печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Печерської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0001659 від 10.07.2024,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем поживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , та належать останній, а саме:

- мобільний телефон «Samsung S22 Ultra», моделі SM-S908N, IMEI: НОМЕР_2 , з сім-карткою з номером НОМЕР_3 ;

- флеш-накопичувач Data Treveler 100 G3 32Gb чорного кольору у кількості 1 шт.;

- ноутбук «ACER», S/N NHQH4EUB7600, із зарядним пристроєм до нього.

Метою накладення арешту вказано збереження речових доказів.

Позиція сторін кримінального провадження

Від прокурора ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримував та просив його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не прибула, будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду клопотання. Заяв, клопотань, заперечень не надходило.

Відповідно до вимог ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням положень ст. 26 КПК України слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи в суді та вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Процесуальні правовідносини регулюються главою 17 «Арешт майна» розділу ІІ «Заходи забезпечення кримінального провадження» КПК України.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та (або) користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені слідчим суддею

В обґрунтування клопотання вказано, що слідчим відділом Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001659 від 10.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Печерської окружної прокуратури м. Києва

Досудовим розслідування встановлено, що в провадженні Печерського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшло звернення директора ТОВ «Аллой Трейд» () ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, яке зареєстровано в інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал Національної поліції України» (ІТС ІПНП) Печерського УП ГУНП у м. Києві за № 18020 від 10.07.2024.

Відповідно до інформації, яка зазначена у зверненні директора ТОВ «Аллой Трейд» () ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, встановлено, що ТОВ «Аллой Трейд» зареєстровано в Печерському районі міста Києва в період з 09.06.2017 по 05.04.2024 за адресою: 01133 м. Київ пров. Лабораторний буд. 1 корпус 170, кімната 178, починаючи з 05.04.2024 - за адресою: 01103 м. Київ, вул. Бойчука Михаїла буд. 43, офіс 5.

У період з 09.06.2017 по 14.11.2019 директором і засновником з часткою 100% в статутному капіталі ТОВ «Аллой Трейд» був ОСОБА_6 .

У період з 15.11.2019 по 24.03.2023 директором і засновником з часткою 100% в статутному капіталі ТОВ «Аллой Трейд» був ОСОБА_7 .

Починаючи з 25.03.2023 і по даний час директором і засновником з часткою 100% в статутному капіталі ТОВ «Аллой Трейд» є ОСОБА_5 . У кінці березня 2023 року ОСОБА_5 , як директор ТОВ «Аллой Трейд», отримав ЕЦП. Після чого бухгалтер ОСОБА_4 попросила директора ТОВ «Аллой Трейд» ОСОБА_5 передати їй отриманий ним ЕЦП для того, щоб остання мала змогу в подальшому самостійно підписувати платіжні доручення від його імені, на що ОСОБА_5 не погодився. У подальшому директор ТОВ «Аллой Трейд» ОСОБА_5 звернувся до ОСОБА_4 щодо передачі останньому всіх наявних в неї фінансово-бухгалтерських документів ТОВ «Аллой Трейд».

На початку квітня 2023 року ОСОБА_5 отримав від колишнього бухгалтера ТОВ «Аллой Трейд» ОСОБА_4 фінансово-бухгалтерські документи ТОВ «Аллой Трейд». Після чого ОСОБА_5 залучив спеціалістів для перевірки фінансового стану підприємства.

У результаті перевірки було встановлено, що бухгалтерські документи в паперовій формі були передані ОСОБА_5 не в повному обсязі, також були встановлені факти безпідставного систематичного перерахування грошових коштів підприємства ТОВ «Аллой Трейд» на рахунки співробітників підприємства, а саме бухгалтера ОСОБА_4 та технолога ОСОБА_8 .

ОСОБА_4 була прийнята на роботу на посаду головного бухгалтера ТОВ «Аллой Трейд» 15.02.2019, а звільнена з роботи 13.01.2021, що підтверджується повідомленням про прийняття працівника на роботу та Додатком № 5 до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків фізичних осіб.

ОСОБА_8 був прийнятий на роботу на посаду технолога ТОВ «Аллой Трейд» 04.10.2018, а звільнений з 13.01.2021, що підтверджується повідомленням про прийняття працівника на роботу та Додатком № 5 до податкового розрахунку сум доходу, нарахованого на користь платників податків фізичних осіб.

Як відомо ОСОБА_5 із пояснень колишніх директорів ТОВ «Аллой Трейд» ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , вони ніколи не підписували банківські документи електронним цифровим підписом (ЕЦП). Електронним підписом від їх імені користувалась виключно бухгалтер ОСОБА_4

ОСОБА_4 , у період роботи на посаді головного бухгалтера, користувалась ЕЦП директора ТОВ «Аллой Трейд» ОСОБА_6 , а з 15.11.2019 - директора ОСОБА_7 ОСОБА_4 формувала платіжні доручення і в електронному вигляді їх підписувала підписом директора ТОВ «Аллой Трейд».

Після офіційного звільнення 13.01.2021 ОСОБА_4 продовжувала виконувати функції бухгалтера, підписувати електронним підписом директора ОСОБА_7 банківські документи.

Тобто, у віданні головного бухгалтера ОСОБА_4 протягом тривалого часу з 15.02.2019 по 25.03.2023 знаходились всі грошові кошти, належні ТОВ «Аллой Трейд», які зберігались у безготівковій формі на банківських рахунках.

За вказаний період з банківських рахунків ТОВ «Аллой Трейд» безпідставно було перераховано на рахунок ФОП ОСОБА_4 312 730,00 грн, а на рахунок ФОП ОСОБА_8 - 4 106 342,10 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями ТОВ «Аллой Трейд».

У період з 06.04.2018 по 21.09.2022 на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_8 з ТОВ «Аллой Трейд» було перераховано 4 106 342,10 грн.

Вказані грошові кошти були перераховані за послуги, роботу яку ТОВ «Аллой Трейд» ніколи від ФОП ОСОБА_8 не отримувало і не могло отримати. Крім того, керівники ТОВ «Аллой Трейд» ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ніяких документів щодо отриманих від ФОП ОСОБА_8 послуг або робіт не підписували і договорів з ним не укладали.

Перерахування грошових коштів на рахунок ФОП ОСОБА_8 здійснила бухгалтер ОСОБА_4 , не маючи жодних документів, що підтверджують підстави здійснення оплати.

ОСОБА_8 , у період з 04.10.2018 по 13.01.2021, офіційно працював в ТОВ «Аллой Трейд» технологом і отримував заробітну плату. Одночасно за цей же період ОСОБА_8 на свій рахунок фізичної особи підприємця отримав додатково ще 2 323 300,00 грн. При чому жодні документи, які б підтверджували виконання робіт чи послуг, не оформлювались або оформлювались з підписом тільки зі сторони ОСОБА_8 .

Крім того, ФОП ОСОБА_8 ніколи не мав найманих працівників і навряд чи був спроможний за 38 місяців, не маючи ні середньо спеціальної, ні вищої освіти виконати роботу або надати послуги на 4 106 342,10 грн (що еквівалентно 152 000 $).

Бухгалтер ОСОБА_4 , за період з 01.12.2021 по 03.03.2023, без наявності документів, що посвідчують підстави оплати, перерахувала на свій рахунок ФОП ОСОБА_4 312 730,00 грн.

У період часу з 08 год. 14 хв. по 09 год. 10 хв. 22.12.2025, на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_9 у справі № 757/58914/25-к від 25.11.2025, за місцем поживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , було проведено обшук, за результатами якого виявлено та в подальшому вилучено перелік наступних речей та документів, а саме:

- мобільний телефон «Samsung S22 Ultra», моделі SM-S908N, IMEI: НОМЕР_2 , з сім-карткою з номером НОМЕР_3 ;

- флеш-накопичувач Data Treveler 100 G3 32Gb чорного кольору у кількості 1 шт.;

- ноутбук «ACER», S/N NHQH4EUB7600, із зарядним пристроєм до нього.

Постановою слідчого 22.12.2025 вищевказані вилучені речі визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Клопотання про арешт майна направлено суду 23.12.2025 рекомендованим листом № 129, тобто строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Мотиви слідчого судді

Норма-дефініція речових доказів (стаття 98 КПК) щодо критеріїв (умов) визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин) з одного боку дійсно, сформульована в категоричній формі, і вказані умови мають бути дотримані для визнання тих чи інших речей речовими доказами. У той же час, слід зважати на стадію кримінального провадження. Так, на стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Системний аналіз норм КПК та практики ЄСПЛ дозволяє дійти висновку, що КПК оперує поняттями, які відповідають декільком різним стандартам доказування (переконання) - стандарт «обґрунтованої підозри», переконання (доведення) «поза розумним сумнівом» та стандарти «достатніх підстав (доказів)» тощо. Стандарти «достатніх підстав (доказів)» використовуються в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, цілі прийняття тих чи інших рішень (вчинення дій) та їх правових наслідків. При цьому, вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчими суддями (судом) (статті 157, 163, частина 5 статті 234, 260 та інші статті КПК), так і слідчими, прокурорами (статті 134, 271, 276 КПК та інші).

