову позицію потерпілого ОСОБА_6 , зазначає, що:

- перш за все, - правова позиція потерпілої особи щодо призначення обвинуваченій виду та міри покарання, - повністю узгоджується з правовою позицією, висловленою прокурором в судових дебатах;

- далі, - з правової позиції потерпілої сторони, на думку суду, вбачається, що потерпілий примирився з обвинуваченою, так як вона повністю відшкодувала збитки, заподіяні кримінальним правопорушенням, попросила щире вибачення в потерпілої сторони, та потерпіла особа вибачила обвинувачену;

- з урахуванням обставин вчиненого злочину, його наслідків, особи обвинуваченої, - суд позитивно сприймає правову позицію потерпілої особи в частині призначення виду та міри покарання обвинуваченій, та така позиція потерпілої особи врахована судом при призначенні виду та міри покарання обвинуваченій.

Правова позиція обвинуваченої ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо визнання винуватості її у скоєнні кримінального правопорушення, та призначення їй виду та міри покарання (як основного, так і додаткового):

- в судовому засіданні обвинувачена свою вину у скоєнні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - визнала повністю, беззаперечно, щиро розкаялася, просила вибачення в потерпілої особи.

Обвинуваченою не оспорюються обставини скоєння нею кримінального правопорушення, які зазначені у обвинувальному акті.

Обвинувачена просила не призначати їй основне покарання, яке буде пов`язане з реальним обмеженням чи позбавленням волі, також просила не призначати їй додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як вона живе в селі Дремезна в Обухівському районі, а працює в м. Обухів Київської області.

Окрім того, - обвинувачена зазначила, що на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина, яка відвідує школу в м. Обухів, тому вона кожен день завозить дитину в школу.

Окрім того, - обвинувачена зазначила, що на її утриманні знаходиться рідний дід, який досить похилого віку (йому повних 95 років), а тому вона вимушена часто його возити в лікарню в м. Обухів Київської області на обстеження та лікування хвороб, які, зазвичай, - притаманні особам похилого віку.

Вважає, що в разі призначення їй судом додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, - права керування транспортними засобами, - це може поставити її сім`ю в скрутне становище, а тому просила не позбавляти її права керування транспортними засобами.

Суд, оцінюючи правову позицію обвинуваченої ОСОБА_3 щодо призначення їй виду та міри покарання, - вважає таку правову позицію слушною.

Суд зазначає, що правова позиція обвинуваченої щодо призначення їй виду та міри покарання, - узгоджується з правовою позицією прокурора з даного питання, окрім того, - така правова позиція обвинуваченої, - грунтується на обставинах вчиненого кримінального правопорушення, його наслідкам, особі обвинуваченої, та узгоджується з правовою позицією потерпілої особи з даного питання, а тому, - правова позиція обвинуваченої судом врахована при призначенні виду та міри покарання.

Правова позиція захисника обвинуваченої ОСОБА_3 , - адвоката ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо винуватості обвинуваченої у скоєнні кримінального правопорушення, та призначення обвинуваченій виду та міри покарання (як основного, так і додаткового):

- перш за все, - суд констатує, що правова позиція захисника обвинуваченої щодо призначення виду та міри покарання обвинуваченій, - повністю узгоджується з правовою позицією прокурора з даного питання, та узгоджується з правовою позицією потерпілої особи.

- так, в судовому засіданні захисник обвинуваченої зазначив, що так як його підзахисна беззаперечно визнала вину у скоєнні кримінального правопорушення (тяжкого злочину), яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, та його підзахисна, - не оспорює обставини скоєння злочину, - то захисник обвинуваченої вважає, що призначення обвинуваченій такого покарання, як позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з обов`язковим застосуванням положень ст. 75 КК України, - буде достатнім покаранням для виправлення та перевиховання обвинуваченої та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Окрім того, - захисник обвинуваченої просив суд не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як спеціальне право у виді права керування транспортними засобами, - потрібно обвинуваченій для її роботи та забезпечення побутових потреб сім`ї, адже, - на утриманні обвинуваченої знаходиться неповнолітня дитина, та особа похилого віку (рідний дід), а тому захисник обвинуваченої вважає, що позбавлення права керування транспортними засобами її підзахисну, - поставить в скрутне побутове становище сім`ю обвинуваченої, зокрема, - це вплине на неповнолітню дитину, та особу похилого віку, якому 95 років.

Отже, з урахуванням вищевказаних правових позицій сторін процесу, та що стосується призначення обвинуваченій виду (основного та додаткового) та міри покарання, суд зазначає наступне:

Отже, враховуючи ті обставини, що: обвинувачена ОСОБА_3 , - раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судима, кримінальне правопорушення тяжкий злочин, - скоїла вперше, кримінальне правопорушення не пов`язане з насильством, кримінальне правопорушення скоєно з необережності, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, - відшкодована обвинуваченою в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характеру, потерпілий примирився з обвинуваченою, є в наявності лише обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої (зокрема, - кримінальне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху - не було скоєне в стані алкогольного сп`яніння), враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченої основне покарання, не пов`язане з позбавленням волі (застосувати положення ст.ст. 75, 76 КК України), враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), то суд вважає, що подальше виправлення та перевиховання обвинуваченої ОСОБА_3 , - можливо здійснити в умовах без ізоляції від суспільства, призначивши їй основне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, а саме, - основне покарання у виді позбавлення волі, при цьому, - суд вважає за можливе не призначати обвинуваченій додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Що стосується розміру призначеного основного покарання, то слід призначити обвинуваченій ОСОБА_3 основне покарання за вчинення кримінального правопорушення - тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, - мінімальна межа санкції, яка передбачена ч. 2 ст. 286 КК України, так як суд вважає, що призначення покарання у мінімальній межі можливе, - з огляду на особу обвинуваченої, обставини скоєного кримінального правопорушення, наслідків скоєного кримінального правопорушення, та добровільне відшкодування обвинуваченою шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, - ще на стадії досудового розслідування, та враховуючи правову позицію потерпілого, який примирився з обвинуваченою, та просив не призначати обвинуваченій основне покарання, яке б було пов`язане з позбавленням волі, а також враховуючи правову позицію прокурора, який вважав, що обвинуваченій можливо призначити саме таке покарання, - 3 (три) роки позбавлення волі, з застосуванням положень ст. 75 КК України, - так як прокурор вважав, що саме таке покарання буде достатнім та справедливим.

Також при призначенні основного покарання обвинуваченій ОСОБА_3 , суд, з огляду на обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні та позиції прокурора, - вважає за можливе застосувати положення ст. 75 КК України.

Обґрунтування позиції суду:

Згідно положень ст.. 75 КК України якщо суд при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У цьому разі суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правополрушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Що стосується розкаювання обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), то суд зазначає про ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_3 , - з огляду на її поведінку як під час досудового слідства, так і під час судового слухання справи, - переконала суд та сторону обвинувачення (прокурора) у своєму щирому розкаюванні.

Суд вважає, що, враховуючи поведінку обвинуваченої під час слухання кримінального провадження, яка слугує як доказ того, що обвинувачена ОСОБА_3 , - щиро розкаялася, усвідомила в повному обсязі всю протиправність своєї поведінки, що, відповідно, поруч з позицією сторони державного обвинувачення - прокурора, який просив застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України, - дає змогу суду застосувати при призначенні покарання у відношенні засудженої ОСОБА_3 положення ст.ст. 75, 76 КК України.

Що стосується положень ст. 76 КК України, то суд в даному випадку, застосовуючи положення даної статті матеріального права, вважає за необхідне покласти на засуджену (в разі набрання цим вироком законної сили) обов`язки, які передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1. періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Також суд при призначенні покарання засудженій (в разі набрання даним вироком законної сили) суд врахував досудову доповідь органу пробації від 27.10.2025 року у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 , згідно якої:

- на думку органу пробації дані про особу обвинуваченої за її місцем проживання, умов життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею кримінального правопорушення, а також її ймовірної небезпеки для суспільства свідчать проо можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. З урахуванням вимог ст. 368 КПК України орган пробації пропонує зазначену досудову доповідь з інформацією про соціально психологічну характеристику прийняти до відома під час винесення рішення про міру кримінальної відповідальності у межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

В даному випадку суд вважає, що вищевказана доповідь органу пробації є слушна, яка грунтується на нормах права та всебічному дослідженні особи обвинуваченого, а тому, окрім іншого, суд вважає за доцільне покласти на обвинувачену обов`язок, який передбачено п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, а саме, - не виїжджати за межі України без погодження з органом пробації.

З огляду на вищевказане, - суд вважає, що призначення самого такого виду та міри основного покарання (3 роки позбавлення волі з застосуванням положень ст. 75 КК України, - 1 рік іспитового строку), - буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої, та попередження скоєння нею нових кримінальних правопорушень.

Що до призначення додаткового покарання, то суд зазначає наступне:

- так, санкція ч. 2 ст. 286 КК України в частині, що стосується призначення/непризначення додаткового покарання є альтернативноюпо своїй правовій природі, тобто, - законодавець надає право суду, з урахуванням обставин справи в кожному конкретному випадку, - призначати/непризначати додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Так, суд вважає, що додаткове покарання у виді позбавлення прав керування транспортними засобами в даному випадку є недоцільним, та, відповідно, - суд вбачає можливість не призначати додаткове покарання обвинуваченій ОСОБА_3 у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Свою правову позицію щодо можливості непризначення обвинуваченій ОСОБА_3 додаткового покарання суд обгрунтовує наступним:

- перш за все, - суд наголошує, що сторона обвинувачення, - прокурор не наполягає на призначенні обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як, ретельно дослідивши обставини справи, - прокурор вважає, що непозбавлення права керування транспортними засобами, - не становить великої суспільної небезпеки для суспільства.

Далі, - суд позитивно сприймає правову позицію потерпілої особи (в частині непризначення обвинуваченій додаткового покарання), яка полягає в тому, що потерпіла особа у її показаннях та письмових клопотаннях, які надала на адресу суду, та які знаходяться в матеріалах справи, - просить суд не позбавляти обвинувачену права керування транспортними засобами.

Суд вважає, що правову позицію потерпілої сторони в справах даної категорії слід враховувати, а тому, - суд позитивно сприймає таку правову позицію потерпілої сторони, та вважає таку правову позицію як одну із підстав для незастосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Далі, - суд зазначає, що кримінальне правопорушення, яке передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, - відноситься до кримінальних правопорушень, які вчинені з необережності мають ознаки злочинної самонадіяності чи злочинної недбалості.

Відповідно, - кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченою ОСОБА_3 , - скоєне без умислу, скоєно із злочинною недбалістю, окрім того, - в ході слухання даного кримінального провадження судом встановлено, що обвинувачена в повній мірі усвідомила негативність своєї злочинної недбалості, яка і призвела до скоєння нею кримінального правопорушення, щиро розкаялася, та зробила для себе відповідні висновки.

Окрім того, - як вбачається з матеріалів справи, зокрема, - з довідки вимоги про судимість, - обвинувачена раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, та, відповідно, - раніше не судима, також обвинувачена не притягувалася до адміністративної відповідальності, зокрема, - не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення Правил Дорожнього Руху України, а тому суд вважає, що обвинувачена не схильна до порушення ПДР, і непозбавлення її права керування транспортними засобами, - не становить великої суспільної небезпечності.

Окрім того, суд вважає, що призначення додаткового покарання у виді позбавлення волі, - поставить сім`ю обвинуваченої в скрутне побутове становище, з огляду на наступне:

- так, судом встановлено, що обвинувачена проживає в селі Дремезна Обухівського району Київської області, та кожен день їздить на роботу, яка розташована в м. Обухів Київської області.

Також на утриманні обвинуваченої знаходиться неповнолітня дитина, яка відвідує шкільний заклад в м. Обухові, а тому, - обвинувачена кожного дня возить свою дитину до школи.

Окрім того, - на утриманні обвинуваченої знаходиться особа досить похилого віку (якому виповнилося повних 95 років), яку вона періодично возить в лікувальні установи на обслідування та лікування хвороб, які притаманні особам похилого віку.

Отже, - суд в даному випадку погоджується з правовою позицією сторони захисту (обвинуваченої та її захисника), яка полягає в тому, що в разі призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - це поставить сім`ю обвинуваченої в складні побутові умови.

Суд наголошує, що при призначенні покарання (як основного, так і додаткового), - суд керується засадами (принципами), зокрема, одна з яких, співмірність покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідкам кримінального правопорушення, особі, яка скоїла таке кримінальне правопорушення, а тому суд вважає, що непризначення додакового покарання, а саме, - позбавлення прав керування транспортними засобами обвинуваченій ОСОБА_3 , - не порушує засади співмірності вчиненого кримінального правопорушення його наслідкам.

Враховуючи вищевикладене, - суд вбачає процесуальну можливість не призначити обвинуваченій ОСОБА_3 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно, на підставі ст. 65 КК України суд вважає, що застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки, з застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України, - з урахуванням обставин вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченої та її характеризуючих обставин, які були досліджені судом, - таке покарання буде необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, тому суд, враховуючи ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_3 , - раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, відповідно, - раніше не судима, кримінальне правопорушення скоїла вперше, кримінальне правопорушення не пов`язане з умислом обвинуваченої та не пов`язане з насильством, так як кримінальне правопорушення скоєно з необережності, обвинувачена взагалі не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху України, шкода, завдана злочином, - відшкодована потерпілому обвинуваченою в добровільному порядку в повному обсязі ще на стадії досудового розслідування, внаслідок чого потерпілий не має до обвинуваченої претензій ні матеріального ні морального характеру, потерпілий примирився з обвинуваченою, є в наявності обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, при повній відсутності обставин, що обтяжують покарання, враховуючи позицію державного обвинувача (прокурора), який вважав за можливе застосувати до обвинуваченої покарання, не пов`язане з позбавленням волі, враховуючи висновок органу пробації про можливість виправлення та перевиховання обвинуваченої без призначення реального покарання (обмеження чи позбавлення волі), тому суд вважає, що до обвинуваченої необхідно застосувати такий вид покарання, як позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з застосуванням положень ст. 75 КК України, (іспитовий строк терміном на 1 рік), та положень ст. 76 КК України, - без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , - судом в судовому засіданні не виявлено.

Цивільний позов:

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні потерпілою особою, - ОСОБА_6 , не заявлений, напроти, - потерпілий надав до суду письмову заяву клопотання, в якій зазначив, що не має ніяких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої, та в подальшому їх мати не буде.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд:

- суд вважає за доцільне дослідити матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_3 :

- згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_4 , який видано 11 вересня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, - ОСОБА_3 (обвинувачена по справі), - народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Дремезна Обухівського району Київської області, відповідно, - обвинувачена є громадянкою України, та, на час скоєння кримінального правопорушення (тяжкого злочину), - досягнула віку кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, так як кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України настає з моменту досягнення осудною особою віку 16 ти років, відповідно, обвинувачена, - є суб`єктом вчинення кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України;

- згідно картки фізичної особи платника податків, яка видана 16.11.2009 року Державною Податковою Інспекцією в Обухівському районі Київської області, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (обвинувачена по справі), - має РНОКПП: НОМЕР_5 ;

- згідно довідки вимоги на судимість № 67 30062025/32016, - станом на 30.06.2025 року (станом на момент вчинення кримінального правопорушення), - у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дремезна Обухівського району Київської області, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ), - відомостей про притягнення до кримінальної відповідальності чи судимостей немає.

Факт непритягнення обвинуваченої до кримінальної відповідальності чи наявності у неї судимостей, на думку суду, - позитивно (для сторони захисту) впливають при вирішенні питання про призначення виду та міри покарання обвинуваченій;

- Згідно довідки № 234146 2025 від 15.10.2025 року, яка видана Обухівським РУП ГУ НП в Київській області, - згідно ІТС ІПНП України, - гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Що стосується даного доказу (в частині, що стосується характеристики обвинуваченої ОСОБА_3 ), то суд зазначає наступне:

- отже, відомостей про притягнення до адміністративної відповідальності обвинуваченої ОСОБА_3 немає, відповідно, обвинувачена ОСОБА_3 не притягувалася до адміністративної відповідальності, зокрема, - і за скоєння адміністративних правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху (тобто, - обвинувачена не притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення ПДР).

Суд звертає увагу на ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_3 має посвідчення водія ще з 2006 року, відповідно, - з моменту отримання посвідчення водія, та до моменту скоєння кримінального правопорушення в сфері забезпечення дорожнього руху, - минуло майже 9 (дев`ять) років, - і суд констатує, що за такий тривалий (на думку суду) проміжок часу, - обвинувачена не скоювала адміністративних правопорушень в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Вищевказана обставина, на думку суду, - позитивно впливає на вирішення питання щодо незастосування судом до обвинуваченої при призначенні покарання - додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, так як суд вважає, що обвинувачена ОСОБА_3 , - не схильна до порушення ПДР України, а тому, - незастосування до обвинуваченої додаткового покарання у виді позбавлення спеціального права, яким є право керування транспортними засобами, - не становить суспільної небезпеки;

- згідно довідки № 347, яка видана 05.06.2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), - за психіатричною допомогою не зверталася і медичну допомогу не отримувала;

- згідно довідки № 351, яка видана 05.06.2025 року Комунальним некомерційним підприємством «Обухівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування», - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 ), - за наркологічною допомогою не зверталася і медичну допомогу не отримувала;

- згідно довідки характеристики № 30, яка видана 10.10.2025 року Обухівською районною радою Київської області, - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - проживає разом зі своїм чоловіком, - ОСОБА_8 та неповнолітньою дочкою ОСОБА_9 , 2011 року народження, та дідусем, - ОСОБА_10 , 1930 року народження, (має повних 95 років), - за адресою: АДРЕСА_1 .

По місцю проживання характеризується лише позитивно.

З даного доказу, на думку суду, - вбачається, що обвинувачена має на утриманні неповнолітню дитину, та особу похилого віку, - діда (якому станом на час слухання даного кримінального провадження виповнилося повних 95 років).

Вищевказані обставини були взяті судом до уваги при вирішенні питання щодо непризначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, адже суд вважає, що, призначивши таке додаткове покарання, - суд поставить сім`ю обвинуваченої в складні побутові умови, адже, - як судом встановлено, - дитина навчається в м. Обухів, що, звісно, - передбачає ту обставину, що обвинувачена кожного дня возить свою дитину до школи (за виключенням вихідних днів), окрім того, - обвинувачена здійснює догляд (як побутовий, так і профілактичний медичний) за своїм дідом, якому виповнилося повних 95 років, - так як возить його на періодичні обстеження до лікувальної установи та на лікування до лікарні, яка розміщена в м. Обухів Київської області;

- згідно витягу № 90 про зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб, який видано 10.10.2025 року Обухівською районною радою Київської області, - ОСОБА_3 , - зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

З даного доказу, на думку суду, - вбачається, що за адресою реєстрації обвинуваченої зареєстровані ще її чоловік, її неповнолітня дитина, її дід похилого віку.

Відповідно, - з даного доказу вбачається, що на утриманні обвинуваченої перебувають неповнолітня дитина та особа похилого віку (95 років).

Вищевказана обставина була врахована судом при вирішенні питання щодо непризначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами;

- згідно довідки характеристики, Вих. № 01/06/84/2025 року, яка видана Обухівським районним судом Київської області, - обвинувачена ОСОБА_3 , - за місцем роботи характеризується позитивно;

- згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_6 , яке видане 08 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції Київської області, - ОСОБА_11 , - одружилася 08 серпня 2009 року, актовий запис за № 236 від 08.08.2009 року;

- згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_7 , яке видане (повторно) 19 березня 2025 року Обухівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), - ОСОБА_3 , - є матір`ю неповнолітньої дитини, - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Суд зазначає, що відомостей про позбавлення батьківських прав обвинуваченої ОСОБА_3 , у відношенні її дитини, - неповнолітньої доньки, - ОСОБА_9 , - немає.

Суд вважає, що з даного доказу вбачається та обставина, що на утриманні обвинуваченої ОСОБА_3 перебуває неповнолітня дитина.

Даний факт, в сукупності з іншими фактами, - було враховано судом при вирішенні питання щодо непризначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами;

- згідно довідки № 164, яка видана 08.10.2025 року Академічним ліцеєм ім. Володимира Мельника Обухівської міської ради Київської області, - ОСОБА_9 (неповнолітня дитина обвинуваченої ОСОБА_3 ), - навчається в 9 А класі Академічного ліцею імені Володимира Мельника Обухівської міської ради Київської області.

З даного доказу вбачається, що неповнолітня дитина обвинуваченої ОСОБА_3 , - навчається в м. Обухів, що, в сою чергу передбачає ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_3 кожного дня (окрім вихідних), - возить неповнолітню дитину на навчання в шкільний навчальний заклад, а тому, - суд вважає, що призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - істотно зачіпає інтереси неповнолітньої дитини, так як це гіпотетично викличе істотні перепони для прибуття дитини до навчального закладу, адже дитина проживає в іншому населеному пункті, ніж населений пункт, в якому розміщений навчальний заклад;

- згідно паспорту серії НОМЕР_8 , який видано 5 березня 1996 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, - ОСОБА_10 , - народився ІНФОРМАЦІЯ_5 в с. Дремезна Обухівського району Київської області, та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

З даного доказу вбачається, що рідний дід обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_12 , - станом на час винесення вироку має повних 95 років;

- згідно посвідчення пенсіонера № НОМЕР_9 , яке видане 01.07.1995 року, - дід обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_10 , - є пенсіонером по досягненню віку;

- згідно консультативного висновку спеціаліста від 28.10.2025 року, - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (станом на час винесення вироку має повних 95 років), - має діагноз: ІХС, Гіпертонічна хвороба ІІ, ст. 3 ризик високий. Стенокардія напруги ФК П, Атеросклеротичний кардіосклероз. Остеохондроз колінних суглобів. ХОЗЛ. Хронічний бронхіт.

Потребує постійного стороннього догляду.

Даний доказ, на думку суду, - підтверджує той факт, що рідний дід обвинуваченої ОСОБА_3 , - ОСОБА_10 , - особа похилого віку, яка потребує постійного стороннього нагляду, який здійснює саме ОСОБА_3 .

Сторонній догляд полягає у доставці такої особи до лікувальних установ для огляду та періодичного лікування, що і здійснює обвинувачена на власному автотранспорті.

А тому суд вважає, що призначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, - поставить в скрутне становище особу похилого віку, - члена сім`ї обвинуваченої, так як це ускладнить доступ особі похилого віку до лікування та отримання необхідної медичної допомоги (профілактичних заходів та лікування хвороб, які притаманні особам похилого віку);

- згідно посвідчення водія серії НОМЕР_10 , яке видане 13.05.2006 року 5 ВДАІ ГУ УМВС України Обухівським МРЕВ на ім`я ОСОБА_13 , - обвинувачена ОСОБА_14 , - отримала посвідчення водія ще в 2006 році (категорії В).

Суд зазначає, що з моменту отримання посвідчення водія, а саме, - з 1996 року, по день ДТП, - обвинувачена ОСОБА_3 , - не притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху, не притягувалася також і до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень в сфері безпеки дорожнього руху.

Суд вважає, що вищевказані обставини свідчать про ту обставину, що обвинувачена ОСОБА_15 , - не схильна до порушення ПДР України, а тому така обставина була врахована судом при вирішенні питання щодо непризначення обвинуваченій додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами;

- згідно посвідчення водія серії НОМЕР_11 , яке видане ТСЦ 3244, - обвинувачена ОСОБА_3 має посвідчення водія категорій В1, В;

- згідно свідоцтва про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_2 , - ОСОБА_3 (обвинувачена по справі), - є власником транспортного засобу, - автомобіля марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 ;

- Згідно досудової доповіді від 27.10.2025 року:

- Дослідження наявної інформації, що характеризує особу за місцем її проживання, умов життєдіяльності, відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення нею повторного кримінального правопорушення, а також її імовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. 3 урахуванням вимог ст. 368 КПК України пропонують зазначену досудову доповідь з інформацією про соціально - психологічну характеристику прийняти до відома під час винесення рішення про міру кримінальної відповідальності у межах санкції статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Вирішення судом питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження:

Заходи забезпечення кримінального провадження в кримінальному провадженні передбачені ст. 131 КПК України.

Арешт майна:

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

В матеріалах справи міститься ухвала слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26.05.2025 року в справі № 372/2867/25, провадження № 1 кс 669/25, згідно резолютивної частини якої:

1. Клопотання прокурора Обухівської окружної прокуратури Київської області про арешт майна - задовольнити.

2. Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке було вилучено під час проведеного огляду місця події в період часу 20 год. 30 хв. по 21 год. 30 хв. 20.05.2025 року, під час якого було вилучено транспортні засоби автомобіль марки «КІА» модель «Magentis» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , та велосипед марки моделі "Marvel Pride, чорного кольору які направлено на зберігання на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський р-н., с. Борисів, пров. Боженка, 23.

Згідно ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/абог незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи вищевикладені обставини справи та вищевказану норму процесуального права, суд приходить до висновку щодо наступного (в частині забезпечення кримінального провадження арешту майна):

Арешт на майно у виді:

- автомобіль марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 ;

- велосипед марки моделі Marvel Pride, чорного кольору, -

- який накладений на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26.05.2025 року в справі № 372/2867/25, (провадження № 1 кс 669/25), -

- скасувати, - для вирішення питання долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження:

- згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Запобіжний захід в даному кримінальному провадженні у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 , - під час досудового розслідування не обирався, під час судового слухання кримінального провадження не обирався, та, відповідно, - станом на час винесення вироку, - не обрано, правових підстав для обрання у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, - немає.

Вирішення судом питання щодо речових доказів по справі:

Вирішення питання щодо речових доказів врегульовано ст. 100 КПК України, так:

Згідно ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

В матеріалах справи міститься постанова слідчого від 21.05.2025 року «Про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речового доказу», згідно постановляючої частини якої:

- Виявлений та вилучений під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди: транспортні засоби: автомобіль марки «КІА» модель «Magentis» реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 , та велосипед марки моделі "Marvel Pride, чорного кольору, який у подальшому поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська обл., Фастівський р-н., с. Борисів, провулок Боженка, 23- визначити речовими доказами у кримінальному провадженні за № 0001052 від 21.05.2025 року.

Старший слідчий СВ Обухі РУП ГУНП в Київській обл капітан поліції

Суд зазначає, що вищевказані речові докази в даному кримінальному провадженні:

- легковий автомобіль марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , колір сірий, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3244, - належить ОСОБА_3 ), - знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці село Дремезна Обухівського району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 11 вересня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

- велосипед марки моделі Marvel Pride, чорного кольору, - знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23.

Враховуючи положення ст. 100 КПК України, що стосується речових доказів, суд приходить до висновку щодо наступного:

Речові докази по справі:

- легковий автомобіль марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , колір сірий, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3244, - належить ОСОБА_3 ), - який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 , - залишити власнику, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці село Дремезна Обухівського району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 11 вересня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

- велосипед марки моделі Marvel Pride, чорного кольору, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23, - повернути безкоштовно власнику, - ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю селище Першотравневе Баранівського району Житомирської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_12 , виданий 23 грудня 1996 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Окрім того, суд зазначає, що підстав для застосування спеціальної конфіскації в рамках даного кримінального провадження, - немає.

Вирішення судом питання щодо роцесуальних витрат:

Згідно ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку або ухвалою.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно матеріалів кримінального провадження (довідки на витрати на залучення експерта для проведення експертиз в кількості трьох, а саме:

- висновок експерта від 06.06.2025 № СЕ 19/111 25/32328 ІТ, - вартість залучення експерта для проведення експертизи становить 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 00 коп;

- висновок експерта від 06.06.2025 № СЕ 19/111 25/32333 ІТ, - вартість залучення експерта для проведення експертизи становить 4457 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят сім) грн. 00 коп;

- висновок експерта від 25.06.2025 № СЕ 19/111 25/35998 ІТ, - вартість залучення експерта для проведення експертизи становить 3565 (три тисячі п`ятьсот шістдесят п`ять) грн. 60 коп., -

- документально підтверджені витрати на залучення експерта (проведення експертиз) в даному кримінальному провадженні становлять кошти в сумі 12479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят девять) грн. 60 коп., - процесуальних витрат, - витрат на залучення експертів.

З огляду на вищевказані норми процесуального права та матеріали кримінального провадження в частині витрат на залучення експерта, суд приходить до висновку щодо стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки село Дремезна Обухівського району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 11 вересня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), -

- на користь держави кошти в сумі 12479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят девять) грн. 60 коп., - процесуальних витрат, - витрат на залучення експертів.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 12, 23, 24, 51 53, 65, 66, 75, 76, ч. 2 ст. 286 КК України, ч. 1 ст. 369, 370, 371, ч.ч. 2, 3 ст. 373, 374 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , визнати винуватою у вчиненні нею кримінального правопорушення (тяжкого злочину), який передбачено ч. 2 ст. 286 КК України, - як за порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що заподіяло тяжкі тілесні ушкодження потерпілому, -

- і призначити їй:

- основне покарання, - у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки;

- без призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до положень ст. 75 КК України ОСОБА_3 , - звільнити від відбування призначеного їй судом основного покарання у виді позбавлення волі, - з іспитовим строком на 1 (один) рік, - якщо вона протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопрушення і виконає покладені на неї обов`язки.

В порядку п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на засуджену ОСОБА_3 наступі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Заходи забезпечення кримінального провадження:

- Запобіжні заходи:

- Запобіжний захід, як вид забезпечення кримінального провадження, (п. 9 ч. 2 ст. 131, ст. 176 КПК України) у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 , - до вступу вироку в законну силу, - не обирати.

Арешт на майно у виді:

- автомобіль марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_3 ;

- велосипед марки моделі Marvel Pride, чорного кольору, -

- який накладений на підставі ухвали слідчого судді Обухівського районного суду Київської області від 26.05.2025 року в справі № 372/2867/25, (провадження № 1 кс 669/25), -

- скасувати, - для вирішення питання долі речових доказів в порядку, та на умовах, які передбачені ч. 9 ст. 100 КПК України.

Цивільний позов:

- Цивільний позов по даному кримінальному провадженню не заявлявся.

Речові докази по справі:

- легковий автомобіль марки «KIA», модель «Magentis», реєстраційний номер НОМЕР_1 , (2008 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , колір сірий, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 3244, - належить ОСОБА_3 ), - який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_3 , - залишити власнику, - ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці село Дремезна Обухівського району Київської області, громадянці України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 11 вересня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );

- велосипед марки моделі Marvel Pride, чорного кольору, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: Київська область, Фастівський район, с. Борисів, пров. Боженка, 23, - повернути безкоштовно власнику, - ОСОБА_6 , ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженцю селище Першотравневе Баранівського району Житомирської області, громадянину України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_12 , виданий 23 грудня 1996 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ).

Процесуальні витрати:

- Стягнути з ОСОБА_3 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки село Дремезна Обухівського району Київської області, громадянки України, паспорт громадянки України серії НОМЕР_4 , виданий 11 вересня 2009 року Обухівським РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), -

- на користь держави кошти в сумі 12479 (дванадцять тисяч чотириста сімдесят девять) грн. 60 коп., - процесуальних витрат, - витрат на залучення експертів.

Вирок може бути оскаржений до Київського Апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Кагарлицький районний суд Київської області.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку на підставі ч. 6 ст. 376 КПК України вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право на підставі ч. 6 ст. 366 КПК України отримати в суді копію вироку.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Повний текст вироку виготовлено 03.11.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1