ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2097/25 Справа № 203/1154/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2025 рокуДніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали з кримінального провадження №0003507 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ МО-ТУЗ, на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Вказаною ухвалою від 24 лютого 2025 року накладено арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування (у тому числі виконання будівельних робіт). Також, заборонено державним (іншим) реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що арешт майна необхідний з метою забезпечення можливого збереження речових доказів, оскільки квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідає таким критеріям.

В апеляційній скарзі адвокат просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою відмовити у арешті квартири, оскільки ТОВ МО-ТУЗ є добросовісним набувачем. При цьому, об`єднання квартир з номерами 1, 2, 3, 4, 5 відбувалося згідно чинного законодавства без будь-яких порушень, а накладення арешту на кв. 1, загальною площею 159.5 кв.м., яка була утворена із зазначених квартир є безпідставним та порушує права власника майна. Дана квартира не має відношення до кримінального провадження. Окрім цього, досудове розслідування триває з 2023 року, на даний час слідчі дії не проводяться, відсутня підозра. Крім цього, товариство й надалі планує володіти майном. Також, адвокат вказує, що було подано клопотання про скасування арешту майна, але слідчий суддя не врахував дані обставини.

В доповненні адвокат вказує, що на даний час мета дієвості арешту майна в даному кримінального провадження відсутня, а арешт майна є тимчасовим заходом. Захисник вказує, що в матеріалах клопотання відсутні дані що товариство є недобросовісним набувачем. В заяві про вчинення кримінального правопорушення та під час допиту ОСОБА_10 не вказує на товариство чи взагалі на будь-яку особу, яка нібито здійснила заволодіння майном. Тому за вказаних обставин є сумнівна кваліфікація досудового розслідування за ст. 190 КК України. Разом з цим, досудове розслідування розпочато 27 серпня 2023 року, на даний час жодній особі не повідомлено про підозру, тому закінчилися строки досудового розслідування передбачені ст. 219 КПК України, яка діяла на час внесення відомостей до ЄРДР. Окрім цього, слідчому судді подавалося клопотання про скасування арешту майна, та прокурор не заперечував проти такої дії.

Також, адвокат просить поновити строк, оскільки ухвала про арешт майна винесена без участі товариства, копія ухвали слідчого судді не направлялася. Крім цього, в порядку ст. 174 КПК України, подавалося клопотання про скасування арешту на майно, в якому слідчий суддя відмовив, після чого подано апеляційну скаргу.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурор не заперечував, а ОСОБА_8 і його адвокат ОСОБА_9 просили рішення слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників перегляду, перевіривши клопотання про арешт майна, висновки слідчого судді, доводи апеляційної скарги із доповненнями, апеляційний суд приходить до такого висновку.

Вирішуючи питання про поновлення строку апеляційний суд встановив наступне.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 117 КПК України поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Як видно з матеріалів, що ухвала слідчого судді від 24 лютого 2025 року про арешт майна постановлена без виклику ТОВ МО-ТУЗ, в порядку ст. 172 КПК України, і матеріали не містять документів, які підтверджують направлення судом рішення про арешт майна товариству. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 квітня 2025 року здійснювався перегляд апеляційної скарги іншого представника в інтересах ТОВ МО-ТУЗ. В подальшому, адвокат ОСОБА_7 використовував право та подавав слідчому судді клопотання про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України, в задоволенні якого 23 жовтня 2025 року відмовлено, та на наступний день подано апеляційну скаргу.

Беручи до уваги дані обставини, а саме, що дійсно апеляційний суд здійснював перегляд ухвали слідчого судді від 24 лютого 2025 року, але товариство подавало клопотання про скасування арешту майна, в порядку ст. 174 КПК України, в задоволенні якого слідчий суддя відмовив, а в апеляційній скарзі наводить нові доводи відсутності правових підстав для арешту майна, які необхідно перевірити, тому термін на оскарження слід поновити.

Стосовно доводів апеляційної скарги апеляційний суд встановив таке.

Як видно з матеріалів провадження, СВ ДРУП №1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003507 від 27 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.(а.с.5)

Постановою слідчого квартира за адресою: кв. АДРЕСА_2 , визнана речовим доказам.(а.с.77-78)

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року, було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування (у тому числі виконання будівельних робіт). Також, заборонено державним (іншим) реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Дніпровським апеляційним судом 23 квітня 2025 року дане рішення було залишено без змін, так як на той час були наявні правові підстави для накладення арешту нерухомого майна з метою збереження речових доказів.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» звернув увагу, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Тобто, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до ч.1 ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За правилами ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.1 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Як видно з витягу ЄРДР, що відомості за ч.3 ст. 190 КК України внесенні 26 серпня 2023 року. В даному кримінальному провадженні на даний час жодній особі не повідомлено про підозру.

Крім цього, на даний час не підтверджується, що ТОВ МО-ТУЗ яке є власником майна, набуло будь-якого процесуального статусу в цьому кримінальному провадженні.

Разом з цим, представник власника майна у поданій апеляційній скарзі посилається також на те, що строки досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню закінчилися.

Санкцією ч.3 ст. 190 КК України ( чинної на час внесення відомостей в ЄРДР), передбачає покарання штраф від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років. Тобто за ст. 12 КК України даний злочин віднесено до тяжких.

Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

За правилами ч.2 ст. 219 КПК України, ( чинної на час внесення відомостей в ЄРДР) строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань або винесення постанови про початок досудового розслідування у порядку, встановленому статтею 615 цього Кодексу, до дня повідомлення особі про підозру становить:

1) дванадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Частиною 4 ст. 219 КПК України(в тій же редакції) передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати:

1) одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку у випадках, передбачених пунктами 1 і 2 частини третьої цієї статті;

2) шести місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні нетяжкого злочину;

3) дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Під час апеляційного перегляду прокурор в судовому засіданні не надав даних, що строк досудового розслідування продовжувався в порядку передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, ухвалою слідчого судді.

Таким чином, дане кримінальне провадження внесено до ЄРДР 26 серпня 2023 року, жодній особі не повідомлено про підозру, вісімнадцяти місячний строк досудового розслідування, передбачений п.2 ч.2 ст. 219 КПК України(який діяв на час внесення відомостей в ЄРДР) закінчився, так як не продовжувався слідчим суддею передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу, тому обмеження власника майна ТОВ МО-ТУЗ, з метою збереження речових доказів є безпідставними на даний час, і порушують втручання державного органу у право на мирне володіння майном

Крім цього, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_8 , який подав заяву про вчинення кримінального правопорушення, на даний час подав позовну заяву до ТОВ Брайтон Олімп, ОСОБА_11 , ТОВ МО-ТУЗ про витребування майна з чужого незаконного володіння нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 . Тобто, на даний час наявний цивільно-правовий спір щодо нерухомого майна.

Таким чином, враховуючи вказані обставини щодо відсутності на даний час потреб у накладенні арешту на нерухоме майно, думку прокурора, який не заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, що ТОВ МО-ТУЗ фактично позбавлений здійснити в інший спосіб захист своїх права в даному кримінальному провадженні, так як в порядку ст. 174 КПК України, в скасуванні арешту майна було відмовлено, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу слідчого судді від 24 лютого 2025 року скасувати, та постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Поновити строк адвокату ОСОБА_7 на оскарження ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ТОВ МО-ТУЗ задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2025 року, якою накладено арешт на об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши відчуження, розпорядження та користування (у тому числі виконання будівельних робіт). Також, заборонено державним (іншим) реєстраторам, нотаріусам та іншим уповноваженим особам проводити будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житлової квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволені клопотання слідчого про арешт об`єкт нерухомого майна (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 020) квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною відчуження, розпорядження та користування (у тому числі виконання будівельних робіт) відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12