Дата документу 14.01.2026Справа № 554/540/26
Провадження № 1-кс/554/1252/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2026 року м. Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0000037 від 09.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого 09.01.2026 року,

в с т а н о в и л а:

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, в обґрунтування якого зазначив, що 09.01.2026 року, близько 01 год. 09 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за адресою свого прожив ання, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час сварки з колишнім чоловіком, перевищила межі необхідної оборони, внаслідок чого умисно заподіяла ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді ножового проникаючого поранення з ушкодженням лівої легені.

Відомості про вчинення злочину за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000037 від 09.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.124 КК України.

09.01.2026 року слідчим СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , в приміщенні квартири АДРЕСА_2 було проведено огляд, в ході якого було виявлено, оглянуто та вилучено речі, які містять на собі сліди кримінального правопорушення, а саме: змиви із зовнішньої та внутрішньої сторони дверних ручок вхідних дверей та контроль до них, які поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих; змиви із зовнішньої та внутрішньої сторони дверних ручок вхідних дверей №2 та контроль до них, які поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих; змив з поверхні табуретки та контроль (зі слідами РБК), який поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих; зіскоб зі стіни зі слідами РБК, який поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих; штани жіночі сірого кольору зі слідами РБК, які поміщено до паперового пакету НПУ з надписами та підписами понятих; футболку жіночу зеленого кольору зі слідами РБК, яку поміщено до паперового пакету НПУ з надписами та підписами понятих.

10.01.2026 року в ході досудового розслідування речі, які вилучені в ході огляду постановою слідчого вказані речі визнані речовими доказами, оскільки вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та в ході досудового розслідування, а також під час судового розгляду можуть бути використані як докази для встановлення обставин правопорушення.

В ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на арешту на вилучені речі з метою їх збереження та запобігання можливості пошкодження, перетворення та відчуження, оскільки вони зберегли на собі сліди злочину та потребують експертного дослідження.

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, одночасно з клопотання надіслав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій клопотання підтримав у повному обсязі.

Власниця майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи не подала.

Неприбуття власниці майна у судове засідання згідно з положеннями ч.1 ст.172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом скоєння кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За правилами ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст.98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно з ч.1 ст.173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п.п.1, 2, 5 і 6 ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує зі змісту клопотання, метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів, що узгоджується із вимогами п.1 ч.2 ст.170 КПК України.

Постановою слідчого від 10.01.2026 року вилучене в ході огляду 09.01.2026 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя дійшла таких висновків.

Слідчим доведено, що вилучене 09.01.2026 року в ході огляду в приміщенні квартири АДРЕСА_2 майно є доказом злочину, зберігає на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідає критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту надасть можливість провести із вказаним майном необхідні органу досудового розслідування слідчі та процесуальні дії, експертні дослідження. Висновки, сформульовані за результатами виконання таких процесуальних дій слугуватимуть доказами у справі.

Вказане майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення майна, враховує можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.98, 131, 132, 170, 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Накласти арешт на речі, які були вилучені в ході огляду 09.01.2026 року в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , а саме:

- Змиви із зовнішньої та внутрішньої сторони дверних ручок вхідних дверей та контроль до них, які поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих;

- Змиви із зовнішньої та внутрішньої сторони дверних ручок вхідних дверей №2 та контроль до них, які поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих;

- Змив з поверхні табуретки та контроль (зі слідами РБК), який поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих;

- Зіскоб зі стіни зі слідами РБК, який поміщено до паперового конверту НПУ з надписами та підписами понятих;

- Штани жіночі сірого кольору зі слідами РБК, які поміщено до паперового пакету НПУ з надписами та підписами понятих;

- Футболку жіночу зеленого кольору зі слідами РБК, яку поміщено до паперового пакету НПУ з надписами та підписами понятих, - до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1