Справа № 297/2975/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2025 року м. Берегове

Берегівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , представника потерпілого ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , який брав участь у режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000301 від 01.07.2025 року, яке поступило з обвинувальним актом, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широкий Луг, Тячівського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України,

встановив:

01 липня 2025 року ОСОБА_6 , знаходячись на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи у тривалих неприязних відносин із своїм рідним братом ОСОБА_8 вирішив здійснити умисне вбивство останнього.

Того ж дня, близько 13:40 год. він, попередньо поклавши до кишень два невстановлені ножі, перебуваючи за вищевказаною адресою, закликав ОСОБА_8 за приміщення стайні, де умисно, з метою позбавлення життя останнього, використовуючи один з ножів з білою ручкою, наніс йому удар у життєво важливу ділянку тіла шию.

Після чого, потерпілий ОСОБА_8 , вживаючи заходів для збереження свого життя, вхопивши руками за лезо, вирвав з рук ОСОБА_6 ножа та викинув.

Проте останній, маючи намір завершити свій злочинний умисел спрямований на позбавлення життя брата, вихопив іншого ножа з чорною ручкою та наніс ним удари в область передньої поверхні грудної клітки зліва, задньої поверхні грудної клітки зліва та поперекової ділянки, нижньої третини лівого передпліччя, правої та лівої кистей рук ОСОБА_8 в загальній кількості не менше 17 ударів ножем, виконуючи всі дії, які вважав необхідними для доведення свого злочинного наміру до кінця, однак злочин не було закінчено з причин, які не залежали від волі ОСОБА_6 , оскільки потерпілий ОСОБА_8 зумів втекти до сусіднього домоволодіння, де отримав невідкладну медичну допомогу, завдяки чому залишився живим.

Внаслідок вказаних ударів ножем ОСОБА_6 спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді колото-різаної рани передньої бокової поверхні шиї зліва, непроникаючих колото-різаних ран передньої поверхні грудної клітки зліва, задньої поверхні грудної клітки зліва та поперекової ділянки, колото-різаної рани нижньої третини лівого передпліччя, різаних ран 3, 4 та 5-го пальців лівої кисті та 1-го пальця правої кисті, які, згідно з висновком судово-медичної експертизи № 49/Б від 01.08.2025 року, утворилися від дії колюче-ріжучого предмета, яким міг бути ніж та виникли не менше, ніж від сімнадцяти контактів з колюче-ріжучим предметом та в свою чергу відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

На думку суду обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати винним у кримінальному правопорушенні, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у незакінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі.

Доказами на підтвердження встановлених обставин є наступне.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні ствердив, що вину, вказану у обвинувальному акті, визнає частково та надав суду наступні покази.

Так, обвинувачений пояснив, що з потерпілим братом ОСОБА_9 вже тривалий час знаходиться в неприязних стосунках. Він, ОСОБА_10 , проживає разом з мамою, а брат окремо у тому ж будинку. В день пригоди 01 липня цього року, ранком брат ОСОБА_9 приходив до нього, кричав на нього та виганяв маму з хати, та між ними сталась чергова словесна сварка. Після того, брат пішов пасти своїх корів, а він вварив їсти, а потім пішов пасти кіз, який має у господарстві. Через деякий час він пригнав додому кіз та прив`язував у сараї, коли звернув увагу, що на сходах перед будинком стоїть мама та брат ОСОБА_9 , який штовхає її та каже їй «коли звідси підете». Коли ОСОБА_9 побачив, що він, ОСОБА_11 , став свідком цих подій, зразу став підніматись по сходах. Він, ОСОБА_11 , казав брату, що він робить, чому так поводиться з мамою. У відповідь ОСОБА_9 , сказав йому, щоби він віддав документи на будинок. Між ними виникла штовханина, таким чином вони піднімались по сходах, де біля сараю продовжили сварку, штовханину. ОСОБА_9 сказав йому, що зараз викличе поліцію. Оскільки в нього, ОСОБА_6 , вже за цей час накопичилась злість на брата із-за того, що він регулярно виганяв їх з мамою з хати, бажав його позбутись, направляв людей до нього з погрозами, тому він, ОСОБА_6 , вирішив залишити йому поріз, пляму на пам`ять. Тобто, вбивати не хотів, а саме хотів залишити знак, «мало поранити». У зв`язку з цим, він, ОСОБА_6 , закрутив руки потерпілого назад його тулуба, витягнув ножа з кишені штанів та вдарив ножем, десь ззаду йому в спину. Потім, наніс другий удар ножем, який хотів нанести в район ключиці. Він не бачив, що при цьому він ножем попав потерпілому в шию. Після другого удару ножем він зразу відпустив потерпілого, побачив кров на грудях, дуже напудився. Брат розвернувся і побіг в сторону хвіртки, відкрив і, далі, побіг в низ до дороги. Він, ОСОБА_6 , пішов за ним, щоби бачити результати своїх дій, порізів зроблених ним, бачив як брат внизу біля воріт впав, потім схопився побіг по дорозі до будинку Товт та перескочив до неї у двір. Тоді, він, ОСОБА_6 , повернувся та пішов у ліс, оскільки розгубився сам від того, що він наробив.

Обвинувачений ствердив, вже майже рік постійно носив у кармані штанів ніж, загальною довжиною приблизно 20 см, шириною 2 см, оскільки брат ОСОБА_9 направляв до нього людей із погрозами, при цьому конкретно сказати яких людей, коли, та навести докази цього суду не зміг. Також не зміг пояснити по який причині спалив свій одяг: штани та футболку, на який були плями крови. Обвинувачений також ствердив, що ніж у лісі втратив.

Не дивлячись на те, що обвинувачений ОСОБА_6 свою вину визнав частково, його вина у викладеному обвинуваченні повністю доведена наступним.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснив, що до літа цього року він фактично проживав у підвальному приміщенні будинку мами - ОСОБА_12 в АДРЕСА_1 , де здійснював фермерську діяльність, а саме утримував у власно побудованому господарстві корів і телят, приблизно 28 голів. Так, біля двору будинку є стайня приблизно площею 2 га, де він випасував худобу, яка була огороджена. При цьому, у нього є власний будинок в с.Гать, де проживає його сім`я, однак у зв`язку з роботою на власний фермі, він майже додому не їздив, іноді до нього приїжджала дружина. З мамою проживає його рідний брат ОСОБА_11 , який з`явився приблизно три роки тому і став проживати з мамою. З тих пір із мамою та братом у нього, у його сім`ї були погані відносини. Брат його не працював, любив пліткувати, обговорювати людей, а він завжди говорив йому правду.

Так, влітку в день пригоди, приблизно о 13 годині він пообідав йшов з підвалу через двір в сторону стайні по господарству, в руках тримав куртку та свій мобільний телефон. В цей момент його покликав брат, підійшов до нього і обняв. При цьому сказав: «Йди сюди, зараз щось покажу». Він відповів: «Відстань від мене, у мене немає часу, я зараз викличу поліцію». На це брат намагався відібрати телефон з руки, але він його не віддав. При цьому, куртка його впала, а телефон також, або брату його вдалось вирвати його від нього. Також він, потерпілий, намагався вирватись від брата, однак він його силою утримував за шию однією рукою, а правою - наніс удар ножем в шию з низу в верх. Він, лише відчув ніж у горлі. В цей момент, він порозумів, що треба від брата вириватись, або йому буде «кінець», тобто він хоче його вбити. Після цього, брат продовжував наносити йому удари ножем в область грудей, а він захищаючись рукою схопив лезо ножа. Все ж таки він отримав удари ножем в кість в області плеча, в груди, сильно була порізана рука. Оскільки йому, мабуть, вдалось зігнути лезо ножа, та відкинути брата від себе, вирватись, тому брат відскочив від нього десь на метр. Кров буквально «бризкала» через рот із-за поранень. Він запитав, чи хотів від брата запитати чому він ріже його. Той відповів: «Да, я такий поганий, я тебе заріжу, вб`ю», та зразу вихопив іншій ніж, леза якого було коротше попереднього. При цьому, неподалік, ззаду стояла їх мати, яка все бачила, та крикнула: «Дорізай його». Він, потерпілий, при цьому підійшов до воріт стайні, які завжди були відкрити, однак зараз були закрити ланцюгом, та він ніяк не зміг їх відкрити, а тому переліз через ті ворота, фактично перевалився через них. В ході цього, брат ще наніс декілька ножових поранень в спину. Він, потерпілий, побіг, наскільки йому дозволяли сили, до інших головних воріт, які знаходяться приблизно на 100-150 метрів та ведуть на проїзну частину. Він бачив, що брат біжить за ним. Оскільки вони були зачинені, він проліз, просунувся під ними, та вибіг на дорогу, де побачив людей. Він забіг на подвір`я сусідки ОСОБА_13 , яке знаходиться приблизно 50 метрів від цих воріт, де йому вже надали медичну допомогу. Туди вже брат не смів переслідувати його, а лише дивився на відстані, а потім сховався.

Потерпілий ствердив, що і він і брат в день цієї пригоди були тверезі. Мотивом замаху на вбивство вважає те, що брат хотів поділити хату, де знаходилось його господарство, яка належить мамі, а саме бажав стати єдиним власником маминої хати.

Допитана в якості свідка мати обвинуваченого та потерпілого ОСОБА_12 , якій було роз`яснено право відмовитися давати показання щодо себе, близьких родичів та членів своєї сім`ї, що можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні ним, близькими родичами чи членами його сім`ї кримінального правопорушення, показала, що в день пригоди, вона йшла в хлів, однак її син ОСОБА_9 не пустив. Звинуватив її, що вона ворожить. Це все бачив і чув інший син обвинувачений ОСОБА_14 . У зв`язку з цим, із-за неї, між ними ОСОБА_14 і ОСОБА_9 сталась сварка. Вона залишилась на сходах, а вони пішли за хлів та, що між ними там сталось далі, вона не знає. Ствердила, що ножів нікого в руках не було. Їй відомо лише, що все погано закінчилось, вони один одного порізали. Бачила лише, що ОСОБА_9 біжить вниз в сторону дороги. Потім вона на подвір`ї бачила сліди крові. Із сином ОСОБА_9 у неї погані відносини, оскільки «він, що побачить, то все понесе».

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена показами свідків.

Так, свідок ОСОБА_15 в суді пояснила, що вона проживає за адресою АДРЕСА_3 , де доглядає за похилими, хворими батьками. Літом цього року приблизно в 12-13 годин, коли відпочивала у кімнаті, почула крик «Катя, допоможи!». Виглянула у вікно та побачила як ОСОБА_16 перескочив через її огорожу та направився до її дверей будинку. Вона відкрила двері, де перед дверми у цей момент впав ОСОБА_17 . Він був весь у крові, з шиї також текла кров. Він просив допомоги, викликати швидку і сказав, що його порізав брат. Від побаченого вона сильно налякалась, вийшла у двір і стала кричати сусідам. На її крики прийшла сусідка ОСОБА_18 та викликала швидку допомогу. Приблизно хвилин через 15-20 прибула швидка допомога та поліція. Крім того, свідок зазначила, що потерпілий ОСОБА_16 проживав разом із своєю мамою приблизно десь за 100 метрів від її будинку.

Допитана в судовому засіданні парамедик швидкої допомоги ОСОБА_19 як свідок показала, що 01 липня цього року приблизно о 14 годині їм надійшов виклик про ножове поранення особи. Вона прибула на виклик та дочекалась декілька хвилин поліцію, оскільки була невпевнена у безпеки, та зайшла на двір, де на площадці сходів побачила потерпілого у великої калюжі крові. Вона оглянула його, надала необхідну медичну допомогу, викликала додаткову бригаду, якою транспортувала потерпілого до лікарні. В ході надання медичної допомоги на місці пригоди вона встановила три рани: на шиї приблизно 5 см, живота та руки, та питала потерпілого, що з ним сталося. Він відповів, що брат напав з ножем на нього. Також присутні були господарка двору та сестра потерпілого Поковба.

Свідок ОСОБА_20 син обвинуваченого ОСОБА_6 , який погодився дати покази, ствердив, що день пригоди він знаходився на роботі, де працює охоронцем у приватний охоронної фірми м.Берегове. Йому подзвонила дружина ОСОБА_18 і повідомила, що його батько порізав свого брата ОСОБА_21 . Пояснила йому, що її покликала сусідка, яка перша їй це повідомила. Дружина пішла до сусідки в двір, де побачила лежачого пораненого ОСОБА_21 . На прохання сусідки дружина викликала швидку допомогу. Крім того, якраз на автомашини проїжджала сестра потерпілого - ОСОБА_22 , яку вони зупинили та повідомили про пригоду. Згодом прибула на місце пригоди швидка допомога та поліція. Після почутого від дружини, він, ОСОБА_20 , набрав свого батька і запитав що він наробив. Батько відповів, що потім йому зателефонує та кинув слухавку. Після цього, він намагався його декілька разів набрати, але телефон був виключений. Свідок також зазначив, що його батько проживав у мами ОСОБА_12 разом з братом ОСОБА_8 , який тримав близько 30 корів. У нього, свідка ОСОБА_20 , не були близькі відносини з батьком, який за півроку два рази був нього, а з потерпілим дядею ОСОБА_8 , взагалі,були погані стосунки. Крім того, між батьком та братом ОСОБА_9 також були погані відносини, вони части сварились між собою.

Свідок ОСОБА_23 сестра потерпілого та обвинуваченого в судовому засіданні показала, що проживає в АДРЕСА_4 . Так, літом близько о 14 годині їхала на автомобілі по своїм справам, коли біля свого будинку її зупинила ОСОБА_24 , і сказала, що ОСОБА_25 порізав ОСОБА_21 , який лежить у дворі на сходах. Вона зайшла в двір і побачила, що, дійсно, брат ОСОБА_17 лежить у крові. Він просив її піти до нього додому забрати його ключі і сумку з грошами, бо він, ОСОБА_25 , забере їх. Вона була дужа налякана, оскільки брат був фактично «при смерті». Якраз прибули працівники поліції, тоді вона разом з ними пішла до ОСОБА_11 , який живе разом з мамою та братом ОСОБА_9 , однак брат ОСОБА_9 проживає окремо у кімнаті у підвальному приміщенні. ОСОБА_14 дома не було, вона забрала сумку з грошима ОСОБА_9 , та потім віддала йому. Вже в лікарні брат ОСОБА_9 розказав, що ОСОБА_25 біля хліву порізав його. Брати ОСОБА_9 та ОСОБА_14 були в поганих відносинах, ОСОБА_14 маніпулював мамою, яка його підтримувала. ОСОБА_14 хотів, щоби ОСОБА_17 пішов із будинку геть, щоби все майно - хата матері залишилась йому.

Свідок ОСОБА_26 теж сестра потерпілого і обвинуваченого в суді пояснила, що літом цього року дружина брата ОСОБА_9 зателефонувала і повідомила, що ОСОБА_17 в лікарні. Вже в лікарні брат ОСОБА_17 розповів про пригоду, що його обняв ОСОБА_25 і порізав ножем, він почав захищатись, та втік, а ОСОБА_25 біг за ним. Після цього, ОСОБА_14 ховався від поліції, ніхто не знав де він знаходиться, поки його не затримали. Свідок також ствердила, що з її мамою проживав брат ОСОБА_25 та брат ОСОБА_17 , який жив окремо у підвальному приміщенні. ОСОБА_25 у перший період працював, однак останній час залишив роботу та жив на мамину пенсію. А брат ОСОБА_9 тримав худобу. Між братами ОСОБА_14 і ОСОБА_9 були погані відносини, вони часто сварились. При цьому, це саме ОСОБА_14 налаштував маму проти всіх родичів.

Вина обвинуваченого ОСОБА_6 у незакінченому замаху на вбивство також доведено наступними доказами.

Так, протоколом огляду місця події від 01.07.2025 із фототаблицею встановлено, що на території домоволодіння в м.Берегове на місці пригоди виявлені плями бурого кольору, а також біля воріт, які ведуть до дороги (том 1 а.с. 112-128).

Довідкою про фіксацію тілесних ушкоджень разом із схемою локалізації тілесних ушкоджень №28 від 01.07.2025 встановлено у потерпілого ОСОБА_8 множинні різані рани кінцівок, проникаюча різана рана трахеї, яка підтверджує покази потерпілого щодо кількості на місця нанесення йому ножем ударів (том 1 а.с. 135-134).

Висновком експерта №49/Б встановлено, що в лікарні 01.07.2025 у ОСОБА_8 було встановлено: «Колото-різана рана передньої бокової поверхні шиї зліва. Непроникаюча колото-різана передньої поверхні грудної клітки зліва та задньої поверхні грудної клітки зліва та поверхової ділянки. Колото-різана рана нижньої третини лівого передпліччя. Різана рана 3, 4 та 5-го пальців лівої кісті. 1-го пальця правої кисті». Вказані ушкодження виникли внаслідок дії колючо-ріжучого предмету (предметів), яким міг бути клинок та вістря клинка ножа. Враховуючи локалізацію, взаєморозташування, механізм виникнення та кількість ушкоджень можна зробити висновок, що мало місце не менше 17 контактів з колючо-ріжучим предметом. По степені тяжкості відносяться ушкодження до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, або незначної стійкої втрати працездатності, як такі, що викликали короткочасний розлад здоров`я, який перевищує період 6 днів, та відноситься у відповідності з п. 2.3.1 а), 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень». Наказу № 6 від 17.01.95р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» (том 1 а.с. 150-153).

В судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_27 уточнив, що на 4 аркуші висновку проведеного щодо потерпілого ОСОБА_8 у підсумку у реченні «Враховуючи локалізацію, взаєморозташування, механізм виникнення та кількість ушкоджень можна зробити висновок, що мало місце не 17 контактів з колючо-ріжучим предметом» помилково пропущено слово «менше», тобто у нього мало місце не менше 17 контактів з колючо-ріжучим предметом. Крім того, відповідаючи на запитання учасників процесу пояснив, що оскільки в ході експертизи потерпілого була встановлена різна глибина занурення клинка в ранах, то можна зробити висновок, що ці удари наносились різними предметами. Указана у висновку кількість контактів це кількість ударів предметом, які отримав потерпілий.

Протоколом проведення слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_8 від 28.08.2025 та дослідженим в суді його аудіо-відеозаписом, згідно якого потерпілий підтвердив, що 01.07.2025 його покликав брат обвинувачений ОСОБА_6 , обняв, витягнув ніж з кишені та завдав з ним удару в шию, а потім в ході боротьби ще декілька ударів. В ході цього, брат вихопив інший ніж, яким також завдав декілька ударів в спину, коли він, ОСОБА_8 , намагався перестрибнути через огорожу. Після чого, він, потерпілий, побіг через город на вулицю, забіг до сусідки та попросив допомоги (том 1 а.с. 139-142).

Також протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 08.07.2025 та дослідженим в суді його аудіо-відеозаписом було доведено та обставина, що у обвинуваченого в день пригоди у кишені штанів знаходився ніж, який він в ході сварки, штовханини витягнув та наніс, як він ствердив, два удару потерпілому. Крім того, коли потерпілий тікав від нього, він йшов за ним аж до вулиці Дерекосег (том 1 а.с. 135-137).

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Отже, суд обираючи покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання.

Відповідно до відповідей обвинувачений ОСОБА_6 на обліку у лікаря-нарколога та у лікаря-психіатра поліклінічного відділення не перебуває (том 1 а.с.159).

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 347 обвинувачений ОСОБА_6 в період часу, який відноситься до інкримінованого йому діяння психічним захворюванням не страждав і не страждає ним в теперішній час. Інкриміноване йому діяння ОСОБА_6 скоїв у стані коли міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ним (том 1 а.с. 145-148).

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 слід визнати те, що обвинувачений до кримінальної відповідальності не притягувався (том 1 а.с. 158).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.

Зазначене прокурором у зміненому обвинувальному акту обставина, що обтяжує покарання ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винній перебував у близьких відносинах є невірною.

Так, дійсно обвинувачений ОСОБА_6 є рідним братом потерпілого ОСОБА_8 , тобто є близьким родичем. Однак, хоч вони проживали в одному будинку, але повністю окремо, спільним побутом та взаємними правами та обов`язками пов`язані не були, навпаки. знаходились у неприязних відносинах. Вказану обставину підтвердили в судовому засіданні як потерпілий, так і обвинувачений, а також допитані як свідки їх родичі ОСОБА_12 (мати), ОСОБА_23 (сестра), ОСОБА_26 (сестра), ОСОБА_20 (син обвинуваченого). При цьому, слід розмежовувати як різні поняття «близькі родичі» та «особа, з якою винний перебуває (перебував) у близьких відносинах».

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 68 КК України при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує ступінь тяжкості вчиненого особою діяння, ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця. За вчинення замаху на кримінальне правопорушення строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Отже, враховуючи наведені норми закону, ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного ОСОБА_6 , суд додержуючись принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, вважає необхідним і достатнім для виправлення та попередження нових злочинів, призначити йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення.

Таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення та уникнення обвинуваченим ОСОБА_6 від покарання, а також запобігання спробам передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, суд у відповідності ст. 183 КПК України вважає за необхідним продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Так, згідно п. 9 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження (абз. 10 п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК). Упровадження у КПК порядку забезпечення контролю за доцільністю та обґрунтованістю застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою під час судового провадження зумовлене необхідністю надання суду процесуальних механізмів для оперативного вирішення провадження та заборони свавільного обмеження права людини на свободу шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення строку його застосування.

Аналізуючи правові позиції, сформульовані у рішеннях Європейського суду з прав людини, (зокрема у справі "Харченко проти України" від 10.02.2011 року, можна дійти висновку про те, що в обвинувальному вироку суд повинен визначати дату закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Проте у вітчизняній судовій практиці сформувалася й інша позиція, а саме, що під час ухвалення обвинувального вироку питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою пов`язане із необхідністю його виконання. Тому у вироку суд може зазначити про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою діятиме до набрання вироком законної сили.

Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.

Щодо цивільного позову потерпілого ОСОБА_8 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 3 000 000 (три мільйони) гривень суд приходить до наступного висновку (том 1 а.с. 83-85).

Так, згідно з приписами статті 128 КПК особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог статті 129 КПК ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому. При цьому згідно зі статті 374 КПК у вироку суду мають бути зазначені підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, мотиви прийнятого рішення та положення закону, яким керувався суд.

Згідно зі ст. 23 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня винуватості особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, котра її завдала, за наявності її винуватості, крім випадків, установлених ч. 2 цієї статті.

Позов мотивований тим, що моральна шкода ОСОБА_8 полягає у душевних стражданнях, оскільки він зазнав посттравматичний синдром, який заважає нормально жити, спати, він постійно згадує подію 01.07.2025 року, коли після особливо жорстоких дій обвинуваченого дивом залишився в живих.

Суд констатує, що потерпілому ОСОБА_8 дійсно було завдано моральна шкода в результаті неправомірних дій ОСОБА_6 , які наніс не менше 12 ударів ножем, які призвели до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, а також душевних страждань.

Визначаючи розмір моральної шкоди завданої злочином, суд враховує ступінь винуватості обвинуваченого, що він бажав заподіяти смерті потерпілому, а вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину. При цьому, суд також враховує, що у потерпілого наявність посттравматичного синдрому медичною документацію не підтверджено.

Урахував наведене та невідворотність наслідків, що настали від неправомірних дій обвинуваченого ОСОБА_6 , характер та обсяг страждань, переживань, яких зазнав потерпілий, і з огляду на принцип розумності та справедливості суд приходить до висновку відшкодуванню підлягає моральна шкода в розмірі 700 000 грн.

Речові докази: 1. Два змиви речовини бурого кольору, та один фрагмент з плямами бурого кольору, які упаковані в паперовій конверт та 2. Елемент синтетичної тканину з плямами бурого кольору, упакована в паперовій конверт НПУ, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського РВП, м.Берегове, вул. Сечені, 13, слід знищити; 3. Камуфльовану куртку з плямами бурого кольору, упакований в паперовий конверт НПУ, яка зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського РВП, м.Берегове, вул. Сечені, 13, слід повернути потерпілому ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_5 , як власнику; 4. Флеш карту марки «TEAMGROUP» із записом слідчого експерименту від 08.07.2025 з підозрюваним ОСОБА_6 та 5. Флеш карту марки «T&G» із записом слідчого експерименту від 28.07.2025 з потерпілим ОСОБА_8 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження слід зберігати в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с. 130-131, 138-139. 144-145).

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України,

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання за ч. 3 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років і 6 (шість) місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з часу затримання 08 липня 2025 року з 16 години 23 хвилин (том 1 а.с. 155-157).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою визначений (продовжений) ухвалою суду від 22.10.2025 року - продовжити до набрання вироком законної сили (том 2 а.с. 26-31).

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 моральну шкоду в розмірі 700 000 (сімсот тисяч) гривень.

Речові докази: 1. Два змиви речовини бурого кольору, та один фрагмент з плямами бурого кольору, які упаковані в паперовій конверт та 2. Елемент синтетичної тканину з плямами бурого кольору, упакована в паперовій конверт НПУ, які зберігаються в кімнаті речових доказів Берегівського РВП, м. Берегове, вул. Сечені, 13, - знищити; 3. Камуфльовану куртку з плямами бурого кольору, упакований в паперовий конверт НПУ, яка зберігається в кімнаті речових доказів Берегівського РВП, м. Берегове, вул. Сечені, 13, - повернути потерпілому ОСОБА_8 , мешканцю АДРЕСА_5 , як власнику; 4. Флеш карту марки «TEAMGROUP» із записом слідчого експерименту від 08.07.2025 з підозрюваним ОСОБА_6 та 5. Флеш карту марки «T&G» із записом слідчого експерименту від 28.07.2025 з потерпілим ОСОБА_8 , які зберігаються в матеріалах кримінального провадження - зберігати в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с. 130-131, 138-139, 144-145).

На вирок може бути подана апеляція через цей суд до Закарпатського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його оголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_28