Справа № 309/1027/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.12.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/483/25 за апеляційною скаргою прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2025 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, працюючого комплектувальником товарів у ФОП ОСОБА_8 , раніше не судимого,

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого та ч.2 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Хустського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.2 ст.307 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації належного йому майна.

На підставі ст. 75 КК України звільнено засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в три роки , не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_7 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ст. 165 КВК України іспитовий строк ОСОБА_7 обчислювати з моменту проголошення вироку, а саме 19 серпня 2025 року.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому ОСОБА_7 залишено у вигляді застави у розмірі 242240 грн. до набрання вироком законної сили.

Вирішено долю речових доказів.

Вирішено питання судових витрат.

Згідно з вироком ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_7 25 листопада 2024 року, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в період часу з 07 год. 00 хв. до 16 год. 10 хв., в місті Хуст Закарпатської області діючи умисно, при невстановлених обставинах, без спеціально передбаченого законодавством України дозволу, всупереч положенням Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою 3,3684 грам, який в подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, шляхом проведення заборонених операцій в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, умисно, незаконно, з метою збуту зберігав при собі за адресою м. Хуст вул. Ярослава Мудрого Закарпатської області до 16 години 10 хвилин 25 листопада 2024 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс», 25 листопада 2024 року о 16 годин 10 хвилин, перебуваючи у м. Хуст по вул. Ярослава Мудрого Закарпатської області, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, ОСОБА_7 незаконно, збув, за грошові кошти у сумі 3500 гривень, при проведенні контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, особі під вигаданим іменем ОСОБА_9 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який, відповідно до висновку експерта №СЕ- 19/107-24/12625-НЗПРАП від 29 листопада 2024 року, в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено - «канабіс» масою 3, 0652 грам.

Окрім цього, ОСОБА_7 , 04 січня 2025 року, у невстановлених досудовим розслідуванням осіб, в період часу з 07 год. 00 хв. до 15 год. 30 хв., в місті Хуст Закарпатської області, діючи умисно, при невстановлених обставинах, без спеціально передбаченого законодавством України дозволу, всупереч положенням Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів» та Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, масою близько 2, 4485 грам, який в подальшому, з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, шляхом проведення заборонених операцій в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, добре усвідомлюючи незаконність своїх дій, умисно, незаконно, з метою збуту зберігав при собі за адресою м. Хуст вул. Ярослава Мудрого Закарпатської області до 15 години 30 хвилин 04 січня 2025 року.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут особливо небезпечного наркотичного засобу «Канабіс», 04 січня 2025 року приблизно о 15 годині 30 хвилин перебуваючи в м. Хуст по вул. Ярослава Мудрого Закарпатської області, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, ОСОБА_7 повторно, незаконно, збув, за грошові кошти у сумі 1500 гривень, при проведенні контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, особі під вигаданим іменем ОСОБА_9 , яка діяла під контролем правоохоронних органів, особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, який, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/107-25/197-НЗПРАП від 14 січня 2025 року, в своєму складі містить особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено - «канабіс» масою 2, 2771 грам.

На вказаний вирок прокурор подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що даний вирок підлягає скасуванню у зв`язку із невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого та через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. При постановлені вироку судом не враховано належним чином ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину вчиненого з корисливих мотивів, під час дії військового стану в Україні, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскаціє всього особистого майна, що свідчить про підвищену суспільну небезпеку ОСОБА_7 , а також про його схильність до нехтування нормами українського законодавства та до скоєння нових кримінальних правопорушень в подальшому.

Просить суд вирок суду скасувати, та постановити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК за кваліфікуючими ознаками незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, та незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів, вчинено повторно.

Призначити міру покарання ОСОБА_7 за ч.2 ст. 307 КК України у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Судове провадження розглядається за відсутності обвинуваченог та його захисника, неявка яких з урахуванням положень ч.4 ст.405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що обвинувачений та його захисник належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від них не надходила заява чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин його неявки.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала апеляційну скаргу, просила вирок скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції у зв`язку з істотними порушеннями КПК України, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що обґрунтованим є судове рішення, якщо воно ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтверджені доказами, оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному й неупередженому дослідженні під час судового розгляду з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку доказів (ч. 3 ст. 370, з урахуванням ст.94 КПК України).

Вмотивованим є судове рішення у якому наведені пояснення (мотиви), чому суд вважає ту або іншу обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи іншу норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи інший правовий наслідок. Вмотивованість судового рішення забезпечується не лише наявністю у ньому мотивувальної частини, а й наведенням у ній оцінки та відповіді на кожен доречний, важливий і вирішальний аргумент сторони судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 закріплено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вказаних вимог закону судом першої інстанції у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не дотримано.

За змістом ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд вправі, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Умовою застосування такого судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчинені за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч.1 ст.91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

За змістом вказаної вище норми закону суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відтак, якщо будь-яка з наведених обставин заперечується учасниками судового провадження, докази мають досліджуватися судом у загальному порядку, а обмеження дослідження доказів, як процедура, передбачена ч.3 ст.349 КПК України, застосована бути не може.

Як визнано практикою Європейського суду з прав людини і про це вказано в рішенні від 15.07.2010 у справі «Олександр Смірнов проти України», органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатись на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або для обґрунтування своїх рішень.

Однак, суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження та постановляючи обвинувальний вирок щодо ОСОБА_7 вказаних вимог Закону не дотримався.

Як вбачається зі змісту вироку, кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 було розглянуто судом без дослідження заявлених учасниками судового провадження доказів в порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, відповідно до якого суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумніву у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Проте, зміст журналу судового засідання від 21.05.2025 та звукозапис технічного носія свідчать про те, що зазначені вимоги кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції дотримані не були, оскільки суд першої інстанції, після виконання дій, передбачених статтею 348 КПК України, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим ОСОБА_7 вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, врахувавши думку учасників процесу, прийняв рішення не досліджувати всі докази у кримінальному провадженні та продовжив розгляд даного кримінального провадження без роз`яснення обвинуваченому ОСОБА_7 положень ч.3 ст.349 КК України, відповідно до яких суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно обвинувачений та інші учасники процесу розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання обвинуваченим вини є добровільним, та не роз`яснив учасникам процесу, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зазначені обставини свідчать про порушення судом першої інстанції принципу безпосередності дослідження доказів, що призвело до порушення права обвинуваченого на захист, а також презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, які передбачені п.п.10,13,16 ст.7 КПК України і є вимогами, що містять загальні засади кримінального провадження, які за своїм змістом та формою повинні бути суворо дотримані.

При викладених вище обставинах колегія суддів вважає, що допущене місцевим судом недотримання встановленої законом процедури судового розгляду щодо обов`язку з`ясувати чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, є істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалений вирок з викладених вище підстав підлягає безумовному скасуванню.

Вказані обставини є грубим порушенням судом першої інстанції права обвинуваченого на захист, оскільки відповідно до статті 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

На думку колегії суддів, допущені судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону є істотними, позаяк судом допущено вибірковий підхід до оцінки доказів, що суперечить як основним завданням кримінального провадження так і його основним загальним засадам, таким як верховенство права, законність та забезпечення змагальності сторін та свободі в наданні ними суду своїх доказів у доведенні перед судом їх переконливості, що обґрунтовано ставить під сумнів законність і справедливість вироку, а також позбавляє апеляційний суд підстав у цій частині визнавати чи не визнавати обґрунтованими доводи обвинувачення.

Відповідно до ст.412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінально процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Апеляційний суд вважає, що недотримання судом першої інстанції вимог ч.3 ст.349 КПК України в даному конкретному випадку є відповідно до ст.412 КПК України істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило повно та всебічно розглянути справу і постановити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому враховуючи, що розгляд провадження судом першої інстанції відбувався за скороченою процедурою, без дослідження доказів, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути допущені місцевим судом порушення, у зв`язку з чим вказані обставини згідно п.3 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про те, що під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч.2 ст.307 КК України, судом першої інстанції допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, що є безумовною підставою для скасування судового рішення та призначення відповідно до ст.415 КПК України нового розгляду у суді першої інстанції.

При новому розгляді кримінального провадження суду першої інстанції необхідно з чітким дотриманням вимог кримінального процесуального закону дослідити всі обставини кримінального провадження, дати відповідну оцінку доказам у їх сукупності та ухвалити судове рішення, яке б відповідало вимогам ст.370 КПК України.

Оскільки підставами для скасування вироку суду є істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, що є підставою для призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, тому колегія суддів позбавлена можливості перевірити доводи апеляційної скарги прокурора щодо необґрунтованості застосування судом першої інстанції положень ст.ст.75,76 КК України, при звільненні обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. Такі доводи підлягають ретельній перевірці та врахуванню при новому розгляді кримінального провадження.

На підставі викладеного, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Хустської окружної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 19 серпня 2025 року відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.307 КК України, скасувати та скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції у іншому складі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню касаційному порядку не підлягає.

Судді