Провадження № 1-кп/592/1231/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про закінчення підготовчого провадження

і призначення судового розгляду

11 грудня 2025 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря- ОСОБА_2 , прокурора- ОСОБА_3 , потерпілого- ОСОБА_4 , захисника- ОСОБА_5 , обвинуваченого- ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Суми обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000484 від 02.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.189 КК України,

в с т а н о в и в:

До Ковпаківського районного суду м.Суми від прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3 надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №№ 0000484 від 02.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.189 КК України.

Під час підготовчого судового засідання прокурор та потерпілий вважають за можливе призначити судовий розгляд.

Потерпілий клопотань немає, цивільний позов не заявляє.

Прокурор подав клопотання про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_6 строком на 2 місяці, мотивуючи тим, що ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.10.2025 до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 17.12.2025 включно. На даний час ризики, передбачені та встановленні за п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК не зникли і не зменшилися, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину в умовах воєнного стану, за який законом передбачені покарання у вигляді позбавлення волі від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна, усвідомлює невідворотність призначення покарання за вчинення особливе тяжкого злочину, а тому без застосування відносно нього запобіжного заходу ) вигляді цілодобового домашнього арешту зможе переховуватись від суду з метою уникнення такого покарання. Також може незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні,так як ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, в ході якого здійснював погрози застосування насильства в разі не сплати грошових коштів, неодноразово застосовував насильство до потерпілого, що вказує на можливість вчинення обвинуваченим насильства як відносно потерпілого та свідків у кримінальному провадженні. ОСОБА_6 також може незаконно впливати на потерпілого д ОСОБА_4 безпосередньо у зв`язку з тим, що йому відоме його місце проживання, а також опосередковано, оскільки є тренером з боксу, та може залучити до цього інших осіб, в тому числі й неповнолітніх; Може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності пов`язане із спричиненням тілесних ушкоджень, є тренером з боксу та маючи навички прийомів «рукопашного бою», на шлях виправлення не став, може вчиняти нові кримінальні правопорушення. Водночас 14.10.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 304 КК України, щодо втягнення у протиправну злочинну діяльність малолітніх дітей, в результаті чого було завдано побоїв та фізичного болю особі. Зазначене може вказувати на стійку протиправну поведінку ОСОБА_6 та можливість ним вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо, оскільки інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Потерпілий підтримує прокурора та просить залишити обвинуваченому цілодобовий домашній арешт, так як побоюється на своє життя, хоча за весь цей час ніякого спілкування у нього із ОСОБА_6 не було, останній йому не погрожував, не умовляв змінити покази тощо. При цьому були випадки коли до нього додому приходили учні цього тренера, писали негативні записки, плакати, від думає, що це ідея була саме обвинуваченого.

Захисник, якого підтримав обвинувачений ОСОБА_6 просить суд повернути даний акт прокурору, так як в порушення вимог ст. 91 та ст. 291 КПК України, прокурором в обвинувальному акті вказано неповні виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та не зазначено конкретне формулювання обвинувачення.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у вимозі до ОСОБА_4 про передачу грошових коштів в сумі 20000 грн., з погрозою і застосуванням насильства над потерпілим та заволодінні 04.06.2025 грошовими коштами у сумі 1500 грн., 23.07.2025 - грошовими коштами у сумі 1500 грн., належних останньому, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, а саме вимаганні, вчиненому в умовах воєнного стану.

Як убачається зі змісту обвинувального акту ОСОБА_6 передав у платне користування в таксі потерпілому ОСОБА_4 автомобіль зі сплатою 3000 грн. щотижня за користування автомобілем, а 17.02.2025 ОСОБА_6 забрав автомобіль у потерпілого з підстав несплати орендної плати потерпілим.

В обвинувальному акті (арк. 2) зазначено, що потерпілий ОСОБА_4 вживав заходів щодо періодичних виплат ОСОБА_6 грошових коштів та сплатив всю суму заборгованості, однак обвинувальний акт не містить інформації, коли саме потерпілому передано автомобіль у платне користування користування, яким чином здійснювалась реальна виплата заборгованості, в який період, якими сумами, яка була первинна сума заборгованості, за який період вона виникла, та коли вона була сплачена. Тобто досудовим розслідування взагалі не встановлювався факт відсутності боргу, зважаючи на його первинну наявність, а також не встановлено суму боргу. Вказане є ключовим при формулюванні обвинувачення за ст. 189 КК України.

Частиною 2 ст. 355 КК України передбачено відповідальність за примушування до виконання чи невиконання цивільно-правових зобов`язань, вчинене повторно або за попередньою змовою групою осіб, або із погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, або поєднане з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я, або з пошкодженням чи знищенням майна.

Формулювання обвинувачення та правова кваліфікація з посиланням на закон про кримінальну відповідальність, має бути чітким, зрозумілим, обвинувальний акт не повинен містити протиріч, неточностей та неоднозначного тлумачення і лише в такому випадку особа зможе ефективно захищатись від висунутого обвинувачення та не буде порушене її право на захист.

Прокурор та потерпілий заперечує з цього приводу, так як ті питання, на які наголошує захисник не вирішуються на стадії підготовчого судового засідання, а є предметом судового розгляду. Натомість обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК.

Зокрема, кримінальне провадження підсудне Ковпаківському районному суду м. Суми, обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України, а ті питання, на які звертає увагу суду сторона захисту не є предметом розгляду у підготовчому с.з., питання кваліфікації та фактичних обставин справи будуть з`ясовуватися в ході судового розгляду справи по суті (судове слідство), а тому підстав для повернення обвинувального акту немає, судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні, одноособово суддею, підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.4 ст. 314 КПК України немає.

Крім цього, від захисника поступило клопотання про скасування арешту майна, накладений ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.07.2025, а саме на мобільний телефон «Iphone чорного кольору в чохлі, який знаходиться в неробочому стані, мобільний телефон «Samsung imei 1 НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , ноутбук НР 3168 N6W сірого кольору без акумуляторної батареї, зарядний пристрій для ноутбуку, накопичувач SSD «gembird» чорного кольору P/N EE2-U3 S-2» з коробкою. Повернути майно ОСОБА_7 , обгрунтовуючи його тим, що у даному кримінальному провадженні ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.07.2025 накладено арешт в тому числі на мобільний телефон «Iphone чорного кольору в чохлі, який знаходиться в неробочому стані, мобільний телефон «Samsung imei 1 НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , ноутбук НР 3168 N6W сірого кольору без акумуляторної батареї, зарядний пристрій для ноутбуку, накопичувач SSD «gembird» чорного кольору P/N EE2-U3 S-2» з коробкою.

Вказані речі вилучено за місцем мешкання родини ОСОБА_6 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 . Зокрема вони знаходились у користуванні дружини ОСОБА_6 ОСОБА_7 .

Факт вилучення даних речей за вищевказаною адресою підтверджується і копією клопотання слідчого про накладення арешту на майно та копією протоколу обшуку.

Прокурор та потерпілий не заперечують проти даного клопотання, дійсно ці речі не визнанні в якості речових доказів по справі.

Метою накладення арешту на вказане майно є збереження речових доказів та можлива конфіскація.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, на даний час у слідства відпала потреба у продовженні перебування під арештом вказаних речей. Вони належним чином оглянуті та піддані відповідному опису у процесуальних документах, а їх власниці не повідомлено про підозру у вчиненні будь-яких злочинів. Тому клопотання є обгрунтованим і підлягає задоволенню.

Що стосується питання з приводу продовження запобіжного заходу, то від сторони захисту надійшли заперечення, посилаючись на необґрунтованость підозри (обвинувачення) саме за ч. 4 ст. 189 КК України.

Під час досудового розслідування ОСОБА_6 надав показання, з яких убачається, що його вимоги стосувались виключно повернення боргу, а не незаконної передачі майна потерпілого, який в свою чергу дану заборгованість визнавав.

Щодо недоведеності існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та відсутності доказів на їх підтвердження.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчим покладається:

- необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення.

У клопотанні відсутні будь-які обґрунтування щодо намірів чи реальних дій ОСОБА_6 , які були б спрямовані на переховування від органів слідства чи суду. Таким чином, доводи слідчого засновані на припущенні. Навпаки, ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки: дружину, дитину, постійно мешкає у м. Суми, місце роботи, займається волонтерською діяльністю, тренерством. Тобто відсутні будь-які підстави вважати, що ОСОБА_9 буде мати намір переховуватись від слідства чи суду.

- можливість незаконного впливу на потерпілого та свідків, то ці доводи є виключними припущеннями слідчого, а можливих свідків навіть не конкретизовано у клопотанні. Разом з цим, на ОСОБА_9 може бути покладено відповідний обов`язок, визначений законом, - не спілкуватись з певними особами, якщо суд буде вважати даний ризик обґрунтованим. Більш того, як вбачається із матеріалів, доданих до клопотання, то свідки по кримінальному провадженню вже допитані та попереджені про кримінальну відповідальність. Тому відсутні будь-які підстави стверджувати, що вони якимось чином будуть змінювати свої показання, розуміючи кримінальну відповідальність за такі діяння.

-можливість вчинення іншого кримінальних правопорушення.

Так, застосування будь-якого запобіжного заходу як-то особисте зобов`язання повною мірою нівелює вказаний ризик, який також є необґрунтованим. До того ОСОБА_9 усвідомив цінність суспільних інтересів, що охороняються законом.

Будь-яких доказів на підтвердження неможливості застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів прокурором не надано.

Просять відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Застосувати відносно ОСОБА_6 інший, більш м`який запобіжний захід, а саме особисте зобов`язання.

Відповідно до ст. 315 ч.3 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, згідно з ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 20.10.2025 до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням певних обов`язків зі строком дії до 17.12.2025 включно, при цьому були враховані ризики, зазначені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і вони не зменшилися, крім цього слідчим суддею перевірялася обгрунтованість підозри у пред`явленому обвинуваченні.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.189 КК, яке є особливо тяжким, санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років, судовий розгляд ще не розпочався і позиція обвинуваченого з приводу пред`явленого обвинувачення не відома.

Разом з цим, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, суд враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя, тяжкість вчиненого, не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Проаналізувавши надані докази в їх сукупності, зокрема сторони захисту щодо характеристик обвинуваченого як особи та працівника, суд визнає доводи прокурора недостатніми для продовження відносно ОСОБА_6 цілодобового домашнього арешту. Крім цього, судом досліджено та взято до уваги і те, що останній має постійне місце проживання у м.Суми та сім`ю, дитину з певними захворюваннями, дружину, яка не працює, натомість ОСОБА_6 є керівником громадської організації, має подяки та грамоти, працює тренером та викладачем у школі, позитивно характеризується за місцем роботи та проживання, випадків порушення перебування його під цілодобовим домашнім арештом не встановлено, на виклики слідчого з`являється. Зазначене ж потерпілим з приводу різних образливих написів з боку учнів ОСОБА_6 за його вказівками є його лише особистими міркуваннями.

Відповідно до приписів ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Суд під час підготовчого судового засідання вважає за можливе застосувати до ОСОБА_6 домашній арешт в певний період часу з 21 години до 7 години ранку наступного дня, а не цілодобово, з метою запобігання встановленим раніше ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, таким чином клопотання прокурора слід задовольнити частково.

Що стосується клопотання захисника з приводу зміни запобіжного заходу ОСОБА_6 з домашнього арешту на особисте зобов`язання, то підстав для обрання самого м`якого запобіжного заходу на даний час суд не вбачає.

Керуючись ст.ст.314, 315, 316 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання захисника-адвоката ОСОБА_5 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000484 від 02.05.2025 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.4 ст.189 КК України, у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ковпаківського районного суду м. Суми одноособово суддею на 11 годину 19 січня 2026 року.

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту задовольнити частково.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною залишати житло за місцем фактичного мешкання за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 21 години до 7 години ранку наступного дня, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України: прибувати за кожною вимогою до суду; повідомляти суд про зміну місця проживання/роботи; не відлучатися із населеного пункту, в якому проживає без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_4 у кримінальному провадженні з приводу обставин, зазначених в обвинувальному акті; здати на зберігання до відповідного органу паспорт для виїзду за кордон, а також інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, за наявності, на строк до 08 лютого 2026 року включно.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25.07.2025, а саме на мобільний телефон «Iphone чорного кольору в чохлі, який знаходиться в неробочому стані, мобільний телефон «Samsung imei 1 НОМЕР_1 , imei 2: НОМЕР_2 , s/n: НОМЕР_3 , ноутбук НР 3168 N6W сірого кольору без акумуляторної батареї, зарядний пристрій для ноутбуку, накопичувач SSD «gembird» чорного кольору P/N EE2-U3 S-2» з коробкою.

Повернути майно ОСОБА_7 .

Про судовий розгляд даного кримінального провадження на вказаний вище час та дату повідомити прокурора, захисника, обвинуваченого, потерпілого.

Копію ухвали для відома та виконання направити учасникам провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_10