Справа № 304/1256/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/129/25 за апеляційною скаргою захисника - адвоката ОСОБА_8 , в інтересах ОСОБА_6 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Перечин, Ужгородського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, не одруженого, з освітою 9 класів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого вироком Залізничного районного суду Львівської області від 01.12.2020 за ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, звільнений 13.03.2023 по відбуттю покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2025 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 Кримінального кодексу України та призначено йому основне покарання у вигляді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його фактичного затримання, а саме з 17.05.2023 року з 06 год. 20 хв.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано засудженому ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період із 17.05.2023 року (дати фактичного затримання) до набрання вироком законної сили, виходячи з такого їх співвідношення один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , серія і номер паспорту, ідентифікаційний номер суду невідомі, на користь Держави судові витрати у загальному розмірі 4 302,00 грн. (Чотири тисячі триста дві гривні 00 копійок) за проведення експертиз у цьому кримінальному провадженні.

У відповідності до ч. 4 ст. 174 КПК України скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, вжиті за ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19.05.2023 року у справі № 304/901/23, а саме: арешт, накладений на кофту чорного кольору з написом «Адідас», кросівки червоного кольору з написом «Адідас» та флеш-картку чорно-сірого кольору, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , а також мобільний телефон марки «Самсунг» А10, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження та користування таким майном.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

17.05.2023 близько 03 години 00 хвилин, ОСОБА_6 достовірно знаючи про те, що на території України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України введено воєнний стан, згідно Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, який неодноразово було продовжено, востаннє 19 лютого 2023 року строком на 90 діб, тобто в умовах воєнного стану, перебуваючи по АДРЕСА_1 , діючи з прямим умислом, спрямованим на відкрите заволодіння чужим майном, повторно,з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, проник на огороджену парканом територію будинку АДРЕСА_2 та через незачинені на замок вхідні двері проник до вищевказаного будинку, який належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , де на другому поверсі був помічений донькою останнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та з метою уникнення галасу прикрив своєю рукою рот ОСОБА_10 і запитав, де знаходяться гроші, після чого відкрито заволодів мобільним телефоном марки Samsung Саlаху А10, що знаходився на поверхні тумбочки, розташованої у спальній кімнаті даного будинку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 1913,00 гривень.

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

На вказаний вирок суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного йому покарання. Перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 4 ст.186 КК України на ч. 4 ст.185 КК України та за ч.4 ст.185 КК України на ч. 1 ст.162 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст.162 КК України у виді обмеження волі на строк 3 роки.

На підставі ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення за період із 17.05.2023 року (дати фактичного затримання), виходячи з такого їх співвідношення один день попереднього ув`язнення за два дні обмеження волі.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, промову прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час нового судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про вчинення засудженим зазначеного кримінального правопорушення та правильно кваліфікував його дії за ч. 4 ст. 186 КК. При цьому всім наявним доказам, в тому числі показанням засудженого, суд відповідно до вимог КПК дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Тому висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_6 за ч. 4 ст. 186 КК України ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах і підтверджений доказами, які належно досліджені та оцінені судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України: на показаннях обвинуваченого, свідків.

Крім показаньобвинуваченого та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні письмових доказів, зокрема:

- витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000138 від 17.05.2023 року, з яких вбачається, що 17.05.2023 року о 07:19:12 до реєстру були внесені відомості за заявою ОСОБА_11 про кримінальне правопорушення із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 4 ст. 186 КК України із наступним викладом обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: 17.05.2023 року близько 03 год. гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , проник через незачинені двері чорного входу в будинок АДРЕСА_2 , де піднявшись в кімнату другого поверху вище вказаного будинку в присутності малолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_12 відкрито заволодів мобільним телефоном марки Самсунг А10, який належить малолітній ОСОБА_10 , після чого зник з будинку в невідомому напрямку.

-Доручення про проведення досудового розслідування від 17.05.2023 року старшому слідчому СВ відділення поліції № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_13

- постанова від 17.05.2023 року про створення групи слідчих;

- постанова від 17.05.2023 року про призначення групи прокурорів та старшого прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні;

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2023 року, з якого вбачається, що із усною заявою про вчинення злочину звернулась ОСОБА_11 , яка повідомила, що 17.05.2023 року приблизно о 03 годині 30 хвилин невідома особа проникла до будинку АДРЕСА_2 , звідки відкрито викрала мобільний телефон марки Samsung Саlаху А10 чорного кольору, який належить її малолітній дочці ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Дана особа була чоловічої статі, на зріст 150-170см., одягнутий в темний одяг, на рукавах були вставки у виді смужок білого кольору вздовж рукавів. Віком до 30 років, розмовляв на ромському акценті.

- заява від 17.05.2023 року, згідно якої ОСОБА_11 надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

протоколу огляду місця події від 17.05.2023 року з ілюстративною таблицею до нього, згідно якого був проведений огляд будинку АДРЕСА_2 та при огляді прилеглої до будинку території, на відстані 6 метрів від будинку, в траві виявлено мобільний телефон чорного кольору марки Samsung Саlаху А10. Крім того під час огляду виявлено сліди папілярних ліній на плойці, на мобільному телефоні. Зроблені змиви з дверних ручок. Виявлено два фрагменти слідів низу взуття.

- заява ОСОБА_6 від 17.05.2023 року за якою, він добровільно видав працівникам поліції светр чорного кольору з маркуванням «Адідас», кросівки червоного кольору з маркуванням «Адідас» та флеш-карту чорного кольору;

- протоколу огляду від 17.05.2023 року із фото таблицею до нього, з якого вбачається, що був проведений огляд кофти (светру) спортивної, виданої ОСОБА_6 та встановлено, що кофта чорного кольору, на рукавах є написи та полоси білого кольору.

- заява від 17.05.2023 року про залучення до провадження як потерпілого від ОСОБА_9 .

- висновок експерта Закарпатського науково дослідного експертно криміналістичного центру від 23.05.2023 року № СЕ-19/107-23/4965-Д, згідно якого: сліди пальців рук на відрізках клейкої стрічки «скотч» №1, №2, №3, №4, №5 (отримані в ході огляду будинку АДРЕСА_2 ) придатні для ідентифікації та залишені ОСОБА_6

- висновок експерта Закарпатського науково дослідного експертно криміналістичного центру від 23.05.2023 року №СЕ-19/107-23/4962-ТВ, згідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки Samsung Саlаху А10 (SM-A105F) 2/32 Гб чорного кольору станом цін на 17.05.2023 року становить 1913,00 гривень.

- заява від 17.05.2023 року, згідно якої ОСОБА_14 надала дозвіл працівникам поліції на проведення огляду належного їй будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

- протокол проведення слідчого експерименту від 17.05.2023 року, з якого вбачається, що ОСОБА_6 в ході слідчої дії показав на місці, як він проник в будинок АДРЕСА_2 , вказав на місце де знаходився мобільний телефон, який він викрав, показав де на ліжку спали малолітні свідки, та як він покинув будинок. Також ОСОБА_6 показав місце на узбіччі дороги, куди він викинув викрадений мобільний телефон.

- протокол від 17.05.2023 року затримання ОСОБА_6 17.05.2023 року о 06 год. 20 хв. та ухвала слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 18.05.2023 року у справі № 304/901/23 про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

- клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно від 17.05.2023 року, постанова про визнання речовим доказом від 17.05.2023 року та ухвала слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19.05.2023 року у справі № 304/901/23 про накладення арешту кофту чорного кольору з написом «Адідас», кросівки червоного кольору з написом «Адідас» та флеш-картку чорно-сірого кольору, що належать ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканцю АДРЕСА_1 , а також мобільний телефон марки «Самсунг» А10, що належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканцю АДРЕСА_2 , із забороною розпорядження та користування таким майном.

- заява від 31.05.2023 року потерпілого ОСОБА_9 про повернення йому мобільного телефону, протокол передачі речових доказів на відповідальне зберігання від 31.05.2023 року, розписка потерпілого ОСОБА_9 від 31.05.2023 року про отримання телефону на відповідальне зберігання;

- квитанція № 460/23 про отримання доказів на зберігання.

З наданого суду Висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських, що знижують увагу та швидкість реакції від 17.05.2023 року № 1158 (а.с. 201, т. 2) вбачається, що ОСОБА_6 17.05.2023 року о 19 год. 30 хв. був тверезий.

Щодо доводів сторони захисту, що вчинене обвинуваченим ОСОБА_6 діяння кримінальне правопорушення, необхідно кваліфікувати за ч. 4 ст.185 КК України, то колегія суддів констатує наступне.

Згідно з диспозицією ст. 185 КК з об`єктивної сторони крадіжка це таємне викрадення чужого майна, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб, які спроможні усвідомлювати факт викрадення.

Таємність як спосіб вчинення крадіжки, традиційно характеризується за допомогою двох критеріїв об`єктивного та суб`єктивного. Перший стосується зовнішньої обстановки вчиненого викрадення вважається таємним, коли заволодіння майном відбувається:

за відсутності будь-яких осіб власників, очевидців, осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно;

у присутності інших осіб, у т.ч. власників і осіб, у володінні чи під охороною яких знаходиться майно, але непомітно для них;

у присутності інших осіб, які у зв`язку з фізичними чи психічними особливостями (малолітній вік, психічна хвороба, стан сп`яніння, перебування у стані гіпнозу тощо) були нездатні дати належну правову оцінку заволодінню майном;

у присутності інших осіб, на потурання з боку яких винний розраховує з тих чи інших підстав;

у присутності інших осіб, які переконані у правомірності дій винного.

Суб`єктивний критерій таємності як способу крадіжки означає прагнення винного діяти непоміченим з боку інших осіб, таким чином, щоб не зустріти будь-якого опору.

Суб`єктивний критерій вважається визначальним при вирішенні питання про таємність чи відкритість викрадення чужого майна.

Натомість, на відміну від крадіжки, грабіж (ст. 186 КК) за способом його вчинення - це не таємне, а відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. При грабежі винний прагне діяти відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб. При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів для того, щоб покласти край викраденню. Останнє при грабежі вчинюється заздалегідь очевидно, помітно для інших осіб, така відкритість підвищує (порівняно з крадіжкою) суспільну небезпеку викрадення.

Як зазначив Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 14 травня 2019 року у справі № 569/3671/17 (провадження № 51-852км19) для відмежування крадіжки від грабіжу слід виходити зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій. Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, кваліфікуються як грабіж.

У цій справі неповнолітні свідки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , повідомили суду, що факт викрадення телефону вони не бачили, проте прокинулися від того, що «…якийсь незнайомий чоловік питав де знаходяться гроші. Вона відповіла чоловіку, що гроші у тата. Після, цей незнайомий чоловік просив їх з сестрою присягнутися, що вони нікому нічого не розкажуть…», тобто вони повністю усвідомлювали протиправний характер дій обвинуваченого ОСОБА_6 , який, у свою чергу, усвідомлював, що його дії помічені й оцінюються як викрадення, проте продовжував крадіжку телефону і шукати гроші задля їх викрадення.

При цьому важливим є той факт, що грабіж вважається закінченим злочином з моменту заволодіння майном. Таким моментом визнається поява у злочинця реальної початкової можливості розпорядитися вилученим майном (винести, передати іншим особам тощо). Якщо особа, котра протиправно заволоділа майном, такої реальної можливості не мала, її дії слід розглядати як замах на грабіж. (постанова ККС ВС від 15.11.2018 року у справі № 335/1893/16-к (провадження № 51-437км18).

Обвинувачений ОСОБА_6 у своїх показав зазначив, що він викрав телефон, потім вийшов із приміщення і сховав його, тобто моментом закінчення грабіжу, у даному випадку слід вважати момент коли він вийшов та розпорядився цим майном телефоном, тобто сховав його.

Зазначений факт безпосередньо впливає на кваліфікацію кримінального правопорушення саме за ч. 4 ст. 186 КК України як грабіжу, а не крадіжки за ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки викрадення телефону по суті ще не було закінчене на момент виявлення неповнолітніми свідками обвинуваченого ОСОБА_6 .

При цьому для кваліфікації не має значення той факт чи вживали неповнолітні потерпілі заходів для того, щоб покласти край викраденню, оскільки вони були налякані, проте чітко розуміли, що це був крадій, який відшукував ще і інші цінності.

В даному випадку ОСОБА_15 проник до кімнати будинку з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого майна, однак в цей момент прокинулись діти, в яких він питав де гроші, тобто був ними помічений та залишаючи кімнату викрав телефон.

Також, суд враховує, що ОСОБА_15 проник до кімнати будинку вночі, в кімнаті було темно, під час розмови з неповнолітніми дітьми наказав, щоб вони нікому не говорили про нього, поклялись, діти були налякані такою поведінкою обвинуваченого. Діти (свідки) усвідомлювали та знали, що телефон був звечора на підлозі у них в кімнаті, до кімнати ніхто не заходив, крім обвинуваченого ОСОБА_16 , коли він виходив і забирав телефон не помітили лише тому, що в кімнаті було темно, але відразу як він пішов свідок ОСОБА_10 помітила, що телефону немає, так як хотіла подивитись котра година, тобто одразу помітила факт викрадення телефону саме обвинуваченим.

Окрім того, подія відбувалась в одному приміщенні (спальня кімната будинку), де крім свідків та обвинуваченого ОСОБА_16 нікого не було, останній питав де гроші, в пошуках майна яке можна було викрасти обійшов кімнату світячи ліхтариком, бачив на підлозі телефон, наказав дітям нікому про нього не говорити та поклястися, що вони й зробили, сказав щоб спали далі, чим відволік їх і у невеликий проміжок часу викрав телефон. Відтак, наявний суб`єктивний критерій розмежування грабежу та крадіжки усвідомлення винною особою того, що протиправне заволодіння майном відбувається відкрито (в присутності інших осіб).

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, колегія суддів приходить до висновку проте, що такі ґрунтуються на сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Діяння ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене не кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміні вироку в цій частині за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

При призначенні ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у повній мірі врахував характер та тяжкість вчиненого ним злочину, форму вини, спосіб вчинення злочину, стадію злочину, конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, відношення обвинуваченого до скоєного, його особу.

Враховуючи встановлене та конкретні обставини кримінального провадження, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України у вигляді на 7 (сім) років позбавлення волі, у повній мірі відповідає загальним засадам призначення покарання та його меті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 покарання у повній мірі відповідає вимогам закону, і таке буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено підстав, передбачених ст. 409 КПК України, для скасування вироку суду та постановлення нового, а тому подана апеляційна скарга захисника обвинуваченого є необгрунтованою, а покарання судом першої інстанції призначене без порушень кримінального та кримінального процесуального закону.

З врахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2025 року без змін.

Керуючись ст.ст. 399, 405, 407, 474 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21 січня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді