Провадження № 1-в/947/334/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2025 року Суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 розглянувши клопотання засудженого ОСОБА_2 про вирішення питання щодо майна, вилученого під час затримання за кримінальним провадженням внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000189 від 02.10.2025 року відносно ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходився обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України. 21 жовтня 2025 року вироком Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_2 , визнано винним у вчиненні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді апробаційного нагляду строком на 1 рік.

04.11.2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення вилученого мобільного телефону «Apple iPhone 15 Pro» та ноутбуку «Lenovo», в порядку виконання вироку, посилаючись на те, що у вироку від 21 жовтня 2025 року питання про подальшу долю зазначених речей не вирішено. Телефон та ноутбук не визнавалися речовими доказами у кримінальному провадженні.

Розгляд вказаного клопотання судом було призначено на 26 листопада 2025 року.

20.11.2025 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга від адвоката ОСОБА_3 в інтересах засудженого ОСОБА_2 на вирок Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2025 року.

Прокурор ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, сповіщени належним чином, заяв про відкладення слухання клопотання до суду не надходило.

Дослідивши клопотання та матеріали кримінального, суд дійшов висновку про неможливість задоволення вказаного клопотання, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

2-1) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання для проходження військової служби;

3) про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

7-1) про застосування до засуджених примусового годування;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

13-4) про звільнення від відбування покарання у зв`язку з прийняттям рішення про передачу особи для обміну як військовополоненого;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

2. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи попереднього ув`язнення здійснюється в порядку, встановленому для пункту 13-1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ст.. 539 КПК України судом вирішуються, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Враховуючи те, що вирок Київського районного суду м. Одеси від 21 жовтня 2025 року не набрав законної сили, через його оскарження, шляхом подачі апеляційної скарги, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_2 про вирішення питання щодо майна, вилученого під час затримання не підлягає задоволенню.

Керуючись ч.9 ст. 100, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Засудженому ОСОБА_2 відмовити в задоволенні клопотання про вирішення питання щодо майна, вилученого під час затримання.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошеннядо Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя ОСОБА_1