Справа № 462/9702/25
провадження 1-кс/462/2147/25
У Х В А Л А

12 грудня 2025 року слідчий суддя Залізничного районного суду м. Львова ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на бездіяльність дізнавача ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області та зобов`язання до вчинення дій,

встановив:

скаржник звернулась до слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить визнати бездіяльність дізнавача незаконною у частині: невнесення відомостей за ч. 2 ст. 162 КК України, невнесення відомостей за всіма епізодами ст. 299 КК України, невиконання ухвали суду від 10.11.2025 року, внесення формулювання «невідомі особи», недолучення та недослідження доказів; зобов`язати дізнавача внести до ЄРДР: відомості за ч. 2 ст. 162 КК України, всі епізоди за ст. 299 КК України, дані конкретних осіб, зазначених у моїй заяві; зобов`язати дізнавача: провести допити осіб, оглянути відеозаписи та місце події, долучити медичні документи, виконати ухвалу суду у повному обсязі.

Вивчивши скаргу, документи та матеріали, якими обґрунтовують доводи скарги, слідчий суддя, вирішуючи питання відкриття провадження за даною скаргою, виходить з наступного.

Завданням слідчого судді відповідно до п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Способи такого контролю обмежені визначеною кримінальним процесуальним законом процедурою, яка передбачає, в тому числі, чіткий розподіл повноважень і недопустимість заміщення слідчим суддею, як і судом, функцій органів публічного обвинувачення та досудового розслідування.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

У ч. 1 ст. 303 КПК України наведено вичерпний перелік випадків і суб`єктів оскарження рішень, дій чи бездіяльності сторони обвинувачення під час досудового розслідування.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: 1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування; 2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником; 4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження; 5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою; 6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом; 7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником; 8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником; 9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником; 10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником; 11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Встановлений ч. 1 ст. 303 КПК України перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним. Тому скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді за правилами ст. 314-316 КПК України.

Як вбачається зі змісту скарги, така зумовлена тим, що, на думку скаржника, дізнавачем не в повній мірі внесено відомості про вчинення кримінальних правопорушень та кваліфікацію таких, а саме, просить внести відомості за ч. 2 ст. 162 КК України та ст. 299 КК України, а також внесено формулювання «невідомі особи» у ЄРДР, недосліджено докази, а відтак зазначена скарга подана на бездіяльність дізнавача, яка не є предметом оскарження відповідно до ст. 303 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу скаржника на те, що у межах компетенції, визначеної ст. 303, 307 КПК України, слідчий суддя вирішує питання лише щодо зобов`язання уповноважених осіб органу досудового розслідування внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Натомість у повноваження слідчого судді не входить винесення ухвали про зобов`язання внести відомості за певною правовою кваліфікацією, така підстава оскарження не входить у перелік ст. 303 КПК України. Щодо проведення допиту та огляду місця події, то, як вбачається з долучених до скарги матеріалів, таке клопотання задоволено.

Крім цього, у слідчого судді відсутні повноваження здійснювати кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням конкретних статей Кримінального кодексу України по викладених в заяві про вчинення злочину обставинах.

Відповідно до ст. 214 КПК України визначати правову кваліфікацію конкретного кримінального правопорушення на стадії досудового розслідування входить в компетенцію слідчого, прокурора.

Положеннями ст. 36, 40 КПК України встановлено, що прокурор і слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Отже, скаржнику не належить право на внесення в ЄРДР відомостей за заявою, повідомленням про злочин за бажаною ним кваліфікацією дій особи (осіб) за диспозицією статтей КК України, оскільки право на кримінально-правове переслідування конкретної третьої особи із обраною самостійно кваліфікацією скаржнику не гарантується, в тому числі положеннями КПК України.

Крім цього, визначення кваліфікації діяння щодо якого наведено відомості в заяві про кримінальне правопорушення не відноситься до повноважень слідчого судді, в тому числі при зобов`язанні слідчого внести відповідні відомості в ЄРДР, а відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд та віднесені до його повноважень.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Беручи до уваги, що ОСОБА_2 подано скаргу, з вимогами, що не входять до переліку, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України, вважаю необхідним відмовити у відкритті провадження за такою скаргою.

Керуючись ст. 303, 304 КПК України,

постановив:

у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову дізнавача ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУ НП у Львівській області про відмову у задоволенні клопотання та на неповне виконання ухвали суду щодо внесення відомостей до ЄРДР, відмовити.

Копії ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладнонадіслати скаржнику із скаргою та доданими до неї матеріалами.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя/підпис/

З оригіналом згідно:

Слідчий суддя: ОСОБА_1