З огляду на вимоги ч. 3 статті 170 КПК арешт майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК (тобто з метою забезпечення збереження речових доказів) передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав» вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК.

Стандарт «достатніх підстав (доказів)» для цілей арешту з метою забезпечення збереження речових доказів передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують певну річ з кримінальним правопорушенням (демонструють можливу приналежність до його вчинення в якості знаряддя або матеріального об`єкту, що містить певне відображення або інформацію про злочин), тобто наділяють її саму можливістю виконувати функцію доказу у кримінальному провадженні, і вони є достатніми, щоб виправдати її тимчасове обтяження у вигляді арешту для можливого використання в процесі доказування стороною обвинувачення у подальшому.

За загальним правилом статус тимчасового вилученого майно набуває з моменту фактичного позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких воно перебуває, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися ним до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку.

Частиною 5 ст. 236 КПК України визначено, що обшук на підставі відповідного судового рішення, повинен проводитися в обсязі, необхідному для досягнення мети такого обшуку.

При обшуку слідчий має право оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

У разі необхідності слідчий чи прокурор виготовляє за допомогою технічних, програмно-технічних засобів, апаратно-програмних комплексів копії інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, електронних комунікаційних системах, інформаційно-комунікаційних системах, комп`ютерних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста (абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України).

Щодо вилучених мобільного телефону, флеш накопичувача та ноутбуку, то дозвіл на їх виявлення, вилучення та зняття копії інформації був наданий ухвалою слідчого судді про обшук.

Як вбачається з протоколу обшуку від 22.12.2025, був наданий пароль від телефону. Однак, спеціаліст до проведення слідчої дії, обшуку, для зняття копій з пристроїв залучений не був, що унеможливлює виконання слідчими вимог, передбачених абз. 4 ч. 2 ст. 168 КПК України.

На даній стадії досудового розслідування не всі обставини, що підлягають з`ясуванню у кримінальному провадженні, можуть бути достовірно встановлені одразу ж, оскільки розслідування та дослідження доказів - це процес пізнання обставин подій минулого, пов`язаний з пошуком, виявленням та фіксацією відповідних слідів злочинного діяння.

Згідно з практикою ЄСПЛ, який, проаналізувавши питання пропорційності втручання в право на мирне володіння майном, дійшов висновку, що ст.1 Протоколу №1 до Конвенції передбачає втручання в право мирного володіння майном за умови існування розумного взаємозв`язку пропорційності між використаними засобами, якими обмежується право, та ціллю заради досягнення якої застосовуються такі засоби (п.203 рішення ЄСПЛ від 05.03.2019 у справі «Узан та інші проти Туреччини»/Uzan and others v. Turkey, заяви №19620/05, 41487/05, 17613/08, 19316/08).

Тобто, обмежити особу в праві мирно володіти майном можна не просто, коли існує необхідність здійснення такого втручання в її право з метою виконання завдань кримінального провадження, а виключно, якщо виконати завдання кримінального провадження в інший спосіб, аніж через застосування такого обмеження, за наявних обставин неможливо.

Слідчий суддя вважає, що за неможливості копіювання інформації з техніки та пристроїв на місці проведення слідчої дії, їх вилучення для подальшого дослідження інформації, що міститься на них, виправдовують на даному етапі потреби досудового розслідування та таке втручання у права та інтереси власника майна, як арешт майна з метою збереження речових доказів, що забезпечить дієвість розслідування у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави вважати, що вилучене майно відповідає ознакам речових доказів, тому підлягає арешту з метою забезпечення збереження речових доказів, а тому клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, власник майна не позбавлений в подальшому права на звернення до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту майна у порядку ст. 174 КПК.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0001659 від 10.07.2024 на майно, яке було вилучено в ході проведення обшуку за місцем поживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Samsung S22 Ultra», моделі SM-S908N, IMEI: НОМЕР_2 , з сім-карткою з номером НОМЕР_3 ;

- флеш-накопичувач Data Treveler 100 G3 32Gb чорного кольору у к-сті 1 шт.;

- ноутбук «ACER», S/N NHQH4EUB7600, із зарядним пристроєм до нього.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_10