Справа № 509/6058/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження №0000127 від 23.10.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Великодолинське Овідіопольського району Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , не одруженого, утриманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , у званні «солдат», 13.10.2025 року приблизно о 22:50 год., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , в останнього виник раптовий, прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, діючи умисно, всупереч волі законного власника ОСОБА_4 та всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, якою передбачено право на недоторканість житла чи іншого володіння особи, а саме не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи визначених законом підстав та дійсного або уявного дозволу власника, а діючи з власної ініціативи з особистим інтересом, переслідуючи мету побачити свою доньку в квартирі, шляхом розбиття вікна на балконі вказаної квартири, проник в середину квартири АДРЕСА_4 .

Перебуваючи в приміщенні квартири, на прохання знайомої потерпілої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , обвинувачений ОСОБА_3 відмовився покинути приміщення квартири, тим самим порушивши право ОСОБА_4 , на недоторканість житла.

Крім цього, обвинувачений ОСОБА_3 13.10.2025 року приблизно о 23:00 год., більш точного часу під час досудового розслідування встановити не надалось можливим, перебуваючи у квартирі АДРЕСА_4 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в обвинуваченого ОСОБА_3 виник раптовий прямий умисел, направлений на незаконне проникнення до квартири АДРЕСА_5 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, діючи умисно, всупереч волі законного власника ОСОБА_6 та всупереч вимогам ст. 30 Конституції України, якою передбачено право на недоторканість житла чи іншого володіння особи, а саме не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_3 , не маючи визначених законом підстав та дійсного або уявного дозволу власника, а діючи з власної ініціативи з особистим інтересом, переслідуючи мету побачити свою доньку в квартирі, шляхом розбиття вікна на балконі вказаної квартири, проник в середину квартири АДРЕСА_5 .

Перебуваючи в приміщенні квартири, на прохання потерпілої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , обвинувачений ОСОБА_3 відмовився покинути приміщення квартири, тим самим порушивши право ОСОБА_6 на недоторканість житла.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України як незаконне проникнення до житла.

Частиною 2 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

В обвинувальному акті прокурор Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_7 вважає за доцільне та просить суд, у відповідності до положень ч.1 ст.302 КПК України, розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, яка також підписана захисником обвинуваченого адвокатом ОСОБА_8 , в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального правопорушення він беззастережно визнає, погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами.

Також, у вказаній заяві зазначив, що йому роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про його обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Крім того, в заяві обвинувачений ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_4 надали письмові заяви, в яких просять суд розглядати кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, вважають, що досудовим розслідуванням обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені в повному обсязі та їх не оспорюють.

Також, у вказаних заявах потерпілі зазначили, що їм роз`яснено та зрозуміло зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також про їх обізнаність у тому, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Враховуючи викладене, та те, що обвинувачений ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, його заяву, в якій він зазначає, що не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному порядку без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням заяви потерпілих та клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали справи, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.162 КК України, а саме вчинив протиправні дії, які виразились у незаконному проникненні до житла.

У відповідності до частини 2 ст.382 КПК України у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Органом досудового розслідування встановлено обставини вчинення кримінального правопорушення, які підтверджують обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззастережно визнає, його позиція є добровільною.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту підтверджено факт вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.162 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 1 КК України цей кодекс має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, довкілля, конституційного устрою України від злочинних посягань, забезпечення миру і безпеки людства, а також запобігання злочинам.

Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання обвинуваченому суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, який на момент вчинення кримінальних проступків був військовослужбовцем та проходив військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , не одружений, утриманців не має, раніше не судимий, матеріальної шкоди не завдано, обставину, що пом`якшує покарання, щире каяття, обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено, і дійшов висновку про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання є дійсно необхідним і буде цілком достатнім для виправлення винного і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень відповідно до передбачених статтею 65 КК України загальних засад призначення покарання.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для обрання до набрання вироком законної сили, суд не вбачає.

Керуючись ст. 374, 381-382, 394, 424, 473, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.162 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

Речові докази після набрання вироком суду законної сили:

- DVD-R диск, з написом «Проникнення Пердак 13.10.2025 року Ент. 5А кВ.76.», з відеозаписом моменту проникнення гр. ОСОБА_3 , 1997 р.н., яке відбулося 13.10.2025 року, який зберігається в матеріалах кримінального провадження, - надалі зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий: ОСОБА_1