Провадження №: 1-кп/755/508/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"20" січня 2026 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, у режимі відеоконференції, клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження, у межах кримінального провадження №0001216 від 13.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, -

за участю учасників кримінального провадження

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходяться кримінальне провадження №0001216 від 13.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

05.05.2025 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду колегіальним судом у складі трьох суддів, за участю учасників кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_5 стосовно якого проводилось спеціальне досудове розслідування, у призначені судові засідання на неодноразові виклики суду, які здійснювались шляхом оголошень у газеті «Урядовий кур?єр» та публікацією повідомлень на офіційному веб-сайті Дніпровського районного суду м. Києва, жодного разу не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про здійснення спеціального судового провадження, оскільки ОСОБА_5 пред?явлено обвинувачення за ч.1 ст.111 КК України, а також його оголошено у державний розшук, а тому, згідно ч.3 ст.323 КПК України, за відсутності обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки знає та повинен знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження, до суду вкотре не з?явився.

Сторона захисту заперечувала проти здійснення спеціального судового провадження.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Колегія суддів вважає доведеними належними доказами те, що обвинувачений оголошений у розшук та тривалий час переховується від органу досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, оскільки повинен знати про розпочате стосовно нього кримінальне провадження.

Так, клопотання прокурора містить дані, які свідчать про те, що ОСОБА_5 на час поставлених йому у провину діяння мав громадянство України, проживає на території Автономної Республіки Крим, тобто на території України, працює на цій території у відповідних незаконних органах державної влади Російської Федерації.

Згідно з положеннями Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та Севастополя, на якій проживає ОСОБА_5 , визнана тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії Російської Федерації.

Відповідно до правил ст.ст.4, 5, 9 вказаного Закону України, правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Цей правовий режим визначається виключно законами України. Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідальність за порушення визначених Конституцією та законами України прав і свобод людини і громадянина на тимчасово окупованій території покладається на Російську Федерацію як на державу-окупанта відповідно до норм і принципів міжнародного права. Примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства російської федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Також ОСОБА_5 станом на сьогодні оголошений у розшук.

Із моменту опублікування повістки про виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження обвинувачений вважається належним чином ознайомлений з її змістом (ч.3 ст.323 КПУ України).

За всіма вказаними повідомленнями (оголошеннями) ОСОБА_5 до слідчого, прокурора та суду не з`являвся, клопотань, заяв, скарг будь-якого характеру не подавав.

У межах цього кримінального провадження проводилось спеціальне досудове розслідування, відтак обґрунтованість підозри, факт ухилення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності вже були предметом ретельної оцінки слідчим суддею.

Задля досягнення інтересів правосуддя ОСОБА_5 забезпечено безоплатна обов?язкова участь захисника.

Також раніше згадувались докази і того, що обвинувачений неодноразово у встановлений законом спосіб шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження повідомлявся про час і місце слухання справи щодо нього судом.

Аналіз цих фактів свідчить про те, що ОСОБА_5 мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, він отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред?явлене обвинувачення, був обізнаний зі своїми правами, які йому неодноразово роз?яснялися. Суд надає особливе значення тому, що поштова кореспонденція з материкової частини України внаслідок дій незаконних органів влади на тимчасово окупованій території України не приймається, і це є очевидним для ОСОБА_5 , який обвинувачується у тому, що набув статусу посадової особи одного з таких незаконних органів влади. Натомість, держава Україна під прискіпливим і далеко неформальним контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право при розгляді пред?явленого йому кримінального обвинувачення на стадії призначення справи досудового розгляду як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред?явленого обвинувачення; b) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту і спілкуватися з обраним самим ним захисником; с) бути судженим без невиправданої затримки; d) бути судженим у його присутності і захищати себе особисто або за представництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безоплатно для нього.

Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість ОСОБА_5 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України.

За таких обставин колегія суддів вважає, що надані прокурором документи свідчать про відмову громадянина ОСОБА_5 , який перебуває на тимчасово окупованій території України, але повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення своїх прав предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою він не визнає, та захищати себе безпосередньо у такому суді, а так само як і про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (наприклад справа Колоцца проти Італії від 12.02.1985 року; Шомоді проти Італії від 18.05.2004 року та інші), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження, зобов?язаний обґрунтувати чи були здійсненні стороною обвинувачення всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Відповідно до ч.3 ст.323 КПК України судовий розгляд у кримінальному провадженні щодо злочинів, зазначених у ч.2 ст.279-? КПК України, серед яких є передбачений ст.111 КК України, може здійснюватися за відсутності повнолітнього обвинуваченого (in absentia), який переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та оголошений у міждержавний та/або міжнародний розшук. За наявності таких обставин за клопотанням прокурора, до якого додаються матеріали про те, що обвинувачений знав або повинен був знати про розпочате кримінальне провадження, суд постановляє ухвалу про здійснення спеціального судового провадження стосовно такого обвинуваченого.

Як зазначено ч.5 ст.139 КПК України, ухилення від явки на виклик слідчого, прокурора чи судовий виклик слідчого судді, суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази) підозрюваним, обвинуваченим та оголошення його у міждержавний та/або міжнародний розшук є підставою для здійснення спеціального досудового розслідування чи спеціального судового провадження.

Крім того, згідно з п.20-? Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України тимчасово, доки відсутнє повідомлення про початок Державного бюро розслідувань, судовий розгляд може здійснюватися за відсутності обвинуваченого (in absentia), крім неповнолітнього, і в тих випадках, коли він понад шість місяців переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності та/або стосовно якого наявні фактичні данні, що він перебуває за межами України, на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції.

Спеціальне судове провадження здійснюється за загальними правилами судового розгляду, передбаченими КПК України, з обов`язковим урахуванням особливостей, змістовне наповнення яких визначається виключним переліком процесуальних норм. При цьому, закон гарантує особі, щодо якої здійснюється спеціальне судове провадження, у разі зникнення підстав для такого провадження, судовий розгляд щодо неї із самого початку за загальними правилами кримінального судочинства (ч.4 ст. 324 КПК України).

Враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_5 за ч.1 ст.111 КК України, наявні в провадженні дані, що йому відомо про здійснення відносно нього кримінального провадження, він тривалий час (понад рік) переховується від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності, ухиляється від явки на виклик слідчого, прокурора та суду (неприбуття на виклик без поважної причини більш як два рази), перебуває у розшуку, надані прокурором дані про перебування ОСОБА_5 на тимчасово окупованій території України, колегія суддів вважає наявними всі підстави для здійснення щодо вказаного обвинуваченого спеціального судового провадження, оскільки визначені законом /ч.5 ст.139, ч.3 ст.323 та п.20-? Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України/ умови для цього встановлені, а їх доведеність не викликає сумнівів у колегії суддів.

Керуючись вимогами ст.ст.279-?, 323, 369-372, п.20-? Розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України, ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора про здійснення спеціального судового провадження - задовольнити.

Здійснювати спеціальне судове провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0001216 від 13.08.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України.

Повідомити обвинуваченого про час та місце судового засідання, а також прийняте рішення про здійснення спеціального судового провадження щодо нього шляхом розміщення цієї інформації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

У випадку якщо підстави про спеціальне судове провадження перестануть існувати, подальший судовий розгляд розпочати спочатку згідно із загальними правилами передбаченими КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

ОСОБА_8