Справа № 639/507/26
Провадження № 1-КС/639/136/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2026 року м. Харків

Слідчий суддя Новобаварського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ув`язненого ОСОБА_3 (у режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції), представника Харківської міської медичної частини №27 ОСОБА_5 (у режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 в інтересах ув`язненого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на порушення його прав під час тримання в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» щодо ненадання належної медичної допомоги,

в с т а н о в и в :

До Новобаварського районного суду м. Харкова надійшло клопотання (скарга) захисника ув`язненого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , в якому останній зазначав, що з січня 2026 року ОСОБА_3 утримується під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Перед його затриманням ним було отримано черепно-мозкову травму із втратою свідомості, що зокрема зумовило накладання йому швів на підборідді та тем`яній ділянці голови. Після поміщення до ДУ «Харківський слідчий ізолятор», через отриману травму ОСОБА_3 відчуває постійний головний біль, мають місця запаморочення, нудота, проте, не дивлячись на звернення до Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях (далі за текстом Харківська міська медична частина №27) належне обстеження та лікування ОСОБА_3 з приводу отриманою ним черепно-мозкової травми не надається.

З огляд на викладене, з урахуванням уточнених вимог, захисник ОСОБА_4 просив зобов`язати завідувача Харківської міської медичної частини №27 провести медичне обстеження та лікування ОСОБА_3 , з урахуванням його скарг на стан здоров`я (травма голови)із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104.

В судовому засіданні ув`язнений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_4 підтримали вимоги клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на зазначене вище. ОСОБА_3 надав пояснення, що, дійсно, перед затриманням ним було отримано черепно-мозкову травму, він втратив свідомість, в подальшому йому було накладено шви на підборідді та в тем`яній ділянці голови. Після цих подій він страждає на головний біль, мають місце запаморочення та нудота, проте належне медичне обстеження та лікування в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» йому не надається, що, зокрема зумовлене відсутністю необхідних спеціалістів та засобів.

Представник Харківської міської медичної частини №27 підтвердив факт наявності у ОСОБА_3 травми голови та неможливість проведення необхідного обстеження в умовах Харківської міської медичної частини №27 через відсутність відповідних спеціалістів та обладнання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про його дату та час повідомлявся належним чином, а тому, з урахуванням вимог та предмету скарги, положень ст. 206 КПК України, які не вимагають обов`язкової участі прокурора у розгляді даного провадження, справу розглянуто без його участі.

Вислухавши учасників судового провадження, перевіривши доводи клопотання (скарги), дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 на підставі ухвали слідчого судді Чугуївського міськрайонного суду Харківської області від 16.01.2026 перебуває під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор», яка розташована в межах територіальної юрисдикції Новобаварського районного суду м. Харкова.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 2 глави 1 розділу Х Правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів Державної кримінально-виконавчої служби України, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 14 червня 2019 року № 1769/5 (далі за текстом Правила №1769/5), медична частина забезпечує надання первинної лікувально-профілактичної допомоги ув`язненим і засудженим, яка включає консультацію медичного працівника, діагностику і лікування захворювань, травм та отруєнь, профілактичні заходи, направлення хворого ув`язненого чи засудженого для надання спеціалізованої та високоспеціалізованої допомоги.

Пунктом 3 глави 2 розділу Х Правил №1769/5 встановлено, що у СІЗО здійснюються медичний контроль за станом здоров`я ув`язнених і засуджених шляхом проведення медичних оглядів та обстежень, виявлення осіб, які потребують лікування та постійного медичного нагляду, проведення щодо них лікувально-оздоровчих заходів з метою збереження здоров`я і працездатності, амбулаторне і стаціонарне лікування відповідно до системи стандартів у сфері охорони здоров`я, клінічних протоколів надання медичної допомоги в порядку, передбаченому законодавством.

Основними завданнями медичної частини є, зокрема: надання екстреної медичної допомоги, первинної медичної допомоги та організація надання вторинної медичної допомоги; організація і проведення медичних оглядів, обстежень, здійснення диспансерного нагляду; організація та проведення заходів із впровадження превентивної медицини. (п. 3 глави 1 розділу Х Правил №1769/5).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод покладає на державу обов`язок захищати фізичне здоров`я осіб, позбавлених волі.

Держава має забезпечити належний захист здоров`я ув`язнених, зокрема шляхом надання необхідної медичної допомоги (п. 72 рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Відповідно до пункту 138 рішення ЄСПЛ від 15.05.2012 року у справі «Каверзін проти України» (Kaverzin v. Ukraine), заява № 23893/03, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (див., наприклад, рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України» (Ukhan v. Ukraine), заява № 30628/02, пп. 72-74, з подальшими посиланнями). Встановлюючи те, чи виконали державні органи свої обов`язки з надання медичної допомоги особі, яка перебуває під вартою і під їхнім контролем, Суд має оцінити якість медичних послуг, наданих такій особі з урахуванням стану її здоров`я та «практичних вимог ув`язнення», і, якщо її було позбавлено адекватної медичної допомоги, з`ясувати, чи становило це нелюдське і таке, що принижує гідність, поводження на порушення статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява №3456/05, п.78, від 4 жовтня 2005 року, «Алексанян проти Росії» (Aleksanyan v. Russia), заява №46468/06, п.140, від 22 грудня 2008 року, і «Євген Олексеєнко проти Росії» (Yevgeniy Alekseyenko v. Russia), заява №41833/04, п.104, від 27 січня 2011 року).

Положеннями статті 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» та ст. ст. 6, 39, 72 Основ законодавства України про охорону здоров`я, передбачено, що особи, узяті під варту, мають право на надання їм медичної допомоги.

З наданих до суду копій медичної документації ОСОБА_3 встановлено, що перед затриманням ним було отримано травму голови (не пов`язана із застосування до нього насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади). На вказані обставини вказував ОСОБА_3 та не спростовувалось представником Харківської міської медичної частини №27. Як вказує ув`язнений, з того часу він відчуває постійний головний біль, мають місця запаморочення, нудота.

Відповідно до положень Європейських пенітенціарних правил-1 (Рекомендація № К (2006)2 Комітету Міністрів держав-учасниць), при поводженні з усіма особами, позбавленими волі, необхідно дотримуватись їхніх прав людини. Життя в місцях позбавлення волі повинно бути, наскільки це можливо, наближене до позитивних аспектів життя у суспільстві. Адміністрація пенітенціарних установ мусить забезпечувати охорону здоров`я всіх ув`язнених цих установ. Компетентна інстанція повинна брати до уваги будь-які письмові скарги-від ув`язненого, якщо в них є підстави припускати, що права ув`язненого були порушені.

Відповідно до практики ЄСПЛ, надання необхідної медичної допомоги особам у місцях тримання під вартою є обов`язком держави (пп. 72-74 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Ухань проти України», заява №30628/02).

Так, загальні принципи практики Європейського суду з прав людини сформовані в пунктах 77, 78 рішення по Справі «Кущ проти України»(заява № 53865/11, остаточне 03/03/2016),п. 149 рішення у Справі «Корнейкова та Корнейков проти України» (заява № 56660/12, остаточне 24/06/2016), за змістом яких:

Суд неодноразово наголошував на тому, що охорона здоров`я ув`язнених осіб повинна забезпечуватися належним чином (див. рішення у справі «Кудла проти Польщі» (Kudla v. Poland) [ВП], заява № 30210/96, п. 94, ECHR 2000-ХІ). Відсутність належної медичної допомоги може становити поводження, що суперечить статті 3 Конвенції (див. рішення у справах «Ільхан проти Туреччини» (Ilhan v. Turkeу) [ВП], заява № 22277/93, п. 87, ECHR 2000-VII, і «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 90, від 4 жовтня 2005 року).

Суд вважає, що «належність» медичної допомоги під час тримання під вартою залишається найбільш важким елементом для визначення. Лише той факт, що ув`язненого оглянув лікар та призначив певний вид лікування, автоматично не може привести до висновку, що медична допомога була належною (див. рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), заяви № 9852/03 та № 13413/04, п. 116, від 29 листопада 2007 року). Органи влади мають забезпечити повну фіксацію стану здоров`я особи, яка тримається під вартою, та лікування, яке ця особа отримувала під час перебування під вартою (див., наприклад, рішення у справі «Худобін проти Росії» (Khudobin v. Russia), заява № 59696/00, п. 83, ECHR 2006-ХІІ), оперативність і точність постановки діагнозу і надання допомоги (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan), п. 115, та рішення у справі «Мельник проти України» (Melnik v. Ukraine), заява № 72286/01, пп. 104-106, від 28 березня 2006 року), а за умови, коли це викликано медичним станом, - регулярність та систематичність нагляду та наявність плану терапевтичних заходів з метою лікування хвороб ув`язненої особи або запобігання їхньому ускладненню, а не усунення симптомів (див. там само, пп. 109 та 114; а також рішення у справах «Сарбан проти Молдови» (Sarban v. Moldova), заява № 3456/05, п. 79, від 4 жовтня 2005 року; та «Попов проти Росії» (Popov v. Russia), заява № 26853/04, п. 211, від 13 липня 2006 року). Державні органи влади також повинні довести, що були створені умови, необхідні для фактичної реалізації призначеного лікування (див. згадане рішення у справі «Гумматов проти Азербайджану» (Hummatov v. Azerbaijan, п. 116, та рішення у справі «Голомийов проти Молдови» (Holomiov v. Moldova), заява № 30649/05, п. 117, від 7 листопада 2006 року).

В порушення вимог ст. 22 КПК України, Харківською міською медичною частиною №27 не надано доказів того, що вживаються заходи щодо забезпечення медичного обстеження та лікування ув`язненого ОСОБА_3 з приводу скарг на його здоров`я, обумовлених отриманою ним травмою голови. При цьому ухвала слідчого судді Новобаварського районного суду м. Харкова від 27.01.2026, якою, окрім іншого, було зобов`язано керівника Харківської міської медичної частини № 27 філії ЦОЗ ДКВСУ у Харківської та Луганській областях надати необхідні медичні документи, пов`язані з розглядом заяви (скарги).

З огляду на викладене, враховуючи посилання ув`язненого ОСОБА_3 щодо неефективності лікування та інших його доводів, що фактично було підтверджено представником Медичної частини №27, який зазначив, що повноцінне обстеження та лікування відповідної травми голови можливе лише вузькопрофільним спеціалістом поза межами установи, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність зобов`язання адміністрації Харківської міської медичної частини №27 організувати проведення медичного обстеження та лікування ОСОБА_3 , з урахуванням його скарг на стан здоров`я (травма голови), в тому числі із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, зокрема лікаря-невропатолога.

Таким чином, клопотання (скарга) адвоката ОСОБА_4 підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ст. ст. 22, 206, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в :

Скаргу адвоката ОСОБА_4 в інтересах ув`язненого ОСОБА_3 задовольнити.

Зобов`язати завідувача Харківської міської медичної частини №27 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» у Харківській та Луганській областях організувати протягом об`єктивно можливого строку проведення медичного обстеження та лікування ОСОБА_3 , з урахуванням його скарг на стан здоров`я (травма голови), в тому числі із залученням лікарів закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку відповідно до Порядку, затвердженого наказом Міністерства юстиції України та Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 року №239/5/104, зокрема лікаря-невропатолога.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1