Справа 303/7301/25
№ 1-кп/303/589/25
рядок стат. звіту 90
В И Р О К

23 cічня 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

у складі:головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мукачеві, кримінальне провадження № 0000982, внесене до ЄРДР 02.09.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, працюючої оператором автоматичної лінії ТОВ «ДЖЕЙБІЛ СЬОРКІТ ЮКРЕЙН ЛІМІТЕД», відповідно до ст. 89 КК України, не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_4

сторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3

- захисника адвоката ОСОБА_5

у с т а н о в и в:

Обвинувачена, ОСОБА_3 15.07.2025 року близько о 10:00 години, перебуваючи у відділенні АТ КБ «Приват Банк» по вул. Ярослава Мудрого, 4/6, в м. Мукачеві, увійшла в довіру потерпілої ОСОБА_6 та уклала із нею договір про надання соціальної допомоги (консультаційних послуг) з оформлення соціальних виплат, внаслідок чого отримала конфіденційні дані картки АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , належної ОСОБА_6 , володіючи інформацією про персональний ідентифікаційний номер платіжної карти (пін-код) для ідентифікації держателя спеціального платіжного засобу під час здійснення операцій з її використанням, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету незаконного збагачення, знаючи що відповідно до указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та діє до 05.11.2025року, таємно викрала з банківського рахунку ОСОБА_6 кошти в сумі 9 045 гривень 00 копійок, шляхом перерахування їх на свій картковий рахунок АТ «ПУМБ» НОМЕР_2 , спричинивши своїми умисними діями потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди в сумі 9 045 гривень 00 копійок. Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала, ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 9 045 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена в умовах воєнного стану.

Обвинувачена ОСОБА_3 , свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнала частково та показала, що потерпіла ОСОБА_6 , яка є знайомою її матері, попросила про надання допомоги (консультаційних послуг) з оформлення соціальних виплат. Вони уклали між собою відповідний договір. Після чого, вона разом з ОСОБА_6 пішли у відділення ПриватБанку, де відкрили картковий рахунок на ім`я ОСОБА_7 . Вона була безпосередньо присутня, тому знала всі необхідні дані для того, щоб мати доступ до рахунку ОСОБА_6 .. Потім, вона без відома ОСОБА_6 установила на свій мобільний телефон застосунок Приват 24 від імені ОСОБА_6 , бо на мобільний потерпілої його не можливо було встановити, а коли прийшли соціальні виплати останній, то вона без відома та дозволу ОСОБА_6 , перевела кошти в сумі 9045, 00 гривень на свій особистий картковий рахунок, щоб ними не заволоділи шахраї, які у той час дуже активізувалися. Однак, ОСОБА_6 не зрозуміла її такі дії та коли дізналася, що вона ( ОСОБА_3 ) зняла гроші з її рахунку, звернулася до поліції із заявою про злочин (крадіжку коштів з рахунку). Після порушення кримінального провадження, вона, у приміщенні поліції та у присутності слідчого, повернула ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 9050,00 гривень. У вчиненому кається, хотіла зробити як краще, тобто зберегти гроші ОСОБА_6 від шахрайських дій третіх осіб, але сама того не бажаючи, фактично скоїла крадіжку. Просить суворо її не карати.

У судовому засіданні переглянуто відеозапис судового засідання, де записано покази потерпілої ОСОБА_6 , дані нею під час досудового розслідування в порядку ст. 225 КПК України. Відповідно до переглянутого допиту, потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що дійсно попросила обвинувачену ОСОБА_3 про надання допомоги (консультаційних послуг) з оформлення соціальних виплат. Вони уклали між собою відповідний договір. Потім вони разом пішли у відділення ПриватБанку, де відкрили на її ОСОБА_6 картковий рахунок. ОСОБА_3 весь час була поряд, тому знала всі коди до рахунку. Після чого вона ОСОБА_6 поїхала за кордон, а повернувшись пішла до Соцзахисту, щоб з`ясувати чи прийшли їй соцвиплати за поховання, там їй повідомили, що все виплатили, однак пішовши до відділення ПриватБанку, дізналися, що кошти з її рахунку вкрали. Після чого, вона звернулася із заявою до поліції. Потім ОСОБА_3 повернула їй 9050,00 гривень у кабінеті поліцейського. Шкода їй відшкодована.

Крім наведеного, вина ОСОБА_3 , обставини і спосіб вчинення нею кримінального правопорушення, стверджуються іншими дослідженими та перевіреними судом належними і допустимими доказами:

- заявою ОСОБА_6 про вчинення крадіжки, зокрема, остання просить прийняти міри до ОСОБА_3 , яка під приводом надання їй допомоги з оформлення виплат пенсій, заволоділа її грошовими коштами в сумі 9045,00 гривень;

- випискою руху коштів на рахунку ОСОБА_6 у АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 , згідно якого 15.08.2025 року мало місце зняття грошових коштів о 14:22 год. у два етапи - у сумі 4020,00 грн. та 5025,00 грн.;

- протоколом огляду предмета від 03.09.2025 року, згідно якого, уповноваженим слідчим, за участі потерпілої ОСОБА_6 оглянуто мобільний телефон останньої в якому наявна її переписка з ОСОБА_8 щодо соцвиплат (грошових коштів);

- розпискою від 10.09.2025 року про отримання ОСОБА_6 від ОСОБА_3 суми грошових коштів 9050,00 гривень на відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

- договором № 1 про надання соціальної допомоги (консультаційних послуг) з оформлення соціальних виплат від 16.07.2025 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 ; Згідно якого, ОСОБА_3 на мала дозволу переводити чи знімати грошові кошти з рахунку ОСОБА_6 ;

- постановою слідчого від 02.09.2025 року, якою визнано речовим доказом: виписку руху коштів на рахунку ОСОБА_6 у АТ КБ «Приват Банк» № НОМЕР_1 .

Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченої ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, - крадіжка, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинена в умовах воєнного стану, а вина її доведена повністю, хоч нею визнана частково.

Даючи оцінку показанням обвинуваченої ОСОБА_3 щодо відсутності у неї прямого умислу на заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_6 , тобто вчинення крадіжки, а тільки «добрих намірів» уберегти гроші потерпілої від дій ймовірних шафраїв, суд констатує, що такі покази не узгоджуються з дослідженими судом належними та допустимими доказами у своєму взаємозв`язку.

Для дотримання стандарту доведення «поза розумним сумнівом» недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Жодних даних та доказів, які б спростовували встановлене в судовому засіданні, стороною захисту суду не надано. Таким чином, показання обвинуваченої, суд розцінює, як обраний нею спосіб захисту від кримінальної відповідальності за вчинене.

Разом з цим, сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, поза розумним сумнівом виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачена є винною у вчиненні цього злочину.

Обираючи вид і міру покарання обвинуваченій, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого нею кримінального правопорушення (злочину), всі обставини справи в їх сукупності, дані про особу винної, керуючись законом.

Так, обвинувачена ОСОБА_3 , є особою молодого віку, має постійне місце проживання, на обліку у психіатра, фтизіатра та нарколога не перебуває, у відповідності до ст. 89 КК України не судима (згідно вимоги про судимість (а.с.39), ОСОБА_3 24.05.2023 р. пред`ялено обвинувачення за ч.2 ст.307 КК України, відомості про рішення по справі відсутні),

Сторона обвинувачення, у судових дебатах, просила призначити обвинуваченій ОСОБА_3 реальне покарання із застосуванням положень ч.4 ст.70 КК України, посилаючись на те, що існує вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.12.2025 року, яким ОСОБА_9 засуджена за ч.2 ст.307 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, що на момент розгляду даного кримінального провадження не набрав законної сили, оскільки оскаржується в апеляційному порядку (вирок у матеріалах кримінального провадження відсутній).

Суд враховує Правову позицію, викладену у постанові ОП ККС від 1 квітня 2024 року у справі № 183/6854/20 (провадження № 51-4885кмо23). Призначаючи покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання в новому (другому) вироку. У цьому разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК України. Водночас призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України має ряд особливостей, одна з яких полягає в тому, що в разі, коли особа засуджується до покарання, яке належить відбувати реально, а за наступним вироком звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, добровільне відшкодування завданого збитку потерпілій.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченої судом не встановлені.

Враховуючи викладене, керуючись принципами гуманності, необхідності і достатності покарання для виправлення обвинуваченої та запобігання новим кримінальним правопорушенням, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченої можливе без ізоляції від суспільства і відбування покарання, оскільки такі за даних обставин справи були б надмірно суворим покаранням, а обвинуваченій ОСОБА_3 слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України із застосуванням іспитового строку (ст. 75 КК України) та покладенням на неї обов`язків, передбачених п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у справі потерпілою не заявлено.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не застосовано.

Питання щодо речових доказів, слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись: ст. 368- 374, 376, ч.15 ст.615 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного цим вироком покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України, - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази: виписку руху коштів на рахунку ОСОБА_6 у АТ КБ «Приват Банк», залишити при матеріалах судової справи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія повного тексту вироку, вручається обвинуваченому та прокурору, негайно після проголошення його резолютивної частини, відповідно до положень ч.15 ст. 615 КПК України (зі змінами, внесеними згідно з Законом № 2462-ІХ від 27.07.2022).

Головуючий ОСОБА_10