Провадження № 1-кп/185/1508/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглядаючи в період воєнного стану у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

захисника адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

30 вересня 2025 року в провадження Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов зазначений обвинувальний акт.

Ухвалою суду від 30.09.2025 року по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання, викликані сторони кримінального провадження, потерпіла. В підготовче судове засідання з`явився прокурор, потерпіла, обвинуваченого доставлено конвоєм.

В призначене підготовче судове засідання не з`явилась захисник ОСОБА_7 . За її клопотанням 10.12.2025 року судом було вирішено питання про участь захисника ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні 11.12.2025 року о 13.00 годині дистанційно з власних засобів. Разом з тим захисник ОСОБА_7 на момент проведення підготовчого судового засідання не змогла забезпечити сталий зв`язок та прийняти участь в підготовчому судовому засіданні дистанційно.

09.12.2025 року на адресу суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у виді тримання під вартою.

Ухвалою суду від 11.12.2025 року на окрему процесуальну дію для вирішення питання щодо запобіжного заходу та здійснення захисту обвинуваченого було призначено захисника.

Прокурор 09.12.2025 року через «Електронний суд» та 09.12.2025 року до канцелярії суду подав письмові клопотання про продовження застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки строк дії його завершується та немає можливості розглянути провадження по суті. Підстав для звільнення обвинуваченого з під варти немає. Ризики, передбачені ст.177 КПК України, що були враховані при обрані та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу не відпали: останньому пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину, під загрозою можливого покарання обвинувачений може переховуватись від суду, знаходячись на свободі може перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілу та свідків, є ризик вчинення обвинуваченим нового кримінального правопорушення. Інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 10.12.2025 року через «Електронний суд» надіслала письмові заперечення, в яких зазначила, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підзахисному у виді тримання під вартою не відповідає вимогам ст.184 КПК України. Прокурором формально зазначено перелік ризиків, передбачених ст.177 КПК України, проте жодного доказу, який би підтверджував наявність хоча би одного ризику не наведено. Прокурором не додано копій матеріалів чи інших належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів. Прокурор не обґрунтував в клопотанні можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу стосовно обвинуваченого. Крім того, прокурором в клопотанні вказаний інший номер судової справи, ніж реальний. В тексті клопотання прокурором згадується ухвала слідчого судді від 22.09.2025 року, якою продовжено запобіжний захід ОСОБА_3 строком до 25 жовтня 2025 року, а посилання на процесуальний документ, на підставі якого підзахисний утримується під вартою, - відсутнє. В клопотанні також відсутні посилання на час, з якого має бути продовжений даний запобіжний захід та до якого часу він повинен діяти. Тому просила змінити запобіжний захід на домашній арешт підзахисному за адресою: АДРЕСА_1 , - із застосуванням електронного засобу контролю.

Прокурор в судовому засіданні підтримав своє клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Категорично заперечував проти клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт за адресою в м.Першотравенськ. Захисником не надано документів на підтвердження того, що це за житло, та хто буде утримувати обвинуваченого в разі перебування під домашнім арештом за вказаною адресою. Ризики, на які він посилається, є актуальними. Так під час перебування суду в нарадчій кімнаті обвинувачений став впливати на потерпілу, що може підтвердити остання.

Потерпіла підтримала клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому, заперечувала проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт. Підтвердила, що обвинувачений за вказаною захисником адресою в м.Першотравенськ не проживав на час подій, а знаходився в м.Павлограді. Дійсно обвинувачений став виправдовуватись, що не брав телефону її сина під час бійки, тим самим підтвердив свою присутність.

Обвинувачений та захисник ОСОБА_6 заперечували проти продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, просили його змінити на домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Захисник ОСОБА_6 підтримав заперечення захисника ОСОБА_7 , також вказав на недоведеність ризиків прокурором.

Заслухавши сторони кримінального провадження, потерпілу, дослідивши дані обвинувального акту, клопотань та заперечень сторін, суд встановив наступне:

Стаття 315 КПК України передбачає, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22.10.2025 року строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 був продовжений до 20.12.2025 року.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним спробам.

На виконання вказаних вимог Закону судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, покарання, у разі доведеності вини останнього, передбачено у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна. Тобто зазначений прокурором ризик про можливість переховування обвинуваченого від суду продовжує існувати, оскільки під загрозою можливого покарання обвинувачений може ухилитись від правосуддя.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування». Ця обставина, у свою чергу, може зашкодити вирішенню завдань кримінального судочинства.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, суд враховує введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Судове слідство за даним кримінальним провадженням ще не розпочалось, проводиться підготовче судове засідання. Заявлений прокурором ризик ймовірних перешкод кримінальному провадженню з боку обвинуваченого у разі зміни запобіжного заходу продовжує існувати, оскільки після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних потерпілої, свідків, експертів, - існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинуваченого на вказаних учасників кримінального провадження, які ще судом не допитані.

Наявність непогашених судимостей у обвинуваченого ОСОБА_3 , зокрема за вчинення корисливих злочинів, підтверджують ймовірність схильності обвинуваченого до вчинення іншого кримінального правопорушення. Обвинувачений раніше судимий, відбував реальне покарання та був звільнений 21.10.2024 року від відбуття покарання і, виходячи з обвинувального акту, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч.4 ст.187 КК України, який відбувся через 9 місяців після звільнення.

Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не доведені.

Всі обставини, досліджені в ході судового засідання, у сукупності не дають достатніх підстав про зміну запобіжного заходу обвинуваченому з тримання під вартою на інший, більш м`який.

Враховуючи вищенаведене, вислухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що прокурором доведено, що обвинувачений представляє ризики рецидиву та втечі, а зазначені фактичні обставини та дані характеристики його особи суд вважає такими, що не стримуватимуть обвинуваченого ОСОБА_3 від порушення покладених на нього процесуальних обов`язків, спроби перешкоджати кримінальному провадженню, тому є підстави для продовження відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Суд стосовно клопотань захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю за адресою: АДРЕСА_1 , - зазначає наступне. Наявність житла у обвинуваченого не є беззаперечною підставою для зміни запобіжного заходу. За поясненнями обвинуваченого вказане житло належить йому, проживає в цьому помешканні він сам, утримувати його зможуть знайомі. Вказані обставини та дані обвинувального акту вказують на відсутність міцних соціальних зв`язків у обвинуваченого.

Щодо ствердження захисника про відстуність ризиків, визначених в ст.177 КПК України, суд зазначає наступне.

Кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання і оцінці судом на зазначеній стадії кримінального провадження підлягають лише характер, тяжкість та наслідки кримінального правопорушення, а також наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що обвинувачений однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі або формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження суд застосовує стандарт достатності підстав вважати, що обвинувачений може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, суд має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності вчинення ним дій, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи викладене, існування ризиків доведених прокурором, а також оцінюючи сукупність обставин, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 має бути продовжений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 314-316 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження обраного обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» - продовжити терміном на 60 днів, тобто до 08 лютого 2026 року, включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисників про зміну запобіжного заходу відмовити.

Строк дії ухвали до 08.02.2026 року, включно.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому, захисникам, начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань №4» для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1