МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/2903/25
Провадження № 1-кс/945/403/25
УХВАЛА

Іменем України

26 грудня 2025 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Миколаївського районного суду Миколаївської області в м. Миколаєві, клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2025 за №0000430 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Українка Обухівського району Київської області, українця, громадянина України, з освітою 9 класів, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України,

встановив:

25 грудня 2025 року слідчий СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за погодженням із прокурором Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 без визначення застави.

У клопотанні слідчий зазначає, що проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2025 за №0000430, у якому ОСОБА_5 24.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні злочинів, один з яких є тяжкий, а під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1-3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання з мотивів і підстав, викладених у ньому, просили про його задоволення. Розмір застави просили не визначати.

Захисник у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або ж визначити розмір застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний у судовому засіданні винуватість в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав та запевнив, що більше такого не повторить. Мобільний телефон узяв у потерпілої, так як його планшет сів, а йому необхідно було зателефонувати. Вважає, що збитки відсутні, бо телефон повернутий потерпілій, а він може виконувати покладені на нього обов`язки судом при обрані запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також просив суд визначити розмір застави.

Дослідивши долучені матеріали клопотання та докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя прийшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що слідчим відділом відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430, у якому ОСОБА_5 24.12.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 23.12.2025 року о 21:10 годині ОСОБА_5 прийшов до місця мешкання потерпілої ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_3 . Зайшовши до подвір`я останній покликав потерпілу ОСОБА_7 та попросив води. Під час розмови між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт. Надалі знаходячись біля вхідної хвіртки вищевказаного подвір`я ОСОБА_5 двома руками схопив ОСОБА_7 за тулуб та тримаючи останню на собі, поніс з вищевказаної адреси до найближчої «балки», котра розташована на відстані приблизно 20 м від місця мешкання ОСОБА_7 . У подальшому зупинившись в вищевказаній балці, ОСОБА_5 поставив на землю ОСОБА_7 та почав тримати двома руками руки потерпілої, в одній із яких у потерпілої був телефон марки «Орро» моделі «СРН2639» імеі 1: НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 .

У цей час у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння мобільним телефоном, належного ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, розуміючи, що його дії будуть помітні для потерпілої, ОСОБА_5 , вихватив з рук ОСОБА_7 належний їй мобільний телефон та поклав вказаний телефон до власної кишені, чим заволодів вищевказаним майном.

Крім цього, знаходячись у тім же місці та у той же час, у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_7 , а саме на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло ОСОБА_7 з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування потерпілої, ОСОБА_5 почав тягнути ОСОБА_7 в глиб вищевказаної «балки», де почав, здійснювати спроби цілувати потерпілу, але остання здійснювала активний опір, шляхом голосних криків. У подальшому, ОСОБА_5 спустив з себе спортивні штани темного кольору, оголив статевий орган, та подолавши опір потерпілої, завдавши потерпілій психологічного та фізичного насильства, ОСОБА_5 проник до тіла ОСОБА_7 оральним шляхом, а саме ввів власний статевий орган до ротової порожнини потерпілої, після чого остання почала стимулювати вказаний статевий орган. Дії сексуального характеру, пов`язані із оральним проникненнями в тіло ОСОБА_7 ОСОБА_5 , з використанням геніталій тривали близько 2 хвилин та закінчилися еяколяцією ОСОБА_5 на тіло потерпілої.

24.12.2025 ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

24.12.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152, ч.4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 152 ч.4 ст. 186 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: рапортом ЧЧ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 23.12.2025 (ЄО 7452); рапортом ЧЧ ВП №5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області від 24.12.2025 (ЄО 7453); протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.12.2025 року, відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 24.12.2025 року, відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24.12.2025 року; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 24.12.2025. Під час особистого обшуку ОСОБА_5 виявлено та вилучено мобільний телефон, що належить потерпілій; протоколами огляду місць подій; постановами про визнання речовими доказами від 24.12.2025 року.

Факти, які є причиною виникнення підозри на стадії досудового розслідування, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, що здійснюється на наступній стадії процесу (судове провадження). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного стороннього спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи.

Фактичні дані, які містяться у наданих органом досудового розслідування доказах, на думку слідчого судді, здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 міг вчинити інкриміновані йому кримінальні правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування ризиків, передбачених п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, виходячи з такого.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного чи обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Оцінюючи наявність ризиків, які можуть стати підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує можливість обвинуваченого:

1) переховування від органу досудового розслідування та суду. Так, останній підозрюється у вчиненні злочинів, один з яких відноситься до тяжких та за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років. Зазначена обставина сама пособі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватись. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

При оцінці наявності ризику переховування суд також враховує ту обставину, що матеріали кримінального провадження не містять жодних відомостей щодо наявних міцних соціальних зв`язків підозрюваного, що могло би гарантувати його присутність в межах Миколаївського району та який має місце реєстрації в іншій області.

ОСОБА_5 не має постійного місця роботи та проживання, існував за рахунок періодичних заробітках.

Наведене створює обґрунтовані побоювання, що підозрюваний у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з ізоляцією, зможе переховуватись від органу досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори відсутні.

2) підозрюваний може незаконно впливати на потерпілу у цьому кримінальному провадженні. Оцінюючи наявність цього ризику слідчий суддя бере до уваги той факт, що досудове розслідування перебуває на початковому етапі та вживаються заходи для встановлення інших свідків протиправної діяльності, а тому вірогідність впливу на таких осіб є достатньо високою вразі обрання менш тяжких запобіжних заходів.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень слідчого про наявність у підозрюваного наміру знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотні значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з огляду на характер та обставини кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 підозрюється. Абстрактний характер носить і ризик повторного вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_5 не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання в іншій області, проте не має постійного місця проживання, міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи зазначене, слідчий суддя, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, чинити вплив на потерпілу у даному кримінальному провадженні.

Судом також враховуються вік та стан здоров`я підозрюваного, які не перешкоджають утриманню в умовах ізоляції від суспільства, оскільки даних на підтвердження неможливості утримання підозрюваного під вартою до суду не надходило, що дає можливість зробити висновок про те, що його здоров`я не перешкоджає перебуванню у місцях попереднього ув`язнення.

При цьому слідчий суддя вважає неспроможними доводи захисника та підозрюваного щодо можливості застосування до ОСОБА_5 як запобіжного заходу - домашнього арешту, так як ОСОБА_5 у судовому засіданні підтвердив, що не має постійного місця проживання (вважає, що це не потрібно), за адресою: АДРЕСА_2 , де проживають його колишні прийомні батьки ночував лише один раз. Крім того, будь-якої інформації про власників цього будинку суду не надано, як і не надано доказів погодження власників будинку на проживання у ньому ОСОБА_5 .

Інші, більш м`які запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, та його роль у вчиненні, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193-194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя,

постановила:

Клопотання слідчого СВ відділення поліції № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.12.2025 за №0000430 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 152, ч. 4 ст. 186 КК України задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб, до 21 лютого 2026 року включно.

Строк тримання під вартою рахувати з 24 грудня 2025 року.

Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повинен бути звільнений з-під варти, в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб у сумі 181 680 грн.

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження №0000430 та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, а саме: Миколаївська область, Березанський район, с. Виноградне;

- утримуватися від спілкування з потерпілою та свідками, понятими у кримінальному провадженні, які були присутні під час проведення слідчих дій;

- здати на зберігання до СВ ВП № 5 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити та попередити ОСОБА_5 , що з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрюваного може бути накладено грошове стягнення у розмірі: від 0,25 до 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого, прокурора; від 0,5 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - у випадку неприбуття на виклик слідчого судді, суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складено 29 грудня 2025 року о 08 год. 15 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_8

29.12.2025