Справа № 359/1354/24
Провадження № 1-кп/359/233/2025
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 жовтня 2025 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Салдус, Латвія, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України,
ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, будучи працівником правоохоронного органу, тобто, службовою особою та представником держави, діючи всупереч присязі працівника поліції, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, діючи умисно, використав своє службове становище для одержання неправомірної вигоди, тобто вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності, за наступних обставин.
23.06.2022 інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_4 заступив на чергування відповідно до дислокації сил та засобів роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України із територією оперативного обслуговування в м. Бориспіль разом з заступником роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_6 та поліцейського взводу № 2 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України ОСОБА_7 у складі наряду патрульної поліції, та на службовому автомобілі Skoda Rapid, реєстраційний номер НОМЕР_1 на якому ними здійснювалось чергування.
Того ж самого дня, близько 20 год. 30 хв., перебуваючи на узбіччі дороги по вул. Завокзальна у м. Бориспіль Київської області, поблизу припаркованого службового автомобіля, ОСОБА_4 зупинив транспортний засіб, а саме автомобіль «Chevrolet Malibu», чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» пред`явив йому вимогу надати для огляду свідоцтво про реєстрацію зазначеного транспортного засобу та посвідчення водія, після чого запропонував ОСОБА_8 вийти із автомобіля, яким до цього керував останній.
В цей час у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди службовою особою за не вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто пропонує, обіцяє чи надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням свого службового становища.
З метою реалізації свого злочинного умислу спрямованого на отримання неправомірної вигоди, ОСОБА_4 , діючи з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи наявність повноважень зі складання протоколів про виявлені ним адміністративні правопорушення, передбачені Кодексом України про адміністративні правопорушення, а також права відсторонення від керування транспортним засобом, тимчасово вилучати посвідчення водія, запропонував ОСОБА_8 , пройти огляд на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння, при цьому одразу ж повідомив ОСОБА_8 , що за не вжиття заходів з проведення належного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, не відсторонення від керування транспортним засобом, тимчасове вилучення посвідчення водія та не складання протоколу про вчинення останнім адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, необхідно сплатити 10 (десять) тис. грн.
Через деякий час, після вказаного, ОСОБА_8 повернувся до автомобіля «Chevrolet Malibu» у якому в цей час перебувала його дружина - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та розповів про обставини спілкування із ОСОБА_4 , в тому числі щодо прохання останнього з одержанні 10 (десять) тис. грн. за не вчинення відповідних дій з приводу документування факту керування транспортним засобом у стані сп`яніння та невжиття заходів пов`язаних з відстороненням від керування транспортним засобом та тимчасового вилучення посвідчення водія.
Порадившись із дружиною з приводу раніше висловленого прохання ОСОБА_4 , ОСОБА_8 повідомив, ОСОБА_4 , що готовий сплатити грошові кошти у сумі 10 (десять) тис. грн. за не вчинення останнім дій із проведення належного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, не відсторонення від керування транспортним засобом, а також тимчасового вилучення посвідчення водія та не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, на що ОСОБА_4 прийняв пропозицію ОСОБА_8 та надав останньому реквізити банківського рахунку AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , та належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та яким, на той час, користувався чоловік останньої - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України.
У подальшому, 23.06.2022 о 20 год. 56 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи на узбіччі поблизу вул. Завокзальна у м. Бориспіль Київської області, перерахував і банківського рахунку AT КБ «Приватбанк» № НОМЕР_5 , що відповідає IBAN НОМЕР_6 , що перебував у власності останнього грошові кошти у сумі 10 000,06 грн. на банківський рахунок -7 КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , що перебував у власності ОСОБА_10 та яким, на той час, користувався ОСОБА_11 , за не здійснення ОСОБА_4 раніше обумовлених дій (заходів).
Після чого, ОСОБА_8 разом із своєю дружиною ОСОБА_9 на автомобілі «Chevrolet Malibu» попрямували до місця проживання.
Надалі, з метою повноцінного розпорядження грошовими коштами 24.06.2022 о 03 год. 22 хв. із банківського рахунку AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , що перебував у власності ОСОБА_10 та яким, на той час, користувався ОСОБА_11 здійснено переказ грошових коштів у сумі 9 849.00 грн., на банківський рахунок AT «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_7 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , та на рахунок останнього фактично зарахована сума 9 800,00 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується в проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою, в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії з використанням наданого їй службового становища, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Обвинувачуваний ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, не визнав. Надав показання, що 23.06.2022 він заступив на нічну зміну чергування разом із ОСОБА_7 і ОСОБА_6 . Вони їхали по вул. Запорізька в місті Бориспіль, з правої сторони від Нової пошти зупинилися, щоб сходити в туалет. Він та ОСОБА_6 зняли камери та залишили їх у автомобілі. Повертаючись до автомобіля, побачили автомобіль «Chevrolet Malibu» чорного кольору, що рухався їм на зустріч. За наказом командира вони мали право зупиняти і перевіряти кожен підозрілий автомобіль. Він разом із ОСОБА_12 рукою зупинили автомобіль під керуванням ОСОБА_8 . ОСОБА_12 підійшов до автомобіля зі сторони водія та попросив документи. Він підійшов до пасажирського вікна та на вимогу пасажирки надав свої документи. Бабак взявши документи водія розвернувся і пішов до службового автомобіля взяв планшет, щоб перевірити дані водія. ОСОБА_12 сказав водію відкрити багажник. У багажнику були коробки. ОСОБА_12 сказав йому піти до автомобіля взяти постанови. Про себе він подумав навіщо постанови, можливо ОСОБА_12 хотів виписати постанову через не включення аварійного світла. ОСОБА_12 зупинив автомобіль ВАЗ та пішов до водія. Він залишився чекати поряд із службовим автомобілем, а Цегельник стояв поряд із своїм автомобілем. ОСОБА_12 підійшов до нього і сказав, що водій ВАЗ 2106 буде писати на них скаргу. ОСОБА_12 пішов до Цегельника, а він пішов до водія ВАЗ 2106. Водій ВАЗ 2106 скаржився, кричав, постійно комусь дзвонив, погрожував скаргою. Він розвернувся і пішов до свого автомобіля. ОСОБА_12 був у автомобілі, він також сів і вони поїхали. За кермом автомобіля був ОСОБА_7 . Він не казав ОСОБА_13 за гроші, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 130 КУпАП, ніхто не мав наміру складати, навіть розмови про це не йшло. В ніч 24.06.2022 ОСОБА_12 попросив щоб він зняв кошти які надіслала дружина останнього на ремонт автомобіля. Дружина ОСОБА_12 знаходилася за кордоном і забрала усі його банківські картки. На прохання ОСОБА_12 він часто знімав кошти які надходили від його дружини ОСОБА_14 . Бабак сказав «зараз моя дружина перекине кошти і ти зніми їх для мене». На карту надійшло 9850 гривень. Він перевів кошти на свою карту «ПриватБанка». Потім вони поїхали знімати кошти по відділенням банкоматів. Він не може пояснити чому ОСОБА_14 переводила кошти на карту. До службового розслідування він не знав хто така ОСОБА_14 . У який спосіб на його карту надійшли кошти з карти ОСОБА_14 він пояснити не може. 24.06.2022 він не телефонував ОСОБА_15 і не казав щоб він переводив кошти. Особисто він документи у Цегельника не перевіряв. Боді-камери під час зупинки автомобіля Цегельника не працювали.
Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 не визнає себе винним, його вина у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_9 , яка показала, що 23.06.2022 в другій половині дня вона разом із свої чоловіком ОСОБА_8 їхали від друзів з міста Бровари до міста Бориспіль. Їхали на автомобілі «Chevrolet Malibu», за кермом був чоловік. Вони зїхали з окружної і їх зупинили. Поліцейські попросили документи, чоловік їм надав. На місці були ОСОБА_16 і ще троє поліцейських. Поліцейський світив чоловікові ліхтариком в очі. Працівники поліції попросили чоловіка вийти з автомобіля оскільки нібито чоловік знаходився в наркотичному чи алкогольному сп`янінні. Алкоголь чоловік вживав на передодні 21.06.2022, оскільки у нього було день народження. Вона знаходилася в автомобілі і бачила як поліцейські світили ліхтариком в очі чоловіка біля відкритого багажника автомобіля. Вона вийшла із автомобіля. Три працівника поліції здійснювали на її чоловіка психологічний тиск. Бабич постійно розмовляв, а два інших працівники поліції підтримували його. ОСОБА_16 сказав, якщо в крові знайдуть алкоголь який тримається 3 дні, то буде покарання штраф 17 тис. гривень і позбавлення права керування. Чоловік сів до автомобіля і сказав можемо скинути 10 тисяч гривень і нас відпустять. Чоловік перевів 10 тисяч гривень на номер карти ОСОБА_10 на «ПриватБанк», яку надав ОСОБА_16 . Після того як чоловік показав у телефоні, що гроші переведені, ОСОБА_16 попрощався із чоловіком таким чином ніби вони друзі. Декілька днів вони нічого не робили. Потім вона дізналася, що їхніх друзів волонтерів було зупинено таким самим чином. Друзі заплатили 5 тисяч гривень. Дана ситуація її обурила ще більше і вона написала заяву до ДБР. Впізнання обвинуваченого проводилося за фотознімками. Вона впізнала ОСОБА_16 , як особа яка надавала чоловікові карту для переведення коштів. Слідчий експеримент проводили на місці події.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_7 який показав, що він працює інспектором поліції Бориспільського РУП. 23.06.2022 знаходився в екіпажі на службі разом із ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . Він був за кермом службового автомобіля. Місце дислокації приблизно виїзд на трасу окружної кінець міста Бориспіль. Хто зупиняв автомобіль «Chevrolet Malibu» під керуванням Цегельника йому не відомо, оскільки він не виходив із автомобіля. У автомобілі ОСОБА_16 та ОСОБА_12 розмовляли про 10 тисяч гривень. ОСОБА_12 просив ОСОБА_16 зняти для нього кошти у банкоматі. Яку саме суму ОСОБА_16 мав зняти для ОСОБА_12 , він не знає. Дружина ОСОБА_12 була за кордоном і усі картки забрала, тому на прохання ОСОБА_12 , його дружина переказувала кошти на карту ОСОБА_16 , а він знімав кошти через банкомат та віддавав ОСОБА_12 . Після заяви Цегельника їх зняли з лінії чергування. Було проведено службову перевірку. Він не чув розмови між ОСОБА_16 та ОСОБА_13 .
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_8 який показав, що 23.06.2022 після обіду він разом із дружиною ОСОБА_9 , їхали на автомобілі «Chevrolet Malibu» з міста Бровари до міста Бориспіль. 21.06.2022 у нього був день народження, який святкували у друзів, однак за два дні до події він не вживав будь-яких заборонених речовин. По дорозі перший з`їзд в місто Бориспіль, на окружній дорозі, їх автомобіль зупинили працівнки поліції. Бабич та ще один працівник поліції підійшли та попросили документи на перевірку. Працівники поліції причини зупинки не пояснювали. Інший працівник поліції, за вказівкою ОСОБА_16 , посвітив ліхтариком в очі. Працівникам поліції не сподобалися його очі і сказали, що він перебуває у наркотичному стані. Попросили його вийти із автомобіля. ОСОБА_16 сказав, що потрібно їхати у медичний заклад щоб здати кров. ОСОБА_16 сказав йому, що якщо він щось вживав, то аналіз крові покаже. Він запитав, що з автомобілем. ОСОБА_16 відповів, що автомобіль забере евакуатор та витрати буде нести власник автомобіля. Він запитав у ОСОБА_16 , чи можна це вирішити іншим чином. ОСОБА_16 відповів, що можна заплатити та запитав скільки він може заплатити. ОСОБА_4 назвав конкретно 10 тисяч гривень. Він пішов до свого автомобіля розповів дружині, так як усієї суми у нього не було, він 2-3 тисячі позичив у своєї тещі. Теща перевила кошти на його карту. Зі своєї карти він здійснив переказ 10 тисяч гривень на карту ОСОБА_10 . Номер карти для здійснення переказу коштів надав ОСОБА_16 . Він вийшов із автомобіля показав ОСОБА_16 , що переказ здійснено. ОСОБА_16 попросив по дружньому привітатися та попрощатися. Він сів до свого автомобіля і поїхав. Через декілька днів дружина написала заяву у ДБР про вчинення злочину. До моменту впізнання йому слідчий не показував фотокартку з обвинуваченим. Експеримент проводили на місці події. У той день як його зупинили, автомобіль невідомого чоловіка також було зупинено.
У судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_11 який показав, що він є інспектор роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі. ОСОБА_10 його дружина. 23.06.2022 зателефонував йому ОСОБА_4 і сказав, що випадково переслав кошти на карту його дружини. Попросив повернути та перевести на його карту. Він сказав, що дружина поверне. У нього доступу до карти немає, оскільки карта була втрачена. Доступ до карти був через мобільний додаток. Мобільний додаток до карти був прив`язаний до старого телефонна ОСОБА_10 . ОСОБА_4 мав номер карти ОСОБА_10 через те, що напередодні він брав у борг кошти у дружини. Коли ОСОБА_4 мав намір віддати кошти, то він надав номер карти ОСОБА_10 , на яку і було переведено кошти. Яким чином ОСОБА_10 надійшов платіж у розмірі 9850 на картковий рахунок від Цегельника, йому не відомо. Він не може пояснити чому на карту ОСОБА_10 постійно надходили кошти від різних людей. Зауважив, що мати дружини проживає у Польщі та періодично відправляє кошти на карту дружини. 23.06.2022 ОСОБА_10 знаходилася в Україні. Він був відсторонений від посади, оскільки його прізвище було втягнуто у дане кримінальне провадження. Бабак звільнився із правоохоронних органів та пішов служити.
У судовому засіданні допитана свідок ОСОБА_17 яка показала, що на початку травня 2022 вона виїздила за кордон, однак у червня 2022 повернулася в Україну. Вона відкрила рахунок у ПриватБанку для виплат. На дану банківську карту надходили кошти від центру зайнятості та від матері, яка проживає у Польщі. У її матері є пенні проблеми із українськими банками, тому на її прохання на карту ПриватБанку відправляли кошти знайомі. Картою міг користуватися і її чоловік ОСОБА_11 . Карта була прив`язана до її мобільного телефону. Чоловік користувався картою через мобільний додаток, так як фізично карта давно була втрачена. Мати надсилала різні суми коштів у гривнях. Вона не може пояснити яким чином кошти із її карти було переказано на карту ОСОБА_16 . Чоловік міг здійснювати перекази, оскільки користувався її картою. Рух коштів карти вона не контролює.
Крім показань свідків, вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується також наступними доказами:
?письмовими поясненнями ОСОБА_9 від 20.07.2022, яка надала такі ж пояснення, що і її чоловік ОСОБА_8 ;
?відомостями АТ КБ «ПриватБанк» про рух коштів по рахункам НОМЕР_3 за період з 26.06.2022 по 06.02.2023
?протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 19.07.2023, згідно з яким в приміщенні АТ КБ «ПриватБанк» надано доступ до інформації про операції за розрахунком НОМЕР_4 за період з 01.01.2021 по 01.05.2023, а саме про рух коштів, які зараховувалися, списувалися/перераховувалися з рахунку, прив`язаного номеру мобільного телефону до рахунку, наданням повного розшифрування в період часу 01.01.2021 по 01.05.2023 та документів в електронному вигляді, що міститься на диску;
?протоколом огляду речей та документів від 28.07.2023, оптичного носія інформації диска CD-RW марки HP 700 mb, на якому наявні надписи «Вх. 5494172-ВБ від 04.07.2023» на якому міститься рух коштів по номеру карти № НОМЕР_3 ;
?довідкою про рух коштів по картковому рахунку № НОМЕР_7 , що належить ОСОБА_4 за період з 23.06.2022 по 17.01.2024. 24.06.2022 о 03 год. 22 хв. із банківського рахунку AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , який перебував у власності ОСОБА_10 та яким, на той час, користувався ОСОБА_11 , здійснено переказ грошових коштів у сумі 9849.00 грн. на банківський рахунок AT «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_7 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 та зарахована сума 9 800,00 грн.
?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_8 впізнав особу на фото № 3 за ознаками: видовженим худим обличчям у формі овалу, виступаючим гострим підборіддям, форма лобу висока, темні брови, яка 23.06.2022 вимагала та отримала від нього та дружини ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 10 000 грн.;
?даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.01.2024, за участю свідка ОСОБА_8 та відеоматеріалом який міститься на DVD-лиску. В ході цієї слідчої дії, на місці події, ОСОБА_8 відтворив та розповів про обставини події, яка мала місце 23.06.2022. Він разом із дружиною ОСОБА_9 рухалися на автомобілі «Chevrolet Malibu» до м. Бориспіль із м. Бровари. В подальшому його автомобіль був зупинений працівниками поліції, які почали перевіряти документи. Працівник поліції не приставився та не демонстрував посвідчення. Працівник поліції почав світити ліхтариком в очі та повідомив, що поведінка свідка є підозрілою. Працівник поліції звернув увагу що у свідка дата народження 21.06.1996 та наполягав, що свідок поводить себе дивно та повідомив, що необхідно їхати до медичного закладу для проведення експертизи (освідування) з метою перевірки на стан сп`яніння та повідомив, що автомобіль буде евакуйований, а водійське посвідчення повертатиметься лише через суд. Надалі розпочалось обговорення грошових коштів. Працівник поліції запитав у свідка «скільки грошей у нього є?» Свідок відповів 4 тисячі. Працівник поліції відповів, що мало. Свідок збільшив до 6 тисяч, що також не задовольнило працівника поліції. Потім свідок сказав, що має 10 тисяч. Працівник поліції схвалив суму. Свідок пішов до свого автомобіля та обговорив ситуацію з дружиною. Перерахувавши кошти на рахунок який йому надав працівник поліції, вийшов із автомобіля та продемонстрував екран свого телефону працівнику поліції щодо перерахованих коштів на рахунок Орел;
?протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.01.2024, відповідно до якого свідок ОСОБА_9 впізнав особу на фото № 2 за ознаками: видовженим худим обличчям у формі овалу, виступаючим гострим підборіддям, форма підборіддя гостра, високим лобом, чорними бровами, сіро-голубими очима, темні брови, вуха відступають від голови, яка 23.06.2022 вимагала та отримала від її чоловіка ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 10 000 грн.;
?даними, що містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.01.2024, за участю свідка ОСОБА_9 та відеоматеріалом який міститься на DVD-лиску. В ході цієї слідчої дії, на місці події, а саме на узбіччі дороги у напрямку вулиці Завокзальна, що у м. Бориспіль Київської області (ділянка місцевості) від с. Дударків. ОСОБА_9 відтворила та розповіла про обставини події, яка мала місце 23.06.2022. Вона разом із чоловіком ОСОБА_8 рухалися на автомобілі «Chevrolet Malibu» до м. Бориспіль із м. Бровари. В подальшому їхній автомобіль був зупинений працівниками поліції, які почали перевіряти документи. Працівник поліції попросив її чоловіка вийти із автомобіля оскільки думав, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Її чоловік вийшов на вулицю, через деякий час після розмови із працівником поліції повернувся до автомобіля та повідомив, що необхідно перевести 10 тисяч гривень на карту яку надав працівник поліції, щоб його не забрали до медичного закладу проходити освідування. Її чоловік перевів кошти на номер карти, що надав працівник поліції, щоб їхній автомобіль не забрали на штраф майданчик. Після чого чоловік вийшов із автомобіля та продемонстрував екран мобільного телефону із квитанцією про переведення коштів;
?протоколом огляду речей та документі від 22.01.2024;
?наказами НП України ДПП, посадовою інструкцією та особовою справою № 8 відповідно за якої ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, будучи працівником правоохоронного органу, тобто, службовою особою та представником держави, діючи всупереч присязі працівника поліції, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, діючи умисно, використав своє службове становище для одержання неправомірної вигоди, тобто вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності.
Достовірність та об`єктивність наведених доказів у суду сумніву не викликає, адже вони отримані без порушення закону, узгоджуються один з одним, належні, допустимі та достатні, у зв`язку з чим суд їх прийняв. Матеріали досудового розслідування були відкриті сторонам кримінального провадження, відповідно до ст. 290 КПК України, про що свідчить відповідні протоколи та не заперечувалось ними в судовому засіданні.
Також в судовому засіданні судом були дослідженні докази, що посвідчують та характеризують особу обвинуваченого.
Оцінюючи вищевказані досліджені судом докази по кримінальному провадженню, суд визнає їх належними, допустимими та достовірними, а сукупність зібраних доказів - достатніми та взаємозв`язаними між собою, тому покладає їх в основу обвинувального вироку.
Оцінюючи згідно вимог ст. 94 КПК України всі докази в їх сукупності з точки зору достатності для прийняття відповідного процесуального рішення, розглянувши кримінальне провадження по суті, провівши у повному обсязі судовий розгляд, допитавши свідків запропонованих стороною обвинувачення, дослідивши подані докази, перевіривши доводи учасників процесу, з`ясувавши у них, чи всі докази на підтвердження своїх доводів були ними надані, суд прийшов до переконання про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України.
Сторонами не наведено достатніх фактів, що свідчили б про недостовірність будь-якого із вищезазначених доказів. Тому суд вважає їх достовірними.
Крім того, слід зазначити наступну інформацію, яка впливає на прийняті судом рішення та зроблені висновки.
Суд вважає за необхідним зазначити, що відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Суд критично оцінює клопотання сторони захисту про визнання слідчих експериментів від 10.01.2024 за участю ОСОБА_8 та ОСОБА_9 як недопустимими доказами.
При цьому, судом враховується, що приписи ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або які отримано в порядку передбаченому ст. 225 цього Кодексу, мають застосовуватися лише до відомостей, що відповідають ознакам показань як самостійного процесуального джерела доказів, згідно зі ст. 95 КПК України. Показання необхідно розмежовувати з іншим самостійним процесуальним джерелом доказів - протоколом процесуальної дії (слідчого експерименту, пред`явлення для впізнання). При цьому відомості, які надаються під час слідчої (розшукової) дії - слідчого експерименту, не є самостійним процесуальним джерелом доказів, оскільки таким джерелом виступає протокол цієї слідчої (розшукової) дії, що у розумінні ч. 2 ст. 84 та п. 3 ч. 2 ст. 99 КПК, є документом. Таким чином, спираючись на зміст кримінальних процесуальних норм, передбачених ст. ст. 23, 84, 95, 99, 103-105, 240 КПК, Об`єднана палата Верховного Суду зазначає, що показання і протокол слідчого експерименту є окремими самостійними процесуальними джерелами доказів, які суд оцінює за правилами ст. 94 КПК.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , просив визнати недопустимими протоколи проведення слідчих експериментів від 10.01.2024 за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 та диски із записами даних слідчих дій, посилаючись, що слідчі експерименти проводилися не в місті Бориспіль. Ймовірно це об`їзна дорога навколо Борисполя. На думку сторони захисту цей факт свідчить, що подружжя ОСОБА_13 давали недостовірні свідчення.
У той же час, із змісту частини першої статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, хоча й можуть мати значення при оцінці допустимості доказу, зафіксованого у висновку експерта. Частиною другою даної статті передбачено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
При цьому, як вбачається з відомостей, що містяться в протоколах слідчих експериментів за участі свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 10.01.2024 та відеозапису, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 самостійно, особисто підтвердили об`єктивність фіксації фактів у протоколі проведення слідчого експерименту. Це були початкові пояснення відібрані через незначний проміжок часу після події, і вони найбільш об`єктивно відображають обставини, що відбулися. При цьому, свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 розповідали все добровільно, без будь-якого стороннього впливу, порушення вимог КПК України при їхпроведенні не було, тому твердження сторони захисту є безпідставними та такими, що не відповідають дійсності.
Конституційний Суд України у рішенні №12-рп/2011 від 20.10.2011 у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України зазначив, що визнаватися допустимими і використовуватися як доказ в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. Аналіз положення частини третьої статті 62 Конституції України про те, що «обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом», дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо.
Частиною першою статті 87 КПК України передбачено, що ключовою умовою для визнання доказів недопустимими, є їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.
Сторона захисту вважає, що розслідування проводилось упереджено, однобоко з обвинувальним ухилом відносно ОСОБА_4 , з порушеннями ч. 2 ст. 9 КПК України. Як приклад слід зазначити, що за показами ОСОБА_19 на місці події перебувало три працівники поліції. За показами ОСОБА_20 працівників поліції було п`ять. При цьому, впізнання по фотографіях проводилось лише відносно ОСОБА_4
ОСОБА_4 у своїх показах вказав, що після звернення ОСОБА_19 з повідомленням в органи поліції, його, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 відсторонили від патрулювання. При цьому, ОСОБА_4 викликали керівники підрозділу, які намагалися перекласти провину за інцидент на нього. На що останній відповідав, що не буде покривати ОСОБА_6 , який перебував у дружніх стосунках з керівниками підрозділу. Згодом ОСОБА_6 понизили в посаді. Через невеликий проміжок часу останній звільнився з поліції. У розмові з ОСОБА_6 , ОСОБА_4 підзахисний, що останній змушений був звільнитися з поліції на вимогу керівників органу поліції. Таким чином, сторона захисту вважає, що ОСОБА_6 був причетний до подій з приводу яких розглядається ця справа, а ОСОБА_4 у ній являється обвинуваченим. Якби ОСОБА_6 не був причетним до вищевказаних подій, його не понижали б у посаді та не вимагали б звільнитися з поліції. Крім того, свідок ОСОБА_11 на досудовому розслідуванні неодноразово змінював покази, та у судовому засіданні надав покази які повністю різняться, тобто на свідка правоохоронними органами здійснено тиск, щоб оговорити ОСОБА_4 .
З огляду на вимоги ст. 337 КПК України, відповідно до якої судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, суд позбавлений можливості враховувати вказані обставини.
Відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу, таким чином твердження сторони захисту судом оцінюються критично та не приймаються до уваги.
Також позиція обвинуваченого та твердження сторони захисту, викладені під час судових дебатів, про недоведеність вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, оскільки ОСОБА_4 у своїх показах вказав, що не дзвонив ОСОБА_11 з приводу помилкового переказу коштів на банківську картку, яка була у користуванні останнього та про необхідність переведення цих коштів на його картку. Відсутність у матеріалах справи роздруківки телефонних з`єднань, свідчать про те, що телефонного з`єднання між ОСОБА_4 та ОСОБА_11 у час до якого відноситься подія інкримінуємого злочину, не було. І навпаки не з`ясовано можливе телефонне з`єднання ОСОБА_11 з ОСОБА_6 , суд вважає безпідставними та необґрунтованими, що в повному обсязі спростовуються сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.
Окрім того, доводи сторони захисту щодо того, що ОСОБА_4 вважає, що реквізити банківського рахунку, яким користувався ОСОБА_11 , ОСОБА_21 надав саме ОСОБА_6 , оскільки відповідно до показів обвинуваченого, саме ОСОБА_6 спілкувався з ОСОБА_8 , при цьому, у підрозділі, в якому працював ОСОБА_4 , переважна більшість працівників знали реквізити банківських карток співробітників, оскільки досить часто перераховували кошти один одному на різні потреби, дні народження працівників, народження у працівників дітей тощо. Тому ОСОБА_4 вважає, що це ОСОБА_6 , знаючи реквізити банківської картки, яка була у користуванні ОСОБА_11 , надав ці реквізити ОСОБА_8 , суд вважає неправдивими та відкидає їх, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.
Таким чином, виходячи з аналізу й оцінки показань учасників судового провадження, свідків, досліджених під час судового розгляду письмових доказів, суд вважає, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, оскільки у кримінальному провадженні зібрана достатня кількість належним та допустимих доказів, які вказують на доведеність його вини.
Дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 1 ст. 368 КК України, які виразилися у проханні та одержанні службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь якої дії з використанням наданого їй службового становища.
Таку кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає вірною.
Так, з огляду на склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, у даній справі встановленню підлягають наступні ознаки складу злочину: спеціальний суб`єкт - службова особа; одержання неправомірної вигоди для себе таким суб`єктом; одержання неправомірної вигоди за невчинення будь-якої дії в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду; невчинення будь-якої дії з використанням службового становища. Такі ознаки повністю підтверджуються дослідженими в ході судового розгляду доказами в їх сукупності, детальний аналіз яких наведено вище.
Відповідно до п. 1 Примітки до ст. 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу, серед іншого, є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції працівників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій.
Як встановлено судом, ОСОБА_4 , обіймаючи посаду інспектора взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, маючи спеціальне звання старшого лейтенанта поліції, будучи працівником правоохоронного органу, тобто службовою особою та представником держави, діючи всупереч присязі працівника поліції, порушуючи обмеження щодо використання службового становища, встановлені ст. 22 Закону України «Про запобігання корупції», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, з корисливих мотивів, діючи умисно, використав своє службове становище для одержання неправомірної вигоди, тобто вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності, за наступних обставин.
Відповідно до Примітки до ст. 364-1 КК України, зокрема, у ст. 368 цього Кодексу, під неправомірною вигодою слід розуміти грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи негрошового характеру, які пропонують, обіцяють, надають або одержують без законних на те підстав.
Як встановлено в ході судового розгляду, на вимогу ОСОБА_4 . ОСОБА_8 повідомив, що готовий сплатити грошові кошти у сумі 10 тис. грн. за не вчинення ОСОБА_4 дій із проведення належного огляду на стан алкогольного та наркотичного сп`яніння у встановленому законом порядку, не відсторонення від керування транспортним засобом, а також тимчасового вилучення посвідчення водія та не складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за керування транспортним засобом у стані сп`яніння, на що ОСОБА_4 надав ОСОБА_8 реквізити банківського рахунку AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та яким, на той час, користувався її чоловік ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, були перераховані кошти 10 000,06 грн.
З метою повноцінного розпорядження грошовими коштами 24.06.2022 о 03 год. 22 хв. із банківського рахунку AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_3 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , який перебував у власності ОСОБА_10 та яким на той час користувався ОСОБА_11 , здійснено переказ грошових коштів у сумі 9 849.00 грн., на банківський рахунок AT «АКЦЕНТ-БАНК» № НОМЕР_7 , що відповідає IBAN НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_4 , та на рахунок останнього фактично зарахована сума 9 800,00 грн., яка є неправомірною вигодою.
Також, відповідно до диспозиції ст. 368 КК України кримінальна відповідальність настає тоді, коли одержання неправомірної вигоди особою відбувається в обмін на вчинення чи невчинення нею в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, чи в інтересах третьої особи будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища. При цьому вчинення чи невчинення службовою особою відповідних дій перебуває за межами об`єктивної сторони даного злочину. Поняття "з використанням наданої їй влади чи службового становища" з погляду кваліфікації за ст. 368 КК України, не обмежується діями (бездіяльністю) в межах службової компетенції і включає в себе використання службовою особою можливостей, обумовлених займаною посадою.
Відповідно до змісту правових висновків Верховного суду України (постанова № 5-149кс16) з приводу аналізу аналогічних кримінальних проваджень суд зазначав, що за нормативними приписами заборони одержувати незаконну винагороду, визначення яких міститься у статті 368 КК, представник влади, не вправі одержувати будь-якої винагороди у зв`язку зі здійсненням своїх службових повноважень. Указане законодавче положення передбачає, що кримінальна відповідальність за порушення цієї заборони настає в тому разі, коли особа, яка дає хабар службовій особі, усвідомлює, що дає його саме такій особі й у зв`язку з можливостями її посади, а особа, яка одержує незаконну винагороду (хабар), розуміє (не може не розуміти) значущість займаної нею посади, її статусність та можливості; ураховується також вагомість цієї посади у сприйнятті хабародавцем, мета, яку переслідує останній, та його переконаність у тому, що цієї мети буде досягнуто завдяки можливостям посади, яку обіймає хабароодержувач.
Наявність такої можливості, вочевидь, обумовлюється авторитетом займаної ОСОБА_4 посади інспектор взводу № 1 роти № 1 батальйону патрульної поліції в місті Борисполі управління патрульної поліції в Київській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, будучи працівником правоохоронного органу, який здійснює функції представника влади. ОСОБА_4 діяв умисно, з метою власного незаконного збагачення. Наявність корисливого мотиву у ОСОБА_4 підтверджується загальною спрямованістю вчинених ним діянь, адже одержання неправомірної вигоди для себе саме по собі завжди вчинюються з корисливих мотивів та з метою власного незаконного збагачення.
Крім того, ОСОБА_4 одержуючи незаконну винагороду, не міг не розуміти, що ця винагорода йому дається за використання ним можливостей своєї посади.
Посилання захисника на те, що ОСОБА_4 не вчиняв будь-яких дій в інтересах хабародавця, не виключає наявності складу інкримінованого йому одержання хабара, оскільки ці дії знаходяться поза межами об`єктивної сторони цього злочину.
Крім того, суд критично ставиться до доводів обвинуваченого ОСОБА_4 , що він не мав відношення до водія ОСОБА_8 , документів його не перевіряв та будь-яких вимог про переведення коштів на карту не надавав та розцінює їх як бажання виправдати протиправну поведінку обвинуваченого та добитися уникнення кримінальної відповідальності, оскільки вони повністю спростовані дослідженими судом доказами, аналіз яких наведено вище.
Також, аналіз диспозиції ч. 1 ст. 368 КК України дає можливість зробити висновок, що суб`єктивна сторона цього злочину характеризується прямим умислом. У зв`язку з цим ОСОБА_4 , усвідомлював суспільно небезпечний характер вчинюваних ним дій, передбачав їх протиправні наслідки, а також бажав їх настання.
Отже, після з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження та перевірки їх доказами, які суд вважає належними та допустимими, приходить до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.
Так, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим прийшов до висновку про необхідність обрання покарання визначеного санкцією ч. 1 ст. 368 КК України.
Судом враховується те, що ОСОБА_4 вчинив умисний нетяжкий злочин, який відноситься до корупційних, для якого хактерні корисливий мотив та прагнення незаконного збагачення. При цьому, суд враховує ще й характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим ОСОБА_4 , злочину, об`єктом якого, зокрема, є авторитет органів державної влади і їх посадових осіб, які належним чином здійснюють функції держави у зв`язку із посадою на основі передбачених нормами Конституції та законів України. Відповідні обставини суттєво впливають на ступінь тяжкості вчиненого злочину в бік її підвищення.
Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66- 67 КК України, судом не встановлено.
Аналіз даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказує на те, що він раніше не судимий, має місце реєстрації та місце постійного проживання, де характеризуються з позитивної сторони, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, одружений та має на утримані неповнолітню дитину. Ці обставини позитивно характеризують ОСОБА_4 , як особу, яка має гарну репутацією. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку та не є військовослужбовцем.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення його до скоєного.
Виходячи із засад призначення та індивідуалізації покарання, зважаючи на суспільну небезпеку корисливого корупційного злочину та об`єкт посягання, вчиненого у сфері службової діяльності, з урахуванням форми, виду, ступеня вини обвинуваченого, мотивації кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого до вчинення кримінального правопорушення, обставин, що безпосередньо пов`язані із вчиненням кримінального правопорушення, обставин, що характеризують поведінку обвинуваченого під час вчинення кримінального правопорушення, загальний розмір неправомірної вигоди, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, а також враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що ухилення засудженої від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.
Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.
Щодо додаткового покарання, то з метою ефективного запобігання вчинення нових корупційних злочинів, суд вважає за необхідне застосувати у якості додаткового покарання позбавлення права обіймати посади в правоохоронних органах та органах державної влади строком на три роки.
Суд переконаний, що дана міра покарання відносно обвинуваченого ОСОБА_4 є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів. Також, на переконання суду саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод, як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.
Запобіжний захід не обирався підстави для його обрання судом не встановлено.
Витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Речові докази стороною обвинувачення не заявлено.
Керуючись ст.ст. 84, 86-87, 89, 94, 318, 322, 342-351, 358, 363-371, 373-374 КПК України, ст.ст. 50, 59-1, 65-67, ч. 1 ст. 368 КК України, суд
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 368 КК України, та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади пов`язані із організаційно-розпорядчими функціями, на строк 3 (три) роки.
На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Роз`яснити, що ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду станом на час ухвалення цього вироку карається обмеженням волі на строк до трьох років.
Запобіжний захід не обирався, підстави для його обрання не встановлено.
Судові витрати по справі відсутні.
Речові докази в кримінальному провадженні стороною обвинувачення не заявлені.
Цивільний позов відсутні.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Суддя: ОСОБА_1