Справа № 686/3866/26
Провадження № 1-кс/686/1558/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання Прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000244 від 02 лютого 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.02.2026 року прокурор Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням, про накладення арешту на тимчасове вилучено майно а саме автомобіль марки «Lexus» моделі «ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2021 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 » являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позбавленням права на відчуження та користування;.

В обґрунтування даного клопотання слідчою зазначено, що 02.02.2026 близько 17:34 год. до чергової частини Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області надійшло повідомлення інспектора УПП в Хмельницькій області про те, що за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 49 зупинено транспортний засіб марки «Lexus» моделі «ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка позбавлена права керування транспортними засобами постановою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області терміном на 1 рік.

02.02.2026 в ході проведення огляду за адресою: м. Хмельницький, вул. Сковороди, 49було виявлено та вилученотранспортний засіб марки «Lexus» моделі «ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 ,чорного кольору, 2021 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 », який поміщений на майданчик тимчасового утримування транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області, що по вул. Романа Шухевича 120Д в м. Хмельницькому.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Lexus» моделі «ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 ,чорного кольору, 2021 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 » являється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Прокурор в судове засідання не з`явився, у клопотанні міститься прохання про розгляд клопотання без його участі та наполягав на задоволенні клопотання.

Перевіривши надані матеріали, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього кодексу.

Згідно з частиною 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

02.02.2026 старшим слідчим ВРЗСПЖЗО СВ Хмельницького РУП Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 , винесено постанову про визнання речовим доказом автомобіля марки «Lexus» моделі «ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 ,чорного кольору, 2021 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 » визнано речовим доказом.

Предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили.

Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.

За частиною 1 ст. 382 КК склад злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).

Суб`єктивна сторона злочину за умови, якщо він не спричиняє наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, - лише прямий умисел. Психічне ставлення до наслідків, зазначених у ч. 3 ст. 382 КК, може полягати як в умисній, так і в необережній формі вини. Мотиви злочину можуть бути різними і на кваліфікацію не впливають. У цілому злочин є умисним.

Суб`єкт цього злочину може бути як спеціальним, так і загальним. Тому питання про визнання особи суб`єктом цього злочину необхідно вирішувати диференційовано: за частиною 1 ст. 382 КК, якщо злочин вчиняється шляхом невиконання судового акта, суб`єкт злочину - спеціальний, оскільки ним може бути лише така особа, на яку законом і цим судовим актом покладений обов язок з його виконання і вона має реальну можливість його виконати. Якщо ж передбачений ч. 1 ст. 382 КК злочин здійснюється шляхом перешкоджання виконанню судового акта, то з урахуванням характеру дій, які можуть становити зміст такого перешкоджання, вчинити цей злочин може як спеціальний суб`єкт - зобов`язана до виконання судового акта особа, так і загальний - будь-яка особа, що досягла 16-річного віку;

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи певний вид обтяження, зокрема арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак наявні докази у кримінальному провадженні мають давати слідчому судді впевненість у тому, що у цьому кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Сам факт наявності у матеріалах кримінального провадження постанови слідчого про визнання речовим доказом цього транспортного засобу не може виступати підставою для накладення арешту у розумінні частини 2 статті 173 КПК України.

Положення частини 2 статті 173 КПК України встановлюють обставини,які має враховувати слідчий суддя, суд при вирішенні питання про арешт майна: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб. Відповідно до вимог частини 1, 4 статті 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.

Звертаючись до слідчого судді із клопотанням, прокурор не зазначає, чи відповідає автомобіль марки «Lexus» моделі «ES 350» д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, 2021 року випуску, номер шасі « НОМЕР_2 » критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, проте не конкретизує, яким саме.

Метою арешту майна зазначено в клопотанні є збереження речового доказу, оскільки воно могло зберегти на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, може бути використане, як доказ та має важливе значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також проведення експертних досліджень з об`єктом.

Положеннями п. 3 ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Метою арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження є забезпечення збереження речового доказу, яка не може бути досягнута на даному етапі провадження, оскільки в клопотанні не зазначено як саме за допомогою даного речового доказу буде підтверджено умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

А тому, за вказаних обставин не може бути виконане завдання арешту майна: запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Станом на момент звернення з клопотанням про накладення арешту на майно жодній особі у даному кримінальному провадженні не повідомлено про підозру.

За відсутності доказів без посилання на підтверджуючі документи та належного обґрунтування, не є належною підставою для накладення арешту, оскільки суперечать визначеним нормам КПК України.

За таких обставин, відсутні підстави для задоволення клопотання.

Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Хмельницького ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя