УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_8 від участі у справі №127/18951/25 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області із заявою про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_8 від участі у справі №127/18951/25 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України.

ОСОБА_3 у своїй заяві про відвід судді ОСОБА_8 зазначає, що в провадженні суду перебуває обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України.

25.11.2025 року па розгляд суду подано угоду про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_10 та ОСОБА_3 із погодженням її умов між сторонами угоди, які, на переконання сторони захисту, повністю відповідали вимогам ст.ст. 469, 470, 474 КПК України. В судовому засіданні прокурор ОСОБА_10 , захисник ОСОБА_4 , обвинувачена ОСОБА_3 , представник потерпілого ОСОБА_5 просили суд затвердити угоду.

Однак, суд під головуванням судді ОСОБА_8 , відмовив у затвердженні угоди, мотивуючи власне рішення тим, що покарання, узгоджене сторонами, є надто м`яким, не відповідає тяжкості скоєного злочину та інтересам суспільства, при цьому посилаючись на дискреційні повноваження суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен, з урахування усіх перелічених вище обставин, визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

На думку сторони заявника, таким чином, суд проігнорувавши вимоги статті 469 КПК України щодо можливості укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним, чи обвинуваченим щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана, лише державним чи суспільним інтересам, обов`язковості узгодження покарання саме між сторонами угоди, не взявши до уваги положення закону щодо можливості визначення в угоді покарання, що не передбачене санкцією статті, не проводячи судовий розгляд по суті справи, не встановивши винуватості ОСОБА_3 , без дослідження доказів, вже висловив свою думку щодо покарання, яке має бути у вигляді позбавлення волі, оскільки інкриміноване кримінальне порушення є особливо тяжким.

Крім того, сторона заявника зазначає, що суддею ОСОБА_11 в мотиви відмови у затвердженні угоди покладено практику Європейського суду з прав людини (без посилання на конкретну судову справу, яка регулює правовідносини у сфері укладення угод або призначення покарання за угодою, вказуючи лише загальні фрази), але той же суд неодноразово вказував, що практику суду неможливо використовувати задля виправдання погіршення становища обвинуваченого, що в цьому випадку було допущено судом.

На думку заявника, суддя ОСОБА_8 не забезпечила, незалежний і неупереджений розгляд угоди про визнання винуватості, порушила принцип безсторонності суду, враховуючи його суб`єктивний та об`єктивний критерії, не забезпечила відсутність будь-яких сумнівів у власній безсторонності.

Сторона захисту вказує, що враховуючи зазначене, дії судді свідчать про упереджене ставлення до обвинуваченої ОСОБА_3 , порушення норм КПК України, втручання у здійснення сторонами процесуальних прав, недотримання основоположних принципів кримінального процесу, як то верховенство права, правова визначеність, рівність та змагальність сторін, та їх наслідком має бути відвід судді від розгляду вказаного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене заявник просила суд відвести суддю ОСОБА_8 від розгляду справи №127/18951/25 на підставі п. 4 ч. 1 ст.75 КПК України.

В судовому засіданні ОСОБА_3 , підтримала вимоги заяви та просила її задовольнити.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заяву про відвід підтримав з підстав, що зазначені у заяві. Додатково зазначив, що суддя ОСОБА_8 упереджена щодо обвинуваченої ОСОБА_3 , оскільки відмовила в затвердженні угоди.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_6 підтримав заяву про відвід судді ОСОБА_8 , вважає, що у даної судді вже сформована позиція щодо міри покарання, яка повинна бути застосована до обвинуваченої.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення заяви про відвід судді ОСОБА_8 , оскільки будь-яких доказів щодо упередженості судді не має та суддя діяла в межах повноважень, що визначені процесуальним законом, який визначає право на затвердження угоди про визнання винуватості, як дискреційне повноваження суду.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні при вирішенні питання про відвід судді ОСОБА_8 покладався на розсуд суду.

Суддя ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилась, хоча повідомлялась судом про день, час та місце розгляду заяви про відвід завчасно та належним чином.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.

Враховуючи стислі строки розгляду заяви про відвід, слідчий суддя вважає за можливе проводити судове засідання у відсутність інших учасників у справі, які були належним чином повідомлені про розгляд справи.

Вислухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали заяви, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Статті 75 та 76 КПК України визначають вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді в розгляді кримінального провадження.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно ч. 1 ст. 76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, яким здійснюється судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною 3 ст. 35 КПК України.

Згідно з частиною шостою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до частини другої статті 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, тобто фактично законодавець визначив практику Європейського суду з прав людини частиною кримінального процесуального законодавства України.

Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Так у своїх рішеннях ЕСПЛ неодноразово зазначав, що "при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими". Вказана позиція міститься в п. 44 рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" та п. 76 рішення у справі "Ферантелі та Сантанжело проти Італії".

У світлі прецедентної практики ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створюються достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватись, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.

Слідчим суддею встановлено, що заява про відвід не містить достатньо обґрунтованих доводів, підкріплених належними доказами, які можуть свідчити про упередженість судді ОСОБА_8 при розгляді справи №127/18951/25.

Також обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні, посилаючись на певні обставини та факти, не представили суду жодних доказів, які могли б вказувати на упередженість судді ОСОБА_8 під час розгляду наведеної справи чи її необ`єктивність.

Крім того суд констатує, що наявність сумнівів у неупередженості судді, з підстав незгоди сторони з його процесуальними рішеннями не може свідчити про упередженість судді та не може бути підставою для його відводу.

Як встановлено ч. 7 ст. 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Таким чином процесуальним законом суду надано повноваження на перевірку угоди на предмет відповідності п.п. 1 6 ч. 7 ст. 474 КПК України, а отже право на затвердження угоди про визнання винуватості є дискреційним повноваженням суду, та відмова в затвердженні такої угоди не може бути підставою для відводу судді, який здійснює розгляд обвинувального акту по суті.

Визначення покарання під час вирішення питання про затвердження угоди судом не вирішувалось, а тому доводи сторони захисту в цій частині судом відхиляються.

Окремо слідчий суддя наголошує, що згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу (самовідводу) судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

З огляду на вищенаведене, в судовому засіданні не встановлено підстав для відводу судді ОСОБА_8 від участі у розгляді справи №127/18951/25, а тому у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 75, 80-82, 309, 370, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід судді Вінницького міського суду Вінницької області ОСОБА_8 від участі у справі №127/18951/25 за обвинуваченням ОСОБА_3 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України - відмовити.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: