ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9793/25 Номер провадження 11-сс/814/637/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем судового засідання за участю: прокурора представників власника майна ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу представника власника майна- адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 23 липня 2025 року у кримінальному провадженні №0000693,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя задовольнив клопотання заступника начальника відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 та наклав арешт, шляхом заборони володіння, користування та розпорядження на майно, вилучене в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на мобільний телефон Iphone 16 Pro Max IMEI1 НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 .

В обґрунтування прийнятого рішення слідчий суддя зазначив про наявність правових підстав для арешту, вказаного в клопотанні сторони обвинувачення, майна, та враховуючи можливість використання його як доказу у зазначеному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження вважав за необхідне задовольнити вказане клопотання.

В апеляційній скарзі представник власника майна-адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на мобільний телефон та постановити нову ухвалу, якою відмовити частково у задоволенні клопотання заступника начальника відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 , про накладення арешту на майно, а саме на: мобільний телефон ОСОБА_9 марки Iphone 16 Pro Max IMEI1 НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 .

Вказує, що арешт на майно накладено необгрунтовано та з порушенням прав власника майна.

Стверджує, що прокурором було порушено строки звернення з клопотанням про арешт майна, оскільки обшук було проведено 17.07.2025, а зареєстроване клопотання прокурора лише 21.07.2025.

Власник майна ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час апеляційного розгляду, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомляв.

Положеннями ч. 4 ст. 405 КПК України передбачено, що неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження, які судом були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду, не перешкоджає проведенню розгляду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як вбачається з матеріалів провадження, першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000693 від 26.03.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.368-5, ч.2 ст.366-2 КК України.

Так, до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві з першого оперативного відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві надійшла інформація щодо вчинення т.в.о. начальника відділення поліції №4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.366-2, 368-5 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_9 , який обіймає посаду т.в.о. начальника відділення поліції № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області, щонайменше з 01.01.2024 року спільно проживає у цивільному шлюбі та має спільний побут з ОСОБА_11 , водночас останній не зазначив ОСОБА_11 у своїй щорічній декларації.

Разом із цим встановлено, що ОСОБА_9 протягом 2015-2025 набув активи (загальна вартість набутих активів - нерухомого та рухомого майна складає щонайменше 13 500 000 гривень), які оформлено на третіх осіб, та відносно яких він може прямо чи опосередковано вчиняти дії, тотожні за змістом здійснення права розпорядження.

Так, 30.01.2025 ОСОБА_9 фактично придбав для власного користування автомобіль Lexus GX 460 (2016) д.н.з. НОМЕР_3 , право власності на який було оформлено на матір ОСОБА_9 ОСОБА_12 . Орієнтовна середня ринкова вартість складає 1 240 000 грн.

До того ж, матір ОСОБА_9 - ОСОБА_12 є власником наступного майна: квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 32,8 кв.м., вартістю 1 023 927 грн; квартири за адресою: АДРЕСА_3 , площею 80,1 кв.м., орієнтовною вартістю 4 498 000 грн; квартири за адресою: АДРЕСА_4 , орієнтовною вартістю 80 000 доларів США; земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1028; земельної ділянки кадастровий номер :00:003:1125.

Окрім цього, між ОСОБА_12 та ПП «ЗакарпатІнвестБуд-1» укладено договір резервування майбутнього об`єкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_5 , площею 50,24 кв.м. Орієнтовна вартість складає 3 061 275 грн.

При цьому, офіційний дохід матері ОСОБА_9 - ОСОБА_12 з 2011 року по 4 квартал 2024 року складає 356 765 гривень, а дані щодо попередніх доходів відсутні.

Окрім цього, наявні відомості про придбання житлової квартири у АДРЕСА_6 , з гаражем, яку оформлено на батька ОСОБА_9 ОСОБА_9 .

Також, на батька ОСОБА_9 ОСОБА_9 зареєстровані транспортні засоби.

При цьому, офіційний дохід батька ОСОБА_9 - з 1999 року по 4 квартал 2024 року складає 477 692 гривень, а дані щодо попередніх доходів відсутні.

Аналізом декларації осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2023 та 2024 роки встановлено, що за звітний період у ОСОБА_9 , містяться грошові активи у розмірі:

- за 2023 рік: 350000 у готівковій формі;

- за 2024 рік: 5000 $ США у готівковій формі.

Відповідно до Відомостей із державного реєстру фізичних осіб - платників податків, про суми доходів, ОСОБА_9 у 2023 отримав офіційний дохід у розмірі 536972 грн, а у 2024 - у розмірі 494754 грн.

На виконання доручення слідчого, оперативним підрозділом встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення, може бути причетний т.в.о начальника відділення поліції № 4 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_9 , який фактично спільно проживає із начальником ГУ Держпродспоживслужби в Полтавській області ОСОБА_11 , за адресою: м.Полтава, вул.Покровська.58.

На підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави проведено обшук за місцем роботи ОСОБА_9 за адресою: м.Зіньків, вул.Воздвиженська,28, в результаті якого було виявлено та вилучено мобільний телефон Iphone 16 Pro Max IMEI1 НОМЕР_1 ; IMEI2 НОМЕР_2 .

Постановою слідчого від 18.07.2025 року вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

18.07.2025 заступник начальника відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави з клопотанням про арешт майна.

23.07.2025 слідчий суддя задовольнив клопотання прокурора ОСОБА_10 і колегія суддів з вказаним рішенням повністю погоджується з огляду на наступне.

Під час апеляційного перегляду було встановлено наявність мети арешту збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи все вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Посилання сторони захисту про порушення прокурором строку звернення до суду з клопотанням про арешт майна спростовуються матеріалами справи, а саме маркуванням Нової пошти про здійснення відправлення кореспонденції ОСОБА_13 19.07.2025 на адресу Октябрського районного суду м.Полтави, тобто у строки, передбачені, ч.5 ст.171 КПК України (а.с.161).

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких представник власника майна просить скасувати ухвалу слідчого судді про накладення арешту на мобільний телефон, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, не підтверджуються матеріалами справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, для інших осіб колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Разом з цим , вважаємо за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_7 без задоволення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407 та ст.422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна-адвоката ОСОБА_7 , подану в інтересах ОСОБА_9 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м.Полтави від 23 липня 2025 року-без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4