Провадження №1-кс/523/2148/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за №0000016 від 07.03.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 , ч.5 ст. 426-1, ч.1 ст. 114-1 КК України, про накладення арешту на майно, вилученого в ході проведення обшуку,

Встановив:

06.02.2026 року до Пересипського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна.

Слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному проваджені №0000016 від 07.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.5 ст.426-1 та ч.1 ст. 114-1 КК України.

Згідно клопотання прокурора, досудовим розслідування встановлено що, внаслідок умисних протиправних дій групи осіб, діючих за попередньою змовою у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 і ОСОБА_5 у період з лютого 2024 року по липень 2025 року КП «ЖКС «Порто-Франківський» здійснювалось табелювання 90 працівників, які фактично були відсутні на робочому місці та не виконували обов`язки за посадами, внаслідок чого їм незаконно виплачено заробітну плату, тобто за невідпрацьований час у загальній сумі 12 252 218,14 грн ( в тому числі: за період з 01.02.2024 по 31.12.2024 5 937 179,31 грн., за період з 01.01.2025 по 01.07.2025 6 315038,83 грн.), та, як наслідок, незаконно сплачено єдиний соціальний внесок у загальній сумі 2 695 487,99 грн ( в тому числі: за період з 01.02.2024 по 31.12.2024 1 306 179,50 грн., за період з 01.01.2025 по 01.07.2025 1 389 308,49 грн.), чим спричинено тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам, тобто збитки, які у 250 і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян.

Так, 02.02.2026 в ході проведеного санкціонованого обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: мобільний телефон «Moto g24 power» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Вилучений 02.02.2026 під час санкціонованого мобільний телефон «Moto g24 power» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 , постановою слідчого від 02.02.2026 з дотриманням вимог ст. 110 КПК України визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000016, оскільки вилучене майно зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Прокурор під час судового засідання підтримала подане клопотання та просила задовольнити його у повному обсязі, вказуючи також на те, що телефон визнаний речовим доказом, та по ньому буде призначена експертиза, з метою встановлення всіх необхідних фактичний даних по вказаному кримінальному провадженню.

Адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, пояснюючи це тим, що вказаний мобільний телефон було оглянуто під час проведення обшуку, інформації, яка стосується вказаного кримінального провадження, на ньому знайдено, йог можливо передати дружині або адвокату для зберігання, без накладення арешту, не дивлячись на те, що він був визнаний речовим доказом.

Дослідивши представлені матеріали клопотання, вислухавши учасників провадження, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки містить в собі відомості, які мають значення для вказаного кримінального провадження та буде використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Таким чином, дослідивши матеріали поданого клопотання, приймаючи до уваги необхідність всебічного, повного і об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, враховуючи те, що необхідність арешту майна зумовлюється обґрунтованою підозрою вважати, що незастосування цього заходу перешкоджатиме встановленню істини внаслідок того, що таке майно може бути приховане, відчужене чи пошкоджене, а також можуть зберігати на собі сліди кримінального правопорушення і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню,

керуючись ст.ст. 131, 132, 167-169, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

Постановив:

Клопотання прокурора відділу Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт у формі заборони володіти, користуватись та розпоряджатись майном, яке виявлено та вилучено 02.02.2026 в ході проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон «Moto g24 power» ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім картою НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_11