Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2025 року м. Рівне

Справа № 562/1880/20

Провадження № 11-кп/4815/677/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року, якою продовжено ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 2 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.15, п.п.1, 6, 12, ч.2 ст. 115, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12, 13 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі КК), запобіжний захід у виді тримання під вартою, у кримінальному провадженні №0000093,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року задоволено клопотання прокурора Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_6 та продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26 жовтня 2025 року без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати вказану ухвалу та постановити нову ухвалу якою застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту або звільнити з під-варти з огляду на незадовільний стан здоров`я та необхідності лікування.

На обґрунтування цих вимог зазначено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є надто суворий та не відповідає заявленим прокурором ризикам наведеним у клопотанні. Просить взяти до уваги тривалий термін його тримання під вартою, а саме з лютого 2020 року, вказує що судові засідання зводились виключно до розгляду питань про продовження запобіжного заходу, що суперечить практиці ЄСПЛ та розумним строкам перебуванням під вартою.

Також посилається, що за час перебування під вартою стан його здоров`я значно погіршився через відсутність належної медичної допомоги, а це спричинило ряд захворювань, він потребує хірургічного втручання.

Вважає, що зазначені прокурором у клопотанні ризики є штучними, необґрунтованими, ідентичними і не містять посилання на нові обставини та подаються лише з метою затягування розгляду справи Просить врахувати також, що він добровільно зазначив місцезнаходження речових доказів по справі, які долучені до матеріалів справи, а тому відсутній ризик їх знищення чи приховування.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

Частина 4 ст. 422-1 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) визначає, що розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі не порушує питання про здійснення розгляду з участю сторін кримінального провадження, тому апеляційний розгляд здійснюється без їх участі.

За приписами ч.1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 331 КПК, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. При цьому, як передбачено ст. 177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів цієї судової справи, у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебуває кримінальне провадження №0000093, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п.6, 2 ч.2 ст. 115, ч.2 ст.15, п.п.1, 6, 12, ч.2 ст. 115, п.п.6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.2 ст.15 п.п.1, 6, 12, 13 ч.2 ст.115, ч.4 ст. 187 КК України.

Прокурором, у відповідності до вимог КПК, і зокрема ст. 199 цього Кодексу, було подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, оскільки існують достатні підстави вважати, що встановлені раніше ризики на даний час продовжують існувати.

Так, колегія суддів, перевіривши матеріали судового провадження, погоджується з тим, що на даний час продовжують існувати ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.

Зокрема, ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, санкція яких передбачає максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому існує ризик що у разі обрання менш суворого запобіжного заходу обвинувачений буде переховуватися від органів досудового розслідування.

Оскільки судом до уваги будуть братися докази надані свідками, потерпілими шляхом їх безпосереднього допиту в суді, обвинувачений може чинити на них тиск з метою зміни показань чи відмови від дачі показань, оскільки після ознайомлення з обвинувальним актом йому відомі персональні дані цих осіб.

Також суттєвим ризиком є те, що обвинувачений приховав знаряддя вчинення злочину, - дерев`яну качалку для розкачування тіста, а інший речовий доказ предмет з колючо-ріжучими властивостями на даний час не виявлено, а тому ОСОБА_5 перебуваючи на волі може знищити, пошкодити цей або інші речові докази.

Враховуючи особу ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований, у нього відсутні міцні соціальні зв`язки, будучи раніше судимий на шлях виправлення не став та знову обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів існує ризик, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в яких обвинувачується.

В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували про неможливість утримання ОСОБА_5 у місцях попереднього ув`язнення, а доводи стосовно погіршення стану здоров`я обвинуваченого та необхідності його лікування не підтвердженими належними доказами.

Водночас апелянтом звернуто увагу суду на тривалий термін розгляду справи та перебування його під вартою, що підтверджується матеріалами справи. Зокрема встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 тривалий час знаходиться під вартою, понад 5 років, і з того часу йому постійно було продовжено строк тримання під вартою.

Апеляційний суд зауважує, що застосування запобіжного заходу не повинно бути "очікуванням" обвинувального вироку. Саме на це звернено увагу ЄСПЛ у ряді свої рішень.

Зокрема у рішенні ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі "Лабіта проти Італії", п. 152 визначає, що "…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…; передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти "за" і "проти" наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…".

Колегія суддів зауважує, що у разі повторного звернення прокурора з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу місцевий суд зобов`язаний перевірити можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від 10 лютого 2011 року по справі "Харченко проти України", п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04 березня 2010 року у справі "Шалімов проти України", суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди "…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…".

З огляду на викладене, колегія суддів приходить висновку, що дана ухвала є законною, обґрунтованою та вмотивовано, постановленою з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому підстав для її скасування та обрання обвинуваченому ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, на даний час не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 28 серпня 2025 року, якою продовжено обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ця ухвала оскарженню не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3