ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/502/19 Номер провадження 11-кп/814/80/26Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали кримінального провадження №0000254 від 18.04.2018 за апеляційними скаргами прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та в їх інтересах захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.12.2021 стосовно

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Комсомольськ, громадянина України, не працюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 15.06.2004 року Автозаводським р/с м. Кременчука Полтавської обл. за ст.ст. 15, 70,76, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 24.11.2010 року Комсомольським м/с Полтавської обл. за ч. 1 ст. 286 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.;

- 14.11.2013 року Комсомольським м/с Полтавської обл. за ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 186, ч. 1 ст. 187 до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік.;

- 19.11.2014 року Комсомольським м/с Полтавської обл. за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.04.2015 року Апеляційним судом Полтавської області за ст. 70, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Приморське, Новоазовського району, Донецької області, громадянина України, не працюючого, осіб на утриманні не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-06.06.2012 року Орджонікідзевським р/с м. Маріуполя за ч. 1 ст. 185 КК України. Кримінальне провадження припинено за ст. 9 КПК України;

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Новоградівка, Донецької області, громадянина України, не працюючого, одруженого, на утриманні неповнолітніх осіб не маючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого:

- 06.07.1992 року Комсомольським м/с Полтавської області за ст. 206 ч. 2 КК України до 2 років позбавлення волі;

- 01.02.1994 року Крюківським р/с м. Кременчука Полтавської області за ст. 142 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 28.09.2000 року ІНФОРМАЦІЯ_4 по ст. 196-1 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі умовно на 1 рік, штраф 200 грн.;

- 21.05.2007 року ІНФОРМАЦІЯ_5 за ст. 185 ч. 1 КК України. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 17.09.2007 року ІНФОРМАЦІЯ_5 по ст. 309 ч. 1, 70 ч. 1, 70 ч. 3, 72 ч. 1 КК України до 1 року 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 23.06.2008 року ІНФОРМАЦІЯ_5 по ст. 185 ч. 2, 186 ч. 2, 190 ч. 2, 309 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 24.07.2009 року ІНФОРМАЦІЯ_5 по ст. 186 ч. 2 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 21.06.2011 ІНФОРМАЦІЯ_5 по ст. 190 ч. 2 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі;

- 18.10.2014 року ІНФОРМАЦІЯ_5 по ст. 186 ч. 2, 70 ч. 1 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 06.09.2017 року ІНФОРМАЦІЯ_5 по ст. 185 ч. 2 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки,

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_12 засуджено за ч.2 ст. 189, ч.3 ст.189, ст.70 КК України КК на 8 років позбавлення волі; ОСОБА_10 за ч.2 ст.189, ч.3 ст.189, ч.1 ст.263, ст.70 КК України на 8 років позбавлення волі; ОСОБА_11 за ч.2 ст. 189, ч.3 ст.189 ,ст.ст.70, 71 КК України на 8 років 3 місяці позбавлення волі.

Згідно ст. 100 КПК України по справі вирішено питання речових доказів.

За вироком місцевого суду, 13.04.2018 ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_15 , попередньо домовившись між собою, перебуваючи поблизу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_6 », що знаходиться по АДРЕСА_4 , сіли до автомобіля марки «AudiA-6» сріблястого кольору з іноземною реєстрацією д.н.з. « НОМЕР_1 » та попрямували до будівельного майданчика, що розташований по АДРЕСА_5 , на якому працював ОСОБА_15 та виконував будівельні роботи, де змусили останнього для розмови вийти до них. У ході розмови ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули ОСОБА_15 незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 2500 грн., вказавши, що це частина оплати за їхнє сприяння у поверненні боргу ОСОБА_15 його знайомим ОСОБА_16 .. Сприймаючи дані погрози, як такі, що можуть бути реально приведені до виконання, переживаючи за власне здоров`я і перебуваючи під психологічним тиском, ОСОБА_15 передав вказаним особам 2500 грн. В подальшому, цього ж дня, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи у тому ж складі, знову приїхали на автомобілі «AudiA-6», д.н.з. « НОМЕР_1 » до будівельного майданчика, на якому працював ОСОБА_15 та, вивівши із автомобіля колишнього боржника останнього, ОСОБА_16 , запропонували ОСОБА_15 розправитись із ним. Виконувати запропоновані протиправні дії ОСОБА_15 не погодився, після чого останні, посадивши ОСОБА_16 до автомобіля, поїхали у невідомому напрямку.

Через деякий час цього ж дня, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, на автомобілі «AudiA-6», д.н.з. « НОМЕР_1 » в чергове прибули на робоче місце ОСОБА_15 та почали вводити в оману останнього, що вони нібито сильно побили ОСОБА_16 і тепер мають проблеми з правоохоронними органами. Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули ОСОБА_15 чергову незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів вже у сумі 22000 грн. Але після того, як ОСОБА_15 пояснив, що не має змоги зібрати вказану суму, останні учасники зменшили її розмір до 11000 грн., повідомили про необхідність її сплати до вечора та стали чекати поблизу будівельного майданчика. Сприймаючи погрози, як такі, що можуть бути реально приведені до виконання, побоюючись за власне здоров`я, маючи при собі лише 800 грн., ОСОБА_15 невдовзі виконав незаконні вимоги і передав вказані грошові кошти особисто в руки ОСОБА_11 , після чого ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 поїхали у невідомому напрямку.

Не зупинившись на досягнутому, з метою протиправного збагачення, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , використовуючи засоби мобільного зв`язку, продовжували висувати ОСОБА_15 безпідставні вимоги про необхідність передачі їм усієї суми грошових коштів, погрожуючи останньому нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв.

Так, 19.04.2018 ОСОБА_11 зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_15 та сказав, щоб той вийшов на подвір`я поблизу будівельного майданчика, на якому працював. Вийшовши на подвір`я, ОСОБА_15 побачив автомобіль «AudiA-6», д.н.з. « НОМЕР_1 », у якому на нього вже чекали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, які наказали йому сісти до салону автомобіля.

Після цього, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення викриття своїх протиправних дій та спонукання ОСОБА_15 до передачі їм грошових коштів, привезли останнього до лісопосадки, що була неподалік.

Зупинивши автомобіль та вийшовши із нього, ОСОБА_10 відкрив задні дверцята з боку, де сидів ОСОБА_15 , та відразу наніс останньому декілька ударів кулаком правої руки у обличчя, після чого потерпілий похилився на бік та втратив свідомість. В результаті вказаних дій ОСОБА_15 згідно висновку експерта № 1272 від 22.01.2019 отримав тілесні ушкодження у вигляді саден шкіри верхньої та нижньої губ, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Коли ОСОБА_15 отямився, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невідома особа з метою доведення свого умислу до кінця, продовжили висловлювати безпідставні вимоги передачі їм грошових коштів у сумі 11000 грн., погрожуючи знову застосувати насильство. У зв`язку з тим, що ОСОБА_15 був неабияк наляканий вказаними протиправними діями, перебував наодинці з обвинуваченими в автомобілі і був позбавлений можливості вільно пересуватися, він пообіцяв зібрати і передати вищезазначену суму в найкоротші терміни.

Надалі, 18.05.2018 ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою доведення злочинного умислу до кінця,перебуваючи неподалік продуктового магазину по вул. Строна у м. Горішні Плавні, зустріли потерпілого ОСОБА_15 та, продовжуючи висувати протиправні безпідставні вимоги до передачі їм грошових коштів у сумі 11000 грн., нанесли останньому тілесні ушкодження, погрожували та принижували його. Після цього ОСОБА_15 передав ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 грошові кошти у сумі 1000 грн., які мав при собі.

Не зупинившись на досягнутому, обвинувачені запитували у ОСОБА_15 чи має він із собою банківську картку, у відповідь на що той відповів, що на балансі його картки АБ « ІНФОРМАЦІЯ_7 » знаходиться 1000 грн. Почувши вказану інформацію, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою отримання грошових коштів, повела ОСОБА_15 до банкомату по АДРЕСА_6 , та, застосовуючи психологічний тиск, змусила ОСОБА_15 зняти 1000 грн., які особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, відразу забрала на користь останніх.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_15 на загальну суму 5300 грн., після чого розподілили їх між собою.

Продовжуючи злочинну діяльність, 27.04.2018 ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, з метою вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_17 , попередньо домовившись між собою, приїхали на автомобілі «AudiA-6», д.н.з. « НОМЕР_1 » до місця проживання останнього за адресою: АДРЕСА_6 , де почали висувати ОСОБА_17 незаконну, безпідставну вимогу передачі грошових коштів у сумі 13 000 грн.

Так, напередодні, 24.04.2018 близько 17 год. 30 хв. потерпілий ОСОБА_17 разом зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_18 , вийшов з гуртожитку, у якому проживав, за адресою: АДРЕСА_6 , де на порозі зустрів раніше незнайомого йому ОСОБА_11 , що представився ОСОБА_19 . В ході розмови ОСОБА_11 попрохав потерпілого ОСОБА_17 , вводячи його в оману, знайти неіснуючого чоловіка на ім`я ОСОБА_20 , який нібито приїхав із ОСОБА_21 та проживав у кімнаті № НОМЕР_2 зазначеному гуртожитку. Потерпілий ОСОБА_17 відповів, що такого він не знає, після чого ОСОБА_11 залишив номер свого телефону та сказав, що ОСОБА_17 повинен знайти у гуртожитку ОСОБА_20 , після чого йому зателефонувати.

27.04.2018 ОСОБА_11 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_10 ,зателефонував на номер ОСОБА_17 та у грубій формі, погрожуючи застосуванням насильства, сказав, що потерпілий не знайшов потрібну людину, не передзвонив, повідомивши, що через годину приїде до нього у гуртожиток.

Того ж дня, близько 12 год., до ОСОБА_17 знову зателефонував ОСОБА_11 та наказав вийти на центральний вхід гуртожитку. Спустившись вниз до входу, ОСОБА_17 побачив разом із ОСОБА_11 ще трьох раніше незнайомих йому чоловіків, якими виявились ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження.

У ході розмови ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, діючи умисно, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули ОСОБА_17 незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів за невиконання ним зобов`язання щодо пошуку потрібної їм людини у гуртожитку.

Потерпілий ОСОБА_17 , сприймаючи дані погрози, як такі, що можуть бути реально приведені до виконання, переживаючи за власне здоров`я, повідомив ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, що вони можуть взяти його мобільний телефон і просив не бити, у відповідь почувши, що потрібні лише грошові кошти.

Почувши це, ОСОБА_17 з метою уникнення подальшого загострення конфлікту запропонував ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, передати їм 10000 грн., однак, повідомив, що при собі названої суми не має. Після чого ОСОБА_10 , діючи за змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , з метою доведення злочинного умислу до кінця, наказав ОСОБА_17 взяти свої паспорт та ІПН для отримання грошових коштів у кредит або позичити у знайомих.

Усвідомлюючи рішучість налаштування вказаних осіб на отримання вказаної суми грошових коштів, ОСОБА_17 попросив зателефонувати своїй сестрі ОСОБА_22 , у якої він міг взяти у борг грошові кошти.

У ОСОБА_23 , ОСОБА_11 разом з невідомим та потерпілим ОСОБА_17 сіли до автомобіля «Audi A-6», д.н.з. « НОМЕР_1 », яким керував ОСОБА_10 , та приїхали до с. Запсілля, Кременчуцького району, де потерпілий ОСОБА_17 , зайшовши до будинку своєї сестри ОСОБА_22 , повідомив останній, що йому терміново потрібні грошові кошти. Отримавши від ОСОБА_22 400 доларів США, вартість яких згідно курсу НБУ станом на 27.04.2018 становила 10 492 грн., потерпілий ОСОБА_17 вийшов із будинку, де на нього чекали ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження. Підійшовши до автомобіля, ОСОБА_17 передав особисто в руки ОСОБА_10 вказані грошові кошти, після чого сів у салон та разом із учасниками поїхав до м. Горішні Плавні.

Рухаючись у напрямку м. Горішні Плавні, ОСОБА_10 висунув ОСОБА_17 нову незаконну, безпідставну вимогу передачі грошових коштів у сумі 3000 грн., вказавши, що по дорозі до с. Запсілля Кременчуцького району під час потрапляння у вибоїну нібито було пошкоджено праве переднє колесо його автомобіля.

Прибувши до м. Горішні Плавні, ОСОБА_10 підвіз ОСОБА_17 до закладу « ІНФОРМАЦІЯ_8 », що розташований по вул. Молодіжній, у який останній зайшов разом із ОСОБА_11 .. У зазначеному закладі ОСОБА_17 отримав кредитні грошові кошти у сумі 1 500 грн., які у подальшому передав особисто в руки ОСОБА_10 , який повідомив, що відносно передачі потерпілим решти нав`язаного боргу він зателефонує йому пізніше.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_17 на загальну суму 11992 грн., після чого розподілили їх між собою.

Таким чином, своїми протиправними діями, що виразились у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимагання), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 189 КК України.

Продовжуючи злочинну діяльність, 29.05.2018 ОСОБА_12 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, попередньо домовившись між собою, перебуваючи в автомобілі «AudiA-6», д.н.з. « НОМЕР_1 » поблизу гуртожитку за адресою: АДРЕСА_7 , з метою вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_24 , який проживав у даному гуртожитку та вийшов на вулицю за вказівкою ОСОБА_11 , наказали потерпілому сісти до автомобіля.

Побоюючись за своє життя і здоров`я, ОСОБА_24 , будучи місцевим мешканцем та достовірно обізнаним про негативну репутацію ОСОБА_11 та його знайомих, погодився та виконав вимогу останніх і сів до автомобіля.

Після цього ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, реалізуючи спільний злочинний умисел, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, умисно, з метою уникнення викриття своїх протиправних дій, та спонукання ОСОБА_24 до передачі їм грошових коштів, привезли останнього до лісового масиву, що знаходиться за покинутим будівництвом між МРЕО та пожежною частиною у м. Горішні Плавні.

Приїхавши на місце, зазначені особи, погрожуючи ОСОБА_24 нанесенням тілесних ушкоджень та побоїв, висунули останньому незаконну, безпідставну вимогу передачі грошових коштів в сумі 5 000 грн. у якості надуманої компенсації ОСОБА_25 , яку нібито побив потерпілий 23.05.2018 поблизу гуртожитку, у якому проживав.

Почувши відмову потерпілого ОСОБА_24 передавати грошові кошти через його непричетність до побиття ОСОБА_25 , особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, нанесла серію ударів кулаками по обличчю ОСОБА_24 , від яких потерпілий почав закриватись руками. Не зупинившись на цьому, особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, дістала з-під переднього пасажирського сидіння дерев`яну биту, якою почала наносити удари по тулубу ОСОБА_24 , який намагався відчинити задні двері та залишити автомобіль. В цей час ОСОБА_12 , сидячи поряд на задньому сидінні, вхопив рукою за шию ОСОБА_24 і почав душити останнього, а ОСОБА_10 , вийшовши із автомобіля, з силою почав притискати, а в подальшому бити дверима по правій нозі потерпілого ОСОБА_24 .

Через деякий час ОСОБА_12 , взявши дерев`яну биту, вийшов із автомобіля та почав наносити потерпілому ОСОБА_24 сильні удари по правій нозі, виражаючись при цьому нецензурною лайкою та погрожуючи нанести ще тяжчі тілесні ушкодження. Після цього у ОСОБА_12 дерев`яну биту взяла особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження та із розмаху нанесла удар по лівій нозі ОСОБА_24 вище коліна. В цей час ОСОБА_10 погрожував потерпілому ОСОБА_24 , що прострелить йому ногу.

В результаті вказаних протиправних дій потерпілий ОСОБА_24 отримав тілесні ушкодження у вигляді: переломів зовнішнього краю лівого наколінника без зміщення та перелому 5-ої плесневої кістки правої стопи, які згідно з висновком експерта № 171 від 14.03.2019 кваліфіковані як тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я.

При цьому, при висуненні вимоги щодо передачі грошових коштів, ОСОБА_12 попередив потерпілого ОСОБА_24 , що у разі її невиконання, при кожній зустрічі із ними йому будуть нанесені тілесні ушкодження та побої аналогічного характеру.

Погрози з боку ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 мали рішучий характер та сприймалися ОСОБА_24 як такі, що можуть реально бути приведені до виконання. У зв`язку із чим, 01.06.2018, побоюючись за своє життя і здоров`я, під впливом раніше висловлених погроз та застосованого фізичного насильства, ОСОБА_24 , перебуваючи неподалік продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 » по АДРЕСА_7 , виконав незаконну, безпідставну вимогу та передав ОСОБА_25 грошові кошти в сумі 5000 грн., які остання у подальшому передала ОСОБА_10 .

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, незаконно заволоділи грошовими коштами потерпілого ОСОБА_24 на загальну суму 5000 грн., після чого розподілили їх між собою.

Не зупинившись на досягнутому, продовжуючи свою злочинну діяльність, реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи повторно з прямим умислом, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, 29.05.2018 року близько 19 годин, ОСОБА_12 за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, попередньо розподіливши між собою ролі, під`їхали на автомобілі «AudiA-6», д.н.з. « НОМЕР_1 » до продуктового магазину « ІНФОРМАЦІЯ_9 » по АДРЕСА_7 з метою вчинення вимагання грошових коштів у ОСОБА_26 .

В цей час ОСОБА_26 разом зі своєю родиною вийшов на подвір`я із гуртожитку, що знаходиться поряд по АДРЕСА_7 на прогулянку, де до нього підійшов ОСОБА_11 та діючи відповідно до заздалегідь розробленого плану, наполіг на тому, щоб ОСОБА_26 , підійшов до вказаного магазину. Підійшовши до зазначеного магазину, ОСОБА_26 висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів у сумі 5000 грн. у якості надуманої компенсації ОСОБА_25 , яку нібито побив потерпілий 23.05.2018 поблизу гуртожитку, у якому проживав.

Однак, у зв`язку із відсутністю грошових коштів ОСОБА_26 вирішив не виконувати незаконні вимоги ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, а останні з невідомих слідству причин припинили вимагати грошові кошти у потерпілого.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 03.06.2018 перебуваючи поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_10 » у м. Горішні Плавні, завчасно домовившись про місце зустрічі, ОСОБА_12 діючи повторно, з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , з корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_27 , та таким чином власного протиправного збагачення, із застосуванням погроз нанесення тілесних ушкоджень останньому, висунули незаконну, безпідставну вимогу передачі їм грошових коштів в сумі 10000 гривень за вигаданими підставами.

Погрози з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_10 мали рішучий характер та сприймалися ОСОБА_27 як такі, що можуть реально бути приведені до виконання. У зв`язку із чим, 09.06.2018, побоюючись за своє життя і здоров`я, під впливом раніше висловлених погроз та застосованого фізичного насильства, ОСОБА_27 , перебуваючи неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_11 » у м. Горішні Плавні, виконав незаконну, безпідставну вимогу ОСОБА_12 та ОСОБА_10 і передав їм грошові кошти в сумі 10000 грн.

Однак, не зупинившись на досягнутому, та зорієнтувавшись у тому, що ОСОБА_27 має можливість дістати грошові кошти, ОСОБА_12 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи умисно, із корисливих спонукань, з метою незаконного збагачення, не припинили свої дії щодо вимагання грошових коштів з потерпілого ОСОБА_27 .

Так, 16.06.2018, ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , перебуваючи у під`їзді за адресою: АДРЕСА_8 , завчасно домовившись про місце зустрічі, з метою незаконного отримання грошових коштів від ОСОБА_27 , та таким чином власного протиправного збагачення, із застосуванням погроз нанесення тілесних ушкоджень останньому, незаконного вимагали у нього грошові кошти у сумі 5000 грн. за вигаданими підставами передачі даної суми грошей. Погрози з боку ОСОБА_12 та ОСОБА_10 мали рішучий характер та сприймались ОСОБА_27 як такі, що можуть реально бути виконані.

Однак, у зв`язку із відсутністю грошових коштів ОСОБА_27 вирішив не виконувати незаконні вимоги ОСОБА_12 та ОСОБА_10 , а останні з невідомих слідству причин припинили вимагати грошові кошти у потерпілого.

У результаті вказаних протиправних дій ОСОБА_12 та ОСОБА_10 незаконно вимагали грошові кошти у потерпілого ОСОБА_27 на загальну суму 5 000 грн.

Також, 21.02.2018, в період часу з 09 год. 08 хв. до 13 год. 08 хв., у житловій квартирі АДРЕСА_9 , по місцю постійного проживання ОСОБА_10 , в ході проведення обшуку, на підставі ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави, на тумбі у коридорі виявлено та вилучено чорний предмет, схожий на пістолет та 13 набоїв. Згідно висновку експерта № 389 від 18.03.2019, наданий на дослідження пістолет відноситься до категорії вогнепальної зброї та являється переробленою вогнепальною зброєю зі стартового пістолета "Ерма 459-С", калібру 9мм Р.А, а надані на дослідження 13 патронів відносяться до категорії бойових припасів. Дану вогнепальну зброю та бойові припаси ОСОБА_10 незаконно зберігав в житловій квартирі по місцю свого проживання.

Таким чином, своїми протиправними діями, що виразились у зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України.

У поданих апеляційних скаргах:

Прокурор ОСОБА_6 вироку суду щодо ОСОБА_28 , ОСОБА_29 та ОСОБА_30 скасувати через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону і невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених.

Ухвалити свій вирок, яким:

ОСОБА_12 визнати винним і засудити:

- за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_10 визнати винним і засудити:

- за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 263 КК України до 5 років позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш

суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

ОСОБА_11 визнати винним і засудити:

- за ч. 2 ст. 27, ч. 4 ст. 189 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- за ч. 2 ст. 189 КК України до 5 років позбавлення волі;

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш

суворого покарання більш суворим призначити покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком ІНФОРМАЦІЯ_12 від 06.09.2017 та остаточно призначити покарання у виді 11 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 зазначаючи про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого просить вирок ІНФОРМАЦІЯ_13 від 17.12.2021 скасувати.

На підтвердження своїх доводів щодо неповноти судового розгляду зазначає про те, що по епізодам вимагання у потерпілого ОСОБА_17 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 судом першої інстанції не допитано: в якості свідків понятих, які були присутні під час впізнання ОСОБА_17 обвинувачених по фотографіям, та дівчину ОСОБА_10 - ОСОБА_25 , яка могла б вказати на наявність цивільно-правових зобов`язань перед нею через її побиття ОСОБА_26 ; а також не допитано в суді безпосередньо потерпілих ОСОБА_24 і ОСОБА_27 , чим було порушено право сторони захисту на допит останнього у суді.

У своїй апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 зазначає про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого просить вирок ІНФОРМАЦІЯ_13 від 17.12.2021 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування викладеного зазначив, що всі докази отримано з порушенням вимог КПК України, зокрема через відхилення судом клопотань про недопустимість доказів та про відвід прокурору.

В апеляційних скаргах обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник ОСОБА_14 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та порушення вимог кримінального процесуального закону, просять вирок ІНФОРМАЦІЯ_13 від 17.12.2021 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

На обґрунтування викладеного зазначили, що всі докази отримано з порушенням вимог КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження просить вирок ІНФОРМАЦІЯ_13 від 17.12.2021 скасувати, а кримінальне провадження закрити.

На підтвердження своїх доводів щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження захисник зазначає, що суд безпідставно взяв до уваги надані стороною обвинувачення ухвали ІНФОРМАЦІЯ_14 про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, так як не врахував, що прокурором не було вжито необхідних та своєчасних заходів, спрямованих на їх розсекречення; суд у вироку безпідставно послався на протоколи негласних слідчих (розшукових) дій так, як не врахував, що їх складено з порушенням 2 місячного строку, який відведено слідчим суддею на проведення таких заходів, та без доручення слідчого оперуповноваженим поліції; всі протоколи негласних слідчих (розшукових) дій є недопустимим доказом, так у деяких з них зафіксовано приватне спілкування захисника із обвинуваченим ОСОБА_11 щодо іншого кримінального провадження, тобто вони отримані з грубим порушенням закону.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 зазначає про неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, внаслідок чого просить вирок ІНФОРМАЦІЯ_13 від 17.12.2021 скасувати, а провадження стосовно нього закрити.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_11 зазначає що судом безпідставно залишено без задоволення клопотання відвід прокурору 18.10.2021 та 16.12.2021, так як у нього з прокурором виникали сварки, що вже несе під собою особистий емоційний підтекст; суд не врахував факт тиску поліції на потерплих ОСОБА_31 і свідка ОСОБА_32 ; суд хоча і констатував факти описок у документах, наданих стороною обвинувачення, проте правильно не оцінив їх кількість і системність, зокрема у протоколах впізнання по фотографіям із свідком ОСОБА_33 щодо місця складання впізнання, та невідповідності витягу з ЄРДР від 17.04.2018 з номером кримінального провадження, у якому надано дозвіл слідчому на тимчасовий доступ до документів; суд безпідставно взяв показання потерпілого ОСОБА_24 зі слідчого експерименту, не допитавши його безпосередньо, а також не звернув увагу на відвертість показань свідка ОСОБА_34 про потерпілого в гіпсі; судом не надано оцінку об`єктивності показань потерпілих щодо вимагання і передачі коштів в контексті того, що жодним із них не було заявлено цивільні позови, а також враховано лише негативні характеристики щодо нього.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора на підтримку своєї апеляційної скарги, обвинувачених та їх захисників на підтримку апеляційних скарг сторони захисту, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_12 за ч.2 ст. 189, ч.3 ст.189 КК України ; ОСОБА_10 за ч.2 ст.189, ч.3 ст.189, ч.1 ст.263, КК України; ОСОБА_11 за ч.2 ст. 189, ч.3 ст.189 КК України підтверджуються зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту щодо істотного порушення норм КПК України під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження та відсутність достатніх, належних та допустимих доказів вчинення злочину ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Так, в апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_12 вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На підтвердження своїх доводів щодо неповноти судового розгляду зазначає про те, що по епізодам вимагання у потерпілого ОСОБА_17 , ОСОБА_26 та ОСОБА_24 судом першої інстанції не допитано: в якості свідків понятих, які були присутні під час впізнання ОСОБА_17 обвинувачених по фотографіям, та дівчину ОСОБА_10 - ОСОБА_25 , яка могла б вказати на наявність цивільно-правових зобов`язань перед нею через її побиття ОСОБА_26 ; а також не допитано в суді безпосередньо потерпілих ОСОБА_24 і ОСОБА_27 , чим було порушено право сторони захисту на допит останнього у суді.

Проте судом першої інстанції за наслідками досліджених доказів по епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_17 було взято до уваги, крім іншого, його безпосередні показання 25.07.2019 у суді, згідно яких потерпілий стверджувально вказав на ОСОБА_12 як на особу, яка разом з іншими вчинила стосовно нього злочин та за яких обставин, підтвердив надані ним показання під час проведення слідчих дій, зокрема і впізнання 14.11.2018 за фотографіями ОСОБА_12 , про що зазначено у вироку. Обґрунтованих підстав для виклику і допиту в якості свідків осіб, які були понятими під час впізнання, у суді першої інстанції сторонами кримінального провадження не було наведено. Крім того, в апеляційній скарзі захисник не клопотала про їх допит у суді апеляційної інстанції з метою усунення неповноти судового розгляду.

