справа № 462/8361/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2025 року м. Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 28 листопада 2023 року Городоцьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, 24 лютого 2025 року ухвалою Залізничного районного суду м. Львова відмовлено у звільненні від відбування покарання з випробуванням,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину щодо вчинення кримінального правопорушення проти правосуддя, а саме: 28.11.2023 Городоцьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, та звільненого від відбуття покарання з випробуванням, на підставі ст.75 КК України, терміном на 1 рік, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив умисне кримінальне правопорушення проти правосуддя, а саме невиконання постанов суду, що набрали законної сили за наступних обставин.

Так, 20.12.2021 постановою Миколаївського районного суду Львівської області у справі № 447/3266/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років. 31.12.2021 вказана постанова набрала законної сили.

10.01.2022 постановою Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/2813/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. 20.01.2022 вказана постанова набрала законної сили.

01.02.2022 постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/7390/21 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. 11.02.2022 вказана постанова набрала законної сили.

01.11.2022 постановою Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/1335/22 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. 11.11.2022 вказана постанова набрала законної сили.

29.08.2023 постановою Франківського районного суду м. Львова у справі №465/4125/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. 08.09.2023 вказана постанова набрала законної сили.

14.09.2023 постановою Городоцького районного суду Львівської області у справі № 441/1547/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк 15 діб, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. 25.09.2023 вказана постанова набрала законної сили.

04.10.2023 постановою Франківського районного суду м. Львова у справі № 465/5385/23 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 40800 гривень, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 5 років. 16.10.2023 вказана постанова набрала законної сили.

28.11.2023 вироком Городоцького районного суду Львівської області, який набрав законної сили, ОСОБА_4 , визнано винувати у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі, на на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

У подальшому, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про те, що вищевказаними рішеннями судів його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.68 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом.

Так, 02.04.2024 постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2024 у справі № 462/2156/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення, із врахуванням положень ч.2 ст.36 КУпАП у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. 15.04.2024 вказана постанова набрала законної сили.

29.04.2024 постановою Залізничного районного суду м. Львова у справі №462/1964/24 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу. 10.05.2024 вказана постанова набрала законної сили.

Статтею 9 КУпАП встановлено, що адміністративне правопорушення це протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вчинення адміністративного правопорушення до особи застосовується адміністративне стягнення, одним із видів якого є позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами. Статтею 15 Закону України «Про дорожній рух» заборонено керування транспортними засобами особам, до яких застосовано, зокрема, адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, протягом строку позбавлення.

Таким чином, позбавлення спеціального права, зокрема, права керування транспортними засобами, одночасно припиняє реалізацію вказаного права особою, до якої застосовано цей вид адміністративного стягнення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України, судове рішення є обов`язковим до виконання.

Проте, ОСОБА_4 , будучи позбавленим права керувати транспортним засобом, та будучи раніше судимим за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, перебуваючи на випробувальному терміні виконання покарання, достовірно знаючи про наявність вказаного вироку та постанов суду про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 126, ч.3 ст.130 КУпАП, які набрали законної сили та будучи ознайомленим з ними, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, повторно притягнутий вищевказаними постановами Залізничного районного суду м. Львова від 02.04.2024 у справі №462/2156/24 та від 29.04.2024 у справі №462/1964/24, де його визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту на строк п`ятнадцять діб, у виді штрафу розміром 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років без конфіскації транспортного засобу.

Крім цього, ОСОБА_4 , достовірно знаючи про наявність вищевказаних вироку та постанов суду, які набрали законної сили та будучи ознайомленим з ними, з метою невиконання постанов суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, та маючи реальну можливість їх виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення вимог ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, всупереч рішень судів, діючи із прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, 09.07.2025 року здійснив керування автомобілем марки «Chevrolet Aveo», р.н.з. НОМЕР_1 .

Так, 09.07.2025 року, близько 13.40 год., ОСОБА_4 , рухаючись по вул. Городоцька, 168 у м. Львові, керував транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», р.н.з. НОМЕР_1 , де був зупинений працівниками патрульної поліції у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху та надалі притягнутий до встановленої законодавством адміністративної відповідальності.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у скоєнні інкримінованого йому злочину, фактичних обставин по справі не заперечив, надавши покази про те, що він неодноразово притягався до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126, ч.3 ст.130 КУпАП та на нього було накладені різного роду адміністративні стягнення, зокрема, у виді адміністративного арешту на строк 15 діб тричі, з позбавленням права керування транспортним засобом на строк 10 років. Після того, як його було засуджено 28 листопада 2023 року Городоцьким районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 382 КК України до 1 року позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік, він тричі їздив за кермом автомобіля, проте, був виявлений працівниками поліції, які зупиняли його автомобіль та констатували порушення, які він допускав. На даний час він продав автомобіль та за кермом не їздить. Щиро кається, просить суворо не карати.

Суд у відповідності до ст. 349 ч. 3 КПК України за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які не оспорюються обвинуваченим, переконавшись, що він правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви у добровільності його позиції, та роз`яснивши про позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи встановлені обставини, оцінивши досліджені докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена та його дії слід кваліфікувати за ч. 3 ст. 382 КК України, оскільки він вчинив умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили, вчиненого особою, раніше судимою за злочин, передбачений цією статтею.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 , виду і міри покарання, приймає до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро кається у скоєному, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває /Т-2 а.с.145,147,149,151/, раніше судимий за ч. 1 ст. 382 КК України та вчинив злочин під час іспитового строку, встановленого вироком суду.

Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення ОСОБА_4 , його особи - раніше судимий, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України, і тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у межах санкції ч. 3 ст. 382 КК України, але, з урахуванням його ставлення до скоєного - вину визнав повністю, щиро каявся, суд приходить до висновку про призначення міри покарання, наближеної до мінімального розміру, передбаченого санкцією зазначеної статті КК України, як за основним, так і за додатковим покаранням.

Верховним Судом сформована стала практика про те, що у випадку вчинення особою кримінального правопорушення під час іспитового строку, покарання, від якого вона була звільнена з випробуванням, вважається невідбутою частиною покарання та стає реальним, яке має приєднуватися до покарання за новим вироком. Тобто звільнення від покарання з випробуванням не вважається невід`ємною частиною покарання, призначеного попереднім вироком, а лише способом виконання такого покарання, який змінюється на реальне відбування покарання у випадку вчинення нового кримінального правопорушення під час іспитового строку (аналогічний висновок міститься у постанові Верхового Суду від 15.07.2025 у справі № 462/7107/24 (провадження № 51-426км25)).

З огляду на вказане, на підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року і за сукупністю вироків визначити остаточне покарання.

Запобіжний захід не обирався та клопотань з приводу обрання не поступало.

Цивільний позов не заявлявся. Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 369-371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 382 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із керуванням транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання за даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Городоцького районного суду Львівської області від 28 листопада 2023 року та призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною з керуванням транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Строк відбуття основного покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня затримання в порядку виконання вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Роз`яснити учасникам кримінального провадження їх права на ознайомлення із журналом судового засідання і поданням на нього письмових зауважень, а також на отримання копії вироку.

Суддя:

Оригінал вироку.