Справа № 128/5376/25
УХВАЛА

Іменем України

16 січня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» на засудженого:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який відбуває покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021 за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 5 років позбавлення волі,

про застосування ст.ст. 5, 74 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшло подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» щодо засудженого ОСОБА_4 про застосування ст.ст. 5, 74 КК України у зв`язку з набранням законної сили Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Представник ДУ «Стрижавська ВК (№81)» та засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви, відповідно до яких судове засідання просять проводити у їх відсутність.

Та в силу ч. 5 ст. 539 КПК України, їх неявка не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Прокурор в судовому засіданні просив подання задовольнити та звільнити засудженого від відбування покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, враховуючи вартість викраденого ним майна на час вчинення злочину, та привести у відповідність закону вирок суду в іншій частині, за якою засуджений відбуває покарання за ст. 186 КК України.

Вивчивши подання установи виконання покарань, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України, за якою засуджений до 2 років обмеження волі, та за ч. 2 ст. 186 КК України, за якою засуджений до 5 років позбавлення волі, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Зазначеним вироком встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, 13.07.2021 - на суму 301, 67 грн.

При цьому, даним вироком встановлено, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України на час постановлення вироку є несудимим та ч. 2 ст. 186 КК України застосована до нього за кваліфікуючою ознакою - повтороність, а саме, з врахуванням першого епізоду злочинної діяльності за даним вироком, за яким його визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України.

Законом України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024 (далі по тексту Закон України № 3886-ІХ), до ст. 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна» були внесені зміни та передбачено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0, 5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян за ч. 1 ст. 51 КУпАП, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0, 5 до 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян за ч. 2 ст. 51 КУпАП.

Тобто крадіжка майна, вартість якого не перевищує 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з 09.08.2024 не є кримінальним правопорушенням.

Згідно п. 5 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 розділу ІV Податкового кодексу України, сума податкової соціальної пільги встановлена в розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що станом на 01.01.2021 становив 2 270 грн, в зв`язку з чим відповідальність за дії ОСОБА_4 на суму викраденого, яка не перевищує вказаний розмір та кваліфікована за ч. 1 ст. 185 КК України, на час розгляду подання передбачена ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21, зроблено правовий висновок, що Закон № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі. У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України. Питання, що виникають у кримінальних провадженнях у зв`язку з набуттям чинності Законом № 3886-IX, вирішуються судами за правилами, передбаченими для випадків, коли втратив чинність закон, яким установлювалася кримінальна протиправність діяння.

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX.

Так, ОСОБА_4 підлягає звільненню від подальшого відбування покарання за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021 з наступних підстав.

А саме, в частині засудження та призначення йому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання, оскільки даним кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду в розмірі, що не перевищує поріг настання кримінальної відповідальності за крадіжку, враховуючи Закон України № 3886-ІХ.

Крім цього, суд враховує, що вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021, встановлено, що ОСОБА_4 13.07.2021 після вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, умисно, повторно, відкрито викрав чуже майно, та його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 186 КК України.

Та оскільки ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України в зв`язку з декриміналізацією такого діяння, вирок суду підлягає приведенню у відповідність новому закону, враховуючи декриміналізацію дій ОСОБА_4 за першим епізодом обвинувачення за ч. 1 ст. 185 КК України, тому дії ОСОБА_4 за наступним епізодом його обвинувачення слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 186 КК, так як єдина кваліфікуюча ознака його дій за ч. 2 ст. 186 КК України відпала.

А тому вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021 необхідно привести у відповідність до вимог закону в зв`язку вищевикладеним та вважати його засудженим за ч. 1 ст. 186 КК України.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПКУкраїни, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання, зокрема про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК.

Зі змісту п. 2 ч. 2 ст. 539 КПКУкраїни випливає, що у разі необхідності вирішення питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 ККУкраїни, відповідне клопотання (подання) подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок.

Отже, наведені норми кримінально-процесуального закону не уповноважують суд на здійснення перегляду судового рішення, яке набрало законної сили, щодо виду та розміру призначеного кримінального покарання, крім випадку, зокрема, необхідності приведення вироку у відповідність до кримінального закону.

Частиною першою ст. 74 ККУкраїни регламентовано, що звільнення засудженого від покарання або подальшого його відбування, заміна більш м`яким, а також пом`якшення призначеного покарання, крім звільнення від покарання або пом`якшення покарання на підставі закону України про амністію чи акта про помилування, може застосовуватися тільки судом у випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, частиною третьою зазначеної статті визначено, що призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Так, санкція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі строком 4 роки.

В зв`язку з цим ОСОБА_4 слід вважати таким, що засуджений за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, без застосування ч. 1 ст. 70 КК України, в зв`язку з декриміналізацією діяння.

Таким чином, враховуючи, що початок строку відбування покарання ОСОБА_4 за вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021, рахується з 13.07.2021, санкція ч. 1 ст. 186 КК України передбачає позбавлення волі максимальним строком 4 роки, тому воно є таким, що повністю відбуте.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1 ст. 377 КПК України, якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі виправдання; звільнення від відбування покарання; засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі; ухвалення обвинувального вироку без призначення покарання.

Також суд звертає увагу, що згідно ч. 6 ст. 539 КПК України, за наслідками розгляду клопотання (подання) суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку. Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання для проходження військової служби або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким зупиняє її виконання.

Оскільки звільнення від відбування покарання в зв`язку з усуненням караності діяння, за яке особа засуджена вироком суду, та повним відбуттям покарання за іншим діянням, ч. 6 ст. 539 КПК України не передбачено як підстава для зупинення виконання ухвали суду, суд вважає, що ухвала підлягає негайному виконанню.

Враховуючи наведене вище, оскільки відповідно до вироку Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021 за ч. 1 ст. 185 КК України, ОСОБА_4 підлягає звільненню від відбування покарання в зв`язку з усуненням караності діяння, за яке він засуджений, в зв`язку з чим його слід вважати засудженим до покарання у виді 4 років позбавлення волі за ч. 1 ст. 186 КК України, яке засуджений повністю відбув, тому ОСОБА_4 підлягає негайному звільненню від подальшого відбування покарання.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст.ст. 5, 74 КК України, суд,

УХВАЛИВ:

Подання Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» задовольнити.

Застосувати до засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Привести у відповідність чинному законодавству вирок Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021, в частині покарання, призначеного за ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, відповідно до положень Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, в зв`язку з чим вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Полонського районного суду Хмельницької області від 31.08.2021 за ч. 1 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

В строк відбування покарання врахувати строк з часу затримання, а саме з 13.07.2021, та звільнити засудженого від подальшого відбування покарання в зв`язку з повним відбуттям покарання за даним вироком за наслідком застосуванням до нього Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» негайно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для виконання начальнику державної установи Стрижавська виправна колонія (№ 81).

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: