В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2025 року смтКриве Озеро

Кривоозерський районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смтКриве Озеро, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, інформація про яке внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000091 від 09 грудня 2024 р., по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Врадіївка Врадіївського району Миколаївської області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого в АДРЕСА_2 , освіта середня спеціальна, продавець, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383, ч.1 ст.384 КК України,

учасники провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

10 грудня 2024 року о 15.25 год., знаходячись в приміщення відділення поліції №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, маючи особисті неприязні стосунки з ОСОБА_6 , у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на подання завідомо неправдивого повідомлення працівникам поліції про вчинення відносно нього ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 , 10 грудня 2024 року близько 15.25 год., умисно, з метою подання завідомо неправдивого повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, достовірно знаючи про те, що ніяких протиправних дій у відношенні нього ніхто не вчинив, будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ст.383 КК України, що засвідчено його особистим підписом, достовірно знаючи, що факт кримінального правопорушення не мав місця, оскільки тілесні ушкодження йому ніхто не наносив, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків і бажаючи їх настання, здійснив завідомо неправдиве повідомлення про вчинення відносно нього ОСОБА_6 , кримінального правопорушення, про що надав письмову заяву слідчому СВ ВП №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області. У вказаній заяві ОСОБА_3 повідомив про те, що 08 грудня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи по вул.Грушевського в смт.Врадіївка біля магазину "Десятий" на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синців та саден, що не відповідає дійсності.

Крім цього, 16 грудня 2024 року ОСОБА_7 , отримавши пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, тобто, маючи відповідно до ст.55 КПК України статус потерпілого у кримінальному провадженні №0000092 від 11 грудня 2024 року, у період часу з 14.20 год. по 14.57 год. у відділенні поліції №2 Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, під час допиту як потерпілого, будучи попередженим тимчасово виконувачем обов`язків начальника сектору дізнання відділення поліції лейтенантом поліції ОСОБА_8 , про кримінальну відповідальність за ст.384 КК України, що засвідчено власним підписом, умисно, достовірно знаючи про те, що ніяких протиправних дій у відношенні нього ніхто не вчинив, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання, у зв`язку з особистими неприязними стосунками зі ОСОБА_6 , надав органу досудового розслідування завідомо неправдиві показання про нанесення йому останнім трьох ударів руками в обличчя та тулуб, та нанесення удару розбитою скляною пляшкою в ногу, від яких у нього утворилися тілесні ушкодження, тобто вчинення відносно нього кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Будучи допитаним у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся.

Суд, вислухавши прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим вищевказаних обставин обвинувачення, не маючи сумніву щодо добровільності та істинності позиції учасників судового провадження, в тому числі і щодо наслідків розгляду кримінального провадження в порядку ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, вирішив обмежитись дослідженням лише тих доказів, що характеризують особу обвинуваченого.

Пояснення обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку із чим суд вважає їх достовірними.

Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винність обвинуваченого ОСОБА_7 в скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та кваліфікує його дії за:

- ч.1 ст.383 КК України як завідомо неправдиве повідомлення слідчому про вчинення кримінального правопорушення;

- ч.1 ст.384 КК України як завідомо неправдиве показання потерпілого надане органу, що здійснює досудове розслідування.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд керується положеннями ст.65 КК України та виходить з аналізу даних про особу обвинуваченого, суспільної небезпеки вчиненого ним, його відношення до скоєного, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих відповідальність обставин, матеріальний та сімейний стан особи.

Аналізуючи дані про особу обвинуваченого, суд встановив, що він раніше не судимий, до лікарів нарколога та психіатра за допомогою не звертався, за місцем проживання характеризується з посередньої сторони, неодружений, офіційно не працевлаштований.

Судом враховується те, що ОСОБА_7 , згідно ст.12 КК України, вчинив проступок і нетяжкий злочин.

Обставин, які б відповідно до ст.66 КК України пом`якшували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Обставин, які б відповідно до ст.67 КК України обтяжували покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Таким чином, виходячи з загальних засад призначення покарання, передбачених ст.65 КК України, тяжкості скоєних кримінальних правопорушень, даних про особу обвинуваченого, з урахуванням досудової доповіді органу пробації, додержуючись принципу законності, індивідуалізації, справедливості, обґрунтованості покарання, а також враховуючи, що за положеннями ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, також приймає до уваги думку прокурора, який просив призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.383 КК України, ч.1 ст.384 КК України, у виді пробаційного нагляду, а остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч.1 ст.70 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених положеннями ст.59-1 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 у даному провадженні не затримувався, запобіжні заходи у відношенні нього на момент розгляду справи не застосовувались.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-375 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.383 КК України, ч.1 ст.384 КК України? та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.383 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік;

- за ч.1 ст.384 КК України - у виді пробаційного нагляду на строк 2 (два) роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази відсутні.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Миколаївського апеляційного суду через Кривоозерський районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду у відповідності з вимогами ч.2 ст.394 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

СУДДЯ: