Провадження № 1-кс/643/5440/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальній справі № 643/16268/25 за скаргою ОСОБА_4 на постанову прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 10.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000064 від 10.01.2024.

ВСТАНОВИВ

В провадження слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 розподілена справа № 643/16268/25 за скаргою ОСОБА_4 на постанову прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 від 10.09.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000064 від 10.01.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_3 заявив самовідвід у вказаній кримінальній справі. В обґрунтування зазначив, що в період з 20.01.2015 по 05.10.2018 він працював на різних слідчих посадах у другому слідчому відділі слідчого управління прокуратури Харківської області. У цей період часу він здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001122 від 21.12.2015 за ч. 1 ст. 365 КК України, яке було розпочате за заявою ОСОБА_4 . У рамках вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 неодноразово звертався до слідчих суддів зі скаргами про скасування винесених ним постановою про закриття кримінального провадження, які були задоволені. На думку ОСОБА_4 , під час здійснення досудового розслідування ним допускалась неправомірна бездіяльність та приймалися незаконні рішення, що спричинило йому моральну шкоду. У зв`язку з цим ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до прокуратури Харківської області, третя особа: слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди. Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 28.11.2016, яке Апеляційний суд Харківської області залишив без змін, у задоволенні позову відмовлено. Ураховуючи наведене, з метою забезпечення умов для безстороннього розгляду справи, щоб в очах стороннього спостерігача, а також учасників кримінального провадження, не виникало будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості слідчого судді ОСОБА_3 , ним заявлений самовідвід.

У судове засідання 01.10.2025 ОСОБА_4 не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. У скарзі зазначив, що оскільки за станом здоров`я не може прибути на судове засідання у м. Харків, просить розглянути скаргу за його відсутності.

Інші учасники справи в судове засідання 01.10.2025 також не з`явились.

Ураховуючи наведене, суд розглядає заявлений самовідвід за відсутності вказаних вище осіб.

Перелік підстав, за наявності яких слідчий суддя підлягає відводу (самовідводу), визначений ст. 75, 76 КПК України.

Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положеннями п. 2.5. Бангалорських принципів поведінки суддів передбачено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

У Коментарі до Кодексу суддівської етики зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, відображеної, зокрема, в рішеннях у справі "Фей проти Австрії", "Ветштайн проти Швейцарії", "Пуллар проти Сполученого Королівства", "Білуха проти України", наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 по справі № 277/599/15-к, між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а також може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру»). У деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (рішення у справі «Де Куббер проти Бельгії»).

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.09.2025 ОСОБА_4 подав до Салтівського районного суду міста Харкова скаргу на постанову про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000064, винесену 10.09.2025 прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Зазначена скаргу розподілена в провадження слідчого судді Салтівського районного суду міста Харкова ОСОБА_3 .

Як вбачається з доводів заяви ОСОБА_3 , з урахуванням відносин, які склались між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , розгляд ОСОБА_3 як слідчим суддею скарги ОСОБА_4 може призвести до порушення права останнього на справедливий суд, яке гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, одним із складових якого є право на розгляд справи безстороннім судом. З урахуванням відносин, які склались між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у ОСОБА_4 та інших осіб згідно з доводами заяви можуть виникнути сумніви у здатності слідчого судді ОСОБА_3 незалежно, безсторонньо і неупереджено розглянути його скаргу.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про зловживання ОСОБА_3 правом на самовідвід.

Ураховуючи наведене, з метою забезпечення відсутності будь-яких сумнівів щодо об`єктивності, неупередженості та безсторонності слідчого судді ОСОБА_3 з точки зору ОСОБА_4 та будь-якого стороннього спостерігача, надання додаткових гарантій об`єктивної безсторонності слідчого судді та забезпечення довіри осіб, які беруть участь у справі, до ухваленого в справі судового рішення, вважаю за необхідне задовольнити заявлений слідчим суддею ОСОБА_3 самовідвід.

Керуючись ст. 75, 76, 81, 369-372 КПК України

УХВАЛИВ

Заяву слідчого судді Салтівського районного суду м. Харкова ОСОБА_3 про самовідвід у кримінальній справі № 643/16268/25 задовольнити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали буде проголошений в Салтівського районного суду м. Харкова 03.10.2025 року о 10-00 год.

Суддя ОСОБА_1