Також, судом першої інстанції взято до уваги те, що незважаючи на неодноразові виклики свідок обвинувачення ОСОБА_25 не прибула до суду для її допиту, і прокурор, з метою не допущення порушення розумних строків судового розгляду, змушений був 07.04.2021 відмовитися від вказаного свідка та перейти до надання суду документів та речових доказів. Водночас, сторона захисту не наполягала на її допиті. В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 не ставить питання про допит ОСОБА_25 в суді апеляційної інстанції з метою усунення неповноти судового розгляду. Крім того, враховуючи показання 29.05.2020 потерпілого ОСОБА_26 у суді про обставини вчиненого стосовно нього кримінального правопорушення, зокрема і невизнання вимог від обвинувачених у частині озвучених останніми сум так званого «боргу» як законних, показання ОСОБА_25 не зможуть істотно вплинути на висновок про правильність кваліфікації дій ОСОБА_12 та інших за ст. 189 КК України.

Судом першої інстанції під час судового розгляду вжито вичерпних заходів для виклику і безпосереднього допиту потерпілих ОСОБА_24 і ОСОБА_27 . Проте місцезнаходження потерпілого ОСОБА_24 на той час не було встановлено, а ОСОБА_27 для допиту не з`явився. Наразі місце перебування ОСОБА_24 невідоме, а ОСОБА_27 ІНФОРМАЦІЯ_15 помер.

На обґрунтування своїх доводів щодо невідповідності висновків СУДУ фактичним обставинам кримінального провадження захисник ОСОБА_9 вказала те, що по епізодам вимагання у потерпілих ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_27 і ОСОБА_26 суд критично не віднісся до показань свідків, які були близькими і родичами потерпілих. Крім того, зазначила, що по епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_26 суд послався на протокол про прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.05.2018 (як зазначено у вироку), хоча зі змісту заяви від потерпілого повідомляється про події 29.05.2018, які ще не настали.

Проте судом першої інстанції по зазначеним епізодам при обґрунтуванні доведеності вини обвинувачених враховано не тільки показання свідків, частина з яких дійсно є близькими потерпілих, а й досліджені безпосередньо показання інших свідків, документи та речові докази, які у своїй сукупності не входять у протиріччя між собою, про що зазначено у вироку.

Щодо невідповідності зазначеної у вироку від 17.12.2021 дати протоколу про прийняття заяви від ОСОБА_26 про кримінальне правопорушення, то у даному випадку має місце явна описка, так як згідно дослідженого у суді вказаного протоколу, який знаходиться у матеріалах кримінального провадження, у ньому на першому і останньому аркуші зазначено дату 31.05.2018. Згідно вироку саме 31.05.2018 ОСОБА_26 вручена пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки та проведено за його участю впізнання по фотографіям.

На обґрунтування своїх доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону захисник ОСОБА_9 вказала на те, що судом вирок було проголошено 17.12.2021 у відсутності обвинуваченого ОСОБА_12 .

Проте згідно матеріалів провадження, саме обвинувачені, зокрема і ОСОБА_12 , були ініціаторами ситуації, коли суд першої інстанції змушений був проголосити вирок за відсутності останніх. Водночас судом згідно вимог КПК України направлено вирок для вручення обвинуваченим, чим права останніх, зокрема на своєчасне апеляційне оскарження, не порушено.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_12 вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

На обґрунтування викладеного зазначив, що всі докази отримано з порушенням вимог КПК України, зокрема через відхилення судом клопотань про недопустимість доказів та про відвід прокурору.

Проте згідно матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції обґрунтовано, з посиланням на норми КПК України зроблено судження щодо відмови у задоволенні клопотань про відвід прокурора, про що було винесено відповідні ухвали. Клопотання про недопустимість доказів судом розглянуто у нарадчій кімнаті, за результатами чого 17.12.2021 ухвалено вирок, у мотивувальній частині якого обґрунтовано зазначено докази на підтвердження встановлених судом обставин та надано оцінку всім клопотанням сторони захисту.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_11 вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а саме: висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки, у судовому рішенні не зазначено, чому суд взяв до уваги одні докази і відкинув інші, висновки суду, викладені у судовому рішенні, містять істотні суперечності

Проте, згідно мотивувальної частини вироку від 17.12.2021 ІНФОРМАЦІЯ_16 правильно надано оцінку таким твердженням захисника.

Зокрема взято до уваги те, що прокурор 28.03.2019, тобто ще на стадії завершення досудового розслідування, звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_14 з клопотанням про розсекречення ухвал про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій. У зв`язку з відмовою (відповідь досліджено в суді і долучено до матеріалів кримінального провадження) прокурор повторно звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_14 , після чого такі ухвали було розсекречено та відкрито стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України уже під час судового розгляду. Допустимість таких ухвал не суперечить і узгоджується із правовими висновками, зробленими Верховним Судом 16.09.2019 по справі №640/6847/15-к, так як прокурором вжито необхідних та своєчасних заходів, спрямованих на їх розсекречення. Крім того, протоколи про проведення негласних слідчих (розшукових) дій є допустимим доказом, так як зафіксовані у них дії проведено у межах наданого судом 2 місячного строку.

Протоколи складено уповноваженими оперативними працівниками поліції за дорученнями слідчого, що підтверджується, зокрема, змістом самих протоколів. Також правильно зроблено висновок про те, що негласні слідчі (розшукові) дії проводилися саме стосовно обвинувачених, зокрема щодо дій Краснощока (розшукові заходи), його адвоката, а їх результати, які стосувалися іншої особи, а не цього кримінального провадження, не були використані проти захисника.

Крім того, захисник на підтвердження своїх доводів вказував, що постанови про призначення груп прокурорів у цьому кримінальному провадженні підписані заступником керівника відповідного органу прокуратури, а тому всі докази, зібрані під процесуальним керівництвом таких прокурорів у кримінальному провадженні, не можуть бути визнані допустимими.

Проте суд правомірно відхилив такі твердження сторони захисту, визнавши їх безпідставними, оскільки відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 3 КПК України керівниками органів прокуратури, крім керівників обласних та окружних прокуратур, є їх перші заступники та заступники, які діють у межах своїх повноважень.

При цьому висновки Верховного Суду у справах № 522/11807/18 від 03.03.2021 та № 754/7061/15 від 22.02.2021 не можуть бути застосовані в даному випадку, оскільки постанови про створення груп прокурорів на стадії досудового розслідування наявні та всі вони підписані відповідним керівником.

Твердження захисника щодо проведення обшуків у вказаному кримінальному провадженні лише оперативними працівниками не є обґрунтованими та спростовуються змістом протоколів обшуків та дослідженими додатками до них.

Крім того, залучення до проведення обшуків оперативних працівників (навіть без письмового доручення) не є порушенням КПК України, на що звернув увагу Верховний Суд у своєму рішенні у справі № 758/5719/16-к від 16.02.2022.

Щодо епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_15 судом правомірно взято до уваги як допустимі результати проведених негласних слідчих (розшукових) дій, враховуючи вищезазначені обґрунтування. При цьому зі змісту досліджених дій, доказів та показань потерпілого в суді видно, що дії останнього не носили провокативного характеру. Показання допитаного в суді свідка ОСОБА_35 не суперечать показанням потерпілого та стосуються лише обставин, які передували вчиненню злочину.

Захисник зазначав, що по епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_24 судом не допитано, підроблена медична документація ІНФОРМАЦІЯ_17 , в журналі реєстрації нещасних випадків невиробничого характеру вказано звернення ОСОБА_24 за медичною допомогою 13.10.2018; згідно з висновком судово-медичного експерта № 171 від 14.03.2019 щодо проведення дослідження отримання тілесних ушкоджень за участю ОСОБА_36 , який не є експертом у справі ОСОБА_24 , допит потерпілого брав участь, надано оцінку показанням ОСОБА_24 .

Проте під час судового розгляду судом вжито вичерпних заходів для виклику і безпосереднього допиту потерпілого ОСОБА_24 , місцезнаходження якого не було встановлено. Наразі місце перебування ОСОБА_24 невідоме. На неодноразові виклики свідок обвинувачення ОСОБА_25 також не прибула до суду для її допиту. Питання про їх допит в суді апеляційної інстанції захисник не ставить.

Судом при обґрунтуванні винності обвинувачених до вчинення вимагання у потерпілого ОСОБА_24 , крім іншого, взято до уваги відповідь із ІНФОРМАЦІЯ_17 №1779 від 19.12.2017, Журнал за період із квітня по липень 2018 року про те, що 30.05.2018 до них звертався ОСОБА_37 з приводу отриманих 29.05.2018 тілесних ушкоджень, а також документи вказаного медичного закладу про його повторне звернення 13.10.2018, про що зазначено у мотивувальній частині вироку та дослідженій у суді судово- медичній експертизі №171 від 14.03.2019. Тому, твердження захисника щодо наявності звернення потерпілого ОСОБА_38 до вказаного медичного закладу лише у жовтні 2018 року є необ`єктивною.

Також, суд правильно зробив висновок щодо допустимості висновку судово-медичного експерта №171 від 14.03.2019, так як його надав судово- медичний експерт ОСОБА_39 , а ОСОБА_36 у вказаному документі зазначений як лікар-рентгенолог а не судово-медичний експерт.

По епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_26 захисник звертає увагу на те, що вказаний потерпілий у суді давав необ`єктивні показання так як читав їх з листочка, який надав прокурор, винність обвинувачених доводиться лише показаннями родичів, а гроші на вимогу потерпілий так і не передав.

Проте суд правильно взяв до уваги як допустимі показання потерпілого ОСОБА_26 , так як останній добровільно підтвердив обставини вчинення стосовно нього злочину, а користуватися своїми записами та робити копії матеріалів кримінального провадження є правом потерпілого, передбаченим КПК України. Показання свідків та інших доказів за даним епізодом не входять у протиріччя між собою. Крім того, не надання потерпілим грошових коштів не є підставою для невизнання факту вимагання, так як для кваліфікації за ст. 189 КК України достатньо самої незаконної вимоги.

Також, суд при обґрунтуванні підтвердження факту вимагання стосовно ОСОБА_31 врахував отримані безпосередньо в суді показання потерпілого та свідка ОСОБА_32 і не посилався на них.

По епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_17 , крім показань його рідних, суд взяв до уваги й інші докази, які не входять у протиріччя між собою. Крім того, у суду не виникало сумнівів у правдивості показань свідків, так як, зокрема через механізм вчинення обвинуваченими вимагання стосовно інших потерпілих. У суді обвинувачені відмовилися взагалі давати показання, не повідомили можливих їх алібі.

Суд також належним чином обґрунтував чому він не визнав суттєвими протиріччя щодо місця складання протоколів слідчих дій за участю ОСОБА_40 та визнав такі розбіжності як описку, про що вказав у мотивувальній частині вироку.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_11 вказує на неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

Проте згідно матеріалів кримінального провадження судом першої інстанції обґрунтовано, з посиланням на норми КПК України зроблено судження щодо відмови у задоволенні клопотань про відвід прокурора, про що було винесено відповідні ухвали.

Також, при обґрунтуванні підтвердження факту вимагання стосовно ОСОБА_31 , суд врахував отримані в суді показання потерпілого та свідка ОСОБА_32 і не посилався на них.

Суд також належним чином обґрунтував чому він не визнав суттєвими протиріччя щодо місця складання протоколів слідчих дій за участю ОСОБА_40 та визнав такі розбіжності як описку, про що вказав у мотивувальній частині вироку (16 аркуш).

При обґрунтуванні винності обвинувачених по епізоду вимагання у потерпілого ОСОБА_24 суд взяв до уваги, крім іншого, показання потерпілого ОСОБА_24 під час проведення слідчого експерименту, так як це не протирічить вимогам КПК України та правовій позиції Верховного Суду, викладеній у рішенні по справі № 740/3597/17 від 14.09.2020 щодо допустимості як самостійного процесуального джерела доказу для встановлення обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, протоколу слідчого експерименту.

Об`єктивність показань свідка ОСОБА_34 судом не поставлено під сумнів, так як вони узгоджуються із дослідженими у суді іншими матеріалами кримінального провадження, зокрема відповіддю із ІНФОРМАЦІЯ_17 №1779 від 19.12.2017, Журналом за період із квітні по липень

2018 року про те, що 30.05.2018 до них звертався ОСОБА_37 з приводу отриманих тілесних ушкоджень, а також документами вказаного медичного закладу про його повторне звернення 13.10.2018.

Також, відсутність у кримінальному провадженні цивільних позовів від потерпілих не може свідчити про відсутність події злочину щодо вимагання, так як потерпілі можуть заявити цивільні позови і після вступу вироку в законну силу. Тому, суд правильно не взяв до уваги відсутність позовів від потерпілих як доказ відсутності події вимагання.

Крім того, суд вивчив всі характеристики стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 і оцінив їх з врахуванням інших матеріалів справи та його поведінки безпосередньо під час судового розгляду.

На обґрунтування доводів щодо неповноти судового розгляду зазначив те, що судом безпідставно відмовлено у допиті ОСОБА_41 , в апеляційній скарзі ставить питання про допит останнього.

Проте наразі допитати ОСОБА_41 не є можливим через його загибель 16.07.2024. Для усунення можливої неповноти судового розгляду стороною обвинувачення надано суду апеляційної інстанції для дослідження і врахування копію вироку ІНФОРМАЦІЯ_12 від 24.05.2022, згідно якого ОСОБА_41 (матеріали стосовно якого було виділено в окреме провадження з кримінального провадження №0000254) вже допитано судом і він підтвердив обставини вчинення разом із ОСОБА_12 , ОСОБА_10 і ОСОБА_11 фактів вимагання грошових коштів у потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , ОСОБА_26 , за що був засуджений. Вказаний вирок вступив в законну силу.

На обґрунтування своїх доводів щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону обвинувачений вказав на те, що судом вирок було проголошено 17.12.2021 у відсутності обвинувачених.

Проте згідно матеріалів провадження, саме обвинувачені, зокрема і ОСОБА_11 , були ініціаторами ситуації, коли суд першої інстанції змушений був проголосити вирок за відсутності останніх. Водночас судом згідно вимог КПК України направлено вирок для вручення обвинуваченим, чим права останніх, зокрема на своєчасне апеляційне оскарження, не порушено.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про необхідність кваліфікації дій ОСОБА_12 за ч.3 ст.27, ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 за ч.2 ст.27, ч.4 ст.189 КК України як вимагання, вчинене організованою групою, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Постанови ІНФОРМАЦІЯ_18 від 19.02.2015 року у справі № 5-38кс14 зроблено правовий висновок за яких обставин злочин (злочини) вважається вчиненим в складі організованої групи, зокрема визначено необхідні структурні елементи, за наявності яких (в разі встановлення їх судом під час дослідження доказів) можна стверджувати про наявність в діях обвинувачених ознак наявності організованої групи.

Крім того, згідно до правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року по справі №484/1134/16-к відомо, що відповідно до ч.3 ст.28 КК України злочин визнається вчиненим організованою групою, якщо в його готуванні та вчиненні брали участь декілька осіб (три і більше), які зорганізувались у стійке об`єднання для вчинення цих злочинів, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на здійснення цього плану, відомого всім учасникам групи.

Визначальною рисою організованої групи є стійкість такого об`єднання. Групу можна визнати стійкою лише за умови, якщо вона є стабільною та згуртованою. Згуртованість групи проявляється у наявності постійних міцних внутрішніх зв`язків між учасниками групи, їх правил поведінки, організатора, чіткого визначення ролі кожного учасника, високого рівня узгодженості дій учасників, єдиного плану, в якому передбачено розподіл функцій учасників групи і який доведено до їх відома. Стабільність групи виявляється у системності та детальній організації функціонування групи, здатності до заміни учасників, прикритті своєї діяльності, як своїми силами, так і за допомогою сторонніх осіб, наявності для функціонування групи фінансових та інших матеріальних засобів.

Хоча обвинувачені ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 не були офіційно працевлаштованими та вчини ряд злочинів пов`язаних із вимаганням коштів у потерпілих суми які вони вимагали з потерпілих та які фактично отримували від них, на думку колегії суддів, не може вважатися таким, що дозволили обвинуваченим збагатитись або стали б для них основним фінансовим джерелом для існування.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції повно й усебічно розглянути провадження, за результатом чого ухвалити законне й обґрунтоване судове рішення, не встановлено.

Отже, подані апеляційні скарги не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_13 , обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та в їх інтересах захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_14 та ОСОБА_9 зашити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука від 17.12.2021 щодо ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою в той самий строк, з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4