ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/1422/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/386/26 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.309 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 на вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000019 від 15.02.2021, -

в с т а н о в и л а :

Вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, розлученого, не працюючого, проживає в АДРЕСА_1 , який раніше був судимим:

- 23.12.2020 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 1, 3 статті 309, частиною 1 статті 317 КК України до 3 років позбавлення волі із застосуванням статті 75 КК України на 1 рік;

- 23.09.2024 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за частиною 2 статті 125 КК України до пробаційного нагляду строком на 2 роки;

- 06.08.2025 Індустріальним районним судом м. Харкова за частиною 3 статті 389, статтею 71 КК України до 3 років обмеження волі, визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого частиною 1 статті 309 КК України.

На підставі частини 5 статті 74 КК України звільнено ОСОБА_8 від покарання за частиною 1 статті 309 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України.

Згідно вироку 15.02.2021 року, точного часу в ході досудового розслідування не було встановлено, ОСОБА_8 , знаходячись на вулиці по провулку Болгарський в м. Харкові, маючи умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, для власного вживання, при невстановлених слідством обставинах незаконно заволодів трьома пігулками метадону, які потім розчинив в одноразовому полімерному стакані з питною водою, помістив вказаний стакан в поліетиленовий пакет та поклав у внутрішню кишеню своєї куртки для власного вживання.

Приблизно о 12 год 00 хв. цього ж дня ОСОБА_8 зайшов до станції метро «Холодна гора» за адресою м. Харків, вул. Полтавський шлях, 148-М, де у вестибюлі працівниками поліції у нього було виявлено та вилучено поліетиленовий пакет з одноразовим полімерним стаканом з його вмістом. Згідно висновку судово-криміналістичної експертизи у полімерному стакані знаходиться речовина, білого кольору масою 1,4065 грамм сухого остатку, яка містить в своєму складі метадон, масою в перерахунку на масу наданої речовини становить 0,0440 грамм, що віднесений до наркотичних засобів, обіг яких обмежено згідно таблиці «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 року №770 із змінами та доповненнями.

Таким чином, ОСОБА_8 всупереч Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів та зловживанню ними» та Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин та їх аналогів та прекурсорів» незаконно придбав та зберігав без мети збуту для власного споживання наркотичний засіб, обіг якого обмежений - «метадон» без мети збуту.

Не погодившись з зазначеним вироком, прокурор подав апеляційну скаргу, яка в подальшому була ним змінена, в якій просить вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року скасувати, з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме, незастосування судом закону, який підлягає застосуванню - частини 2 статті 309 КК України, частини 4 статті 70, статті 71 КК України та застосування закону, який не підлягає застосуванню - пункту 2 частини 1 статті 49, частини 5 статті 74 КК України. Ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України та призначити покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі частини 4 статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання покарань до призначеного покарання частково приєднати відбуте покарання за вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 06.08.2025 та призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі частини 1 статті 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2020 та остаточно призначити покарання у виді 4 років позбавлення волі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор вказує на те, що кримінальне правопорушеня, яке кваліфіковано органом досудового розслідування за частиною 2 статті 309 КК України, мало місце у лютому 2021 року, Законом України № 2617-УШ від 22.11.2018 до КК України було внесені зміни, статтю 309 частину другу викладено в такій редакції: "Ті самі дії, вчинені за попередньою змовою групою осіб чи протягом року після засудження за цією статтею або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах, - караються штрафом від двох тисяч до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років".

Відповідно до частини 1 статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Враховуючи, що кваліфікуючі ознаки кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений статтею 307 КК України, та вчинене повторно на даний час виключені, та за частиною 2 статті 309 КК України в діянні ОСОБА_8 наявна кваліфікуюча ознака, а саме: «вчинене протягом року після засудження за цією статтею», з огляду на наявну у обвинуваченого непогашеної судимості за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.12.2020 за частиною 1 статті 309 КК України, частиною 1 статті 317 КК України, діяння ОСОБА_8 , з урахуванням вказаної кваліфікуючої ознаки, повинні бути кваліфіковані за частиною 2 статті 309 КК України

Вважає, що суд першої інстанції незаконно змінив кваліфікацію кримінального правопорушення, передбаченого статтею 309 КК України, та звільнив ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі пункту 3 частиною 1 статті 49 КК України, частини 5 статті 74 КК України, оскільки кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_8 , передбачене частиною 2 статті 309 КК України, у відповідності до статті 12 КК України, є нетяжким злочином, та для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, у зв`язку із закінченням строків давності, має сплинути не 3 роки, а 5 років, з моменту вчинення кримінального правопорушення.

Прокурор звертає увагу на те, що ОСОБА_8 раніше засуджувався вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23.09.2024 року за частиною 2 статті 125 КК України та вироком Індустріального районного суду м. Харкова від 06.08.2025 року за частиною 3 статті 389, статтею 71 КК України, судимості за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, а отже судом першої інстанції при призначенні покарання, не дотримано вимоги закону України про кримінальну відповідальність, та не застосовано частину 4 статті 70 КК України та частину 1 статті 71 КК України.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, просив вирок суду скасувати та призначити новий судовий розгляд, думку обвинуваченого та захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши оскаржуваний вирок, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до положень частини 3, 4 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Однак дана норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені стаття 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд установити всі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а стаття 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, а саме формулювання обвинувачення викладеного в обвинувальному акті, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 309 КК України, а саме незаконному придбанні та зберіганні наркотичного засобу без мети збуту, вчиненому повторно.

Під час судового розгляду за участі прокурора та захисника, обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро розкаявся та пояснив про обставини його скоєння.

Суд першої інстанції, врахував те, що обставини справи ніким не оспорюються, позиція обвинуваченого є добровільною та істинною, та дійшов висновку про можливість судового розгляду відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України, а саме обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Однак, в супереч вищевказаним вимогам КПК України, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність в діях ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, як повторність, вказавши, що така кваліфікуюча ознака інкримінованого ОСОБА_8 злочину, є помилковою, оскільки не зазначена в диспозиції статті 309 КК України, і без будь якого дослідження доказів, кваліфікував дії ОСОБА_8 за частиною 1 статті 309 КК України та звільнив ОСОБА_8 від покарання за частиною 1 статті 309 КК України на підставі частини 5 статті 74 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, визначених пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України, не роз`яснивши обвинуваченому наслідків застосування вищевказаних положень та не з`ясував його думку.

Враховуючи вищевикладене, реалізуючи та дотримуючись загальних процесуальних засад кримінального провадження, що містяться у главі 2 КПК України, положеннях частини 1 статті 412, пункту 6 частини 1 статті 407, пунктів 1, 3 частини 1 статті 409 КПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, що є підставою для скасування оскаржуваного вироку та призначення нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 415 КПК України, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

При новому судовому розгляді суду першої інстанції належить дотримуватися вимог чинного КПК України, в тому числі норм статті 416 КПК України.

Керуючись статтями 405; пунктом 1 частини 1 статті 407; 418; 419 КПК України, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Індустріального районного суду м. Харкова від 24 вересня 2025 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 - скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: