Справа № 303/6798/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/208/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові у режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року про обвинувачення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Доробратово Іршавського району Закарпатської області, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаним вироком ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК України, та виправдано ОСОБА_7 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що в її діянні є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 - ч. 1 ст. 204 КК України.

ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у тому, що вона, працюючи з 09 листопада 2018 року на посаді менеджера (управителя) з логістики в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київтрансойл», що зареєстроване за адресою: Закарпатська область, місто Мукачево. вул.Берегівська об`їзна, 11, достовірно знаючи про вимоги щодо обігу законно виготовлених підакцизних товарів - бензину, будучи обізнаною про те, що відповідно до ст. 215 Податкового кодексу України бензин є підакцизним товаром, в грудні 2020 року стала на злочинний шлях протиправного збагачення, шляхом збуту незаконно виготовленого пального (бензину).

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що 17 грудня 2020 року о 13 годині 02 хвилин ОСОБА_7 , працюючи на посаді менеджера (управителя) з логістики в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київтрансойл», всупереч розділу 2, підписаної нею посадової інструкції менеджера (управителя) з логістики (код КП1475.4) ТОВ «Київтрансойл» в частині здійснення оформлення реалізації товаро-матеріальних цінностей зі складу та забезпечення документообігу транспортно-технологічного процесу, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, переслідуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, шляхом реалізації фальсифікованого бензину, достовірно знаючи, що на території ТОВ «Київтрансойл» за адресою м.Мукачево, вул.Берегівська об`їзна, 11, знаходиться незаконно придбаний при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах бензин А-95, за ціною значно нижчою за ринкову, з метою зменшення матеріальних витрат на досягнення злочинної мети, усвідомлюючи, що якість незаконно придбаного пального не буде підтверджено сертифікатом відповідності або свідоцтвом про визнання відповідності, які надаються виробником, знаходячись в приміщенні адмінбудівлі з вивіскою «Закарпатнафтопродукт-Мукачево», що за адресою: м.Мукачево, вул.Берегівська об`їзна, 11, діючи у порушення вимог пунктів 2, 7, 9, 10, 11, 18 «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 року № 1442, ст. 21 Закону України № 2694-ХІІ від 14.10.1992 року «Про охорону праці», ст. 11 Закону України № 2707-ХІІ від 16.10.1992 року «Про охорону атмосферного повітря», умисно, без складання товарно-супроповідних документів спільно із невстановленими досудовим розслідуванням особами, збула ОСОБА_9 , який був залучений до проведення контролю за вчинення злочину у формі контрольної закупки за готівкові кошти в сумі 40000 гривень 2 кубічних метра незаконного виготовленого пального-бензину А-95, який не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови» для марки А-95 Євро 5-Е5. Як було встановлено сертифікованою лабораторією, об`ємна частка бензолу у досліджуваному бензині складає 1,26 %, а допустима норма відповідно вимогам Євро-Е5 складає не більше 1,0 %, не відповідає за параметрами вмісту бензолу, відповідно до вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови». Його об`ємна частка перевищує допустиму норму на 0,26 %, що є значним перевищенням. Об`ємна частка бензолу в бензині є одним з основних параметрів якості бензину, його відповідності ДСТУ та оригінальності. Перевищення норми вмісту бензолу має дуже шкідливу дію як для транспортного засобу так і для навколишнього середовища. Одним з тяжких наслідків хронічної інтоксикації бензолом є розвиток у деяких гострих та хронічних лейкозів. Відхилення виявленого параметру «об`ємна частка бензолу» є свідченням добавляння штучних домішок бензолу.

Не погоджуючись із цим вироком, прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Мукачівського міськрайонного суду Львівської області від 14 листопада 2024 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною та призначити покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією та знищенням незаконно виготовлених товарів.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор покликається на те, що оскаржений вирок є незаконним та підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку. Зокрема, зазначає, що у ході судового розгляду було допитано обвинувачену, свідків, досліджено докази, якими, на переконання сторони обвинувачення, підтверджено винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, однак їм не надано жодної оцінки, а лише перераховано кожен доказ, після чого констатовано, що вказані докази не підтверджують вину ОСОБА_7 . Таким чином, вирок суду є невмотивованим, а відтак і незаконним.

Як зазначає апелянт, єдиною підставою для ухвалення виправдувального вироку судом вказано, що суб`єктивна сторона цього кримінального правопорушення характеризується лише прямим умислом. Втім, такий умисле був підтверджений дослідженими безпосередньо судом доказами, яким суд не надав об`єктивної і конкретної оцінки.

Звертає увагу, що ОСОБА_7 , діючи від імені ТзОВ «КИЇВТРАНСОЙЛ» та будучи працівником указаного товариства, здійснювала реалізацію нафтопродуктів третім особам за грошові кошти. Вказане підтверджується протоколом зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж щодо корпоративного номеру телефону, який використовувала обвинувачена при виконанні своїх трудових функцій. При цьому зі змісту цих розмов слідує, що обвинувачена неодноразово запевняла клієнтів у хорошій якості нафтопродуктів, тобто вона володіла інформацією про якість продукції, яку вона випускала, а також усвідомлювала, що в окремих випадках відпуск нафтопродуктів здійснювався з порушенням Правил роздрібної торгівлі, тобто оплатою готівковими коштами.

Крім цього, відповідно до протоколу про контроль за вчиненням злочину, а також аудіо, відеоконтролю особи, зафіксовано факт відпуску бензину ОСОБА_9 , який відбувся 17 грудня 2020 року. З дослідженого відеозапису проведення закупки чітко вбачається, що відпуск здійснює саме обвинувачена ОСОБА_7 , саме вона отримує грошові кошти та здійснює їх перерахунок за допомогою лічильного пристрою, жодна інша особа не спілкувалась з ОСОБА_9 щодо якості бензину, який був придбаний, тобто всі дії від імені ТзОВ «КИЇВТРАНСОЙЛ» здійснювала ОСОБА_7 , при цьому не надавши та не продемонструвавши жодних документів, які б підтверджували якість пального.

На переконання прокурора, показання обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 слід сприймати критично, оскільки показання обвинуваченої є фактично способом самозахисту, а показання ОСОБА_10 , не можуть братися до уваги як об`єктивний доказ, оскільки вона є працівником Товариства, яке безпосередньо здійснювало торгівлю фальсифікованим пальним, і від імені якого ОСОБА_7 здійснювала його продаж.

Апелянт вказує, що вина ОСОБА_7 підтверджується протоколом про результати аудіо, відеоконтролю особи №8/1682 від 17 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 , де чітко видно її особу, чути її мовлення та чітко видно, що вона отримує грошові кошти від ОСОБА_11 за відпуск бензину, перераховує їх за допомогою пристрою для перераховування банкнот (лічильника банкнот) та в подальшому надає вказівку куди підганяти транспортний засіб для завантаження бензину. Відпуск нафтопродуктів нею завжди здійснювався по двох формах розрахунків: за готівку та по перерахунку, що свідчить про порушення «Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 1997 року №1442, при цьому нею зазначається, що у разі готівкової форми ціна на пальне буде меншою. Тобто обвинувачена була обізнана про всі дії, які відбувалися на підприємстві в частині збуту незаконно виготовленого пального.

Також прокурор вказує, що він заявляв клопотання про допит свідка ОСОБА_9 (особа залегендована), який під час досудового розслідування надав ключові показання і станом на зараз призваний до лав Збройних Сил України і не міг бути забезпечений прокурором в судове засідання, однак у задоволенні цього клопотання судом безпідставно відмовлено, що негативно вплинуло на повноту судового розгляду.

18 березня 2025 року адвокат ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, у якій просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити вирок Мукачівського районного суду Закарпатської області від 14 листопада 2025 року без змін. Подані заперечення мотивує тим, що в апеляційній скарзі прокурор вказує на неповноту судового розгляду, однак ним не наведено жодних даних, які б вказували, що суд першої інстанції при ухваленні вироку допустив порушення вимог ч. 1 п.п. 1-4 ст. 409 КПК України. Вважає, що жодними показаннями та матеріалами справи не доводиться той факт, що ОСОБА_7 скоїла кримінальне правопорушення, що їй інкримінується. Щодо показань свідка ОСОБА_10 , яка у період інкримінованого ОСОБА_7 діяння перебувала на посаді керівника лабораторії якості пального до резурвуарів підприємства, то вона вказала на порядок поступлення пального до резервуарів підприємства і який контроль при цьому відбувається. Інші допитані свідки у судовому засіданні жодним чином не підтверджують винуватість ОСОБА_7 . Не підтверджується така винуватість і матеріалами справи. Сторона обвинувачення не надала доказів того, що 17 грудня 2020 року ОСОБА_9 придбав пальне на підприємстві, де працює ОСОБА_7 , а також не надала жодного доказу, що пальне було відпущене водію 17 грудня 2020 року із приміщення ТОВ «Київтрансойл», м. Мукачево, вул. Берегівська об`їзна, 11, і що саме з цього пального відбувся відбір для проведення дослідження. При цьому стороною обвинувачення під час досудового розслідування не проведено експертизу якості пального, а проведена товарознавча експертиза на підставі досліджень (випробувань) спеціаліста, який навіть не попереджений про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_12 заперечили проти задоволення апеляційних вимог, пославшись на їх безпідставність.

Заслухавши доповідача, позицію сторін кримінального провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. А саме, рішення має бути ухвалене згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Згідно зі ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити, зокрема, питання, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

За змістом ст. 373 КК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Частиною 4 цієї статті установлено, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь цієї особи.

Суд, оцінюючи наявні у матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, дійшов переконання, що стороною обвинувачення не доведено наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, а зібрані у справі докази не підтверджують висунуте ОСОБА_7 обвинувачення, тому суд з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, визнав ОСОБА_7 невинуватою та виправдав її.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції було повно всебічно і об`єктивно досліджено обставини провадження, та на підставі сукупності правильно оцінених доказів з точки зору достатності для ухвалення виправдувального вироку, всупереч доводів апеляційної скарги прокурора, зроблено висновок про недоведеність наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

З цим висновком погоджується і колегія суддів апеляційного суду, з огляду на таке.

Свої висновки щодо відсутності у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, суд першої інстанції обґрунтував тим, що посадова інструкція ОСОБА_13 як менеджера (управителя) з логістики не містить обов`язку перевіряти якість пального, а також недоведеністю умислу обвинуваченої на збут саме незаконно виготовленого пального.

Надаючи оцінку апеляційним доводам прокурора, колегія суддів виходить з того, що згідно з ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Склад кримінального правопорушення - сукупність об`єктивних та суб`єктивних ознак, що дозволяють кваліфікувати суспільно-небезпечне діяння як конкретне кримінальне правопорушення. Кожний склад кримінального правопорушення обов`язково складається з таких елементів: об`єкт кримінального правопорушення, об`єктивна сторона кримінального правопорушення, суб`єкт кримінального правопорушення та суб`єктивна сторона кримінального правопорушення.

З об`єктивної сторони злочин, передбачений ст. 204 КК України, може бути вчинений у формі: 1) придбання з метою збуту; 2) зберігання з метою збуту; 3) транспортування з метою збуту; 4) збуту.

У свою чергу, ОСОБА_13 інкримінується вчинення вказаного злочину у формі збуту незаконно виготовленого пального.

Збут означає будь-які оплатні чи безоплатні форми передачі підакцизних товарів, внаслідок чого вони переходять у володіння і розпорядження іншої особи. Поняттям збуту охоплюється торгівля підакцизними товарами, тобто реалізація вказаних предметів за винагороду, у тому числі грошову.

Згідно з пред`явленим обвинуваченням, ОСОБА_7 , працюючи на посаді менеджера (управителя) з логістики у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Київтрансойл», що зареєстроване за адресою: Закарпатська область, м. Мукачево, вул. Берегівська об`їзна, 11, діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, збула ОСОБА_9 , який був залучений до проведення контролю за вчинення злочину у формі контрольної закупки за готівкові кошти в сумі 40000 гривень 2 кубічних метра незаконного виготовленого пального-бензину А-95, який не відповідає вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови» для марки А-95 Євро 5-Е5. Як встановлено сертифікованою лабораторією, об`ємна частка бензолу у досліджуваному бензині складає 1,26 %, а допустима норма відповідно вимогам Євро-Е5 складає не більше 1,0 %, не відповідає за параметрами вмісту бензолу, відповідно до вимогам ДСТУ 7687:2015 «Бензини автомобільні Євро. Технічні умови». Його об`ємна частка перевищує допустиму норму на 0,26 %, що є значним перевищенням. Об`ємна частка бензолу в бензині є одним з основних параметрів якості бензину, його відповідності ДСТУ та оригінальності. Перевищення норми вмісту бензолу має дуже шкідливу дію як для транспортного засобу так і для навколишнього середовища. Одним з тяжких наслідків хронічної інтоксикації бензолом є розвиток у деяких гострих та хронічних лейкозів. Відхилення виявленого параметру «об`ємна частка бензолу» є свідченням добавляння штучних домішок бензолу.

Так, у судах першої та апеляційної інстанцій обвинувачена ОСОБА_7 своєї вини в інкримінованому їй кримінальному правопорушенні не визнала та надала показання, що з 09 листопада 2018 року працювала на посаді менеджера (управителя) з логістики у ТОВ «Київтрансойл», яке знаходиться в м. Мукачево на вул. Берегівській об`їзній, 11. В її обов`язки входило забезпечення закупівлі бензину, який приходив лише з-за кордону в залізничних цистернах, також вона видавала накладні. За вищевказаною адресою у 2020 році була вивіска «Закарпатнафтопродукт-Мукачево», якої станом на сьогодні немає. Листок-проходження виписувала охорона, а водій йшов до неї в кабінет, де вона йому оформляла товарно-транспортні накладні. Без відповідних документів вона не могла відпустити бензин, а охорона без документів також не могла випустити автомобіль із бензином. Грошові кошти за реалізацію бензину не отримувала. Могли бути дві ціни на бензин: дешевша і дорожча. Вказала, що ОСОБА_9 не знає, по телефону з ним не спілкувалась, контактний номер мобільного телефону їй не належить, а є корпоративним, тобто підприємства. 17 грудня 2020 році вона нічого не оформляла, нікому не видавала накладні з реалізації бензину. Голос на аудіозаписі їй не належить, це голос іншої особи, голос її лише на відеозаписі, де її видно.

Допитана у суді першої інстанції за клопотанням прокурора свідок ОСОБА_10 надала показання, що з 2019 року працює завідуючою лабораторією на ТОВ «Максі енерджі», яке має ліцензію на зберігання і відпуск пального. Наскільки пам`ятає, в 2020 році десь кимось була набрана проба на АЗС бензину, за результатами якої було встановлено, що там був завищений показник бензолу. Коли приходить паливо, з ТОВ «Київтрансойл» призначається черговий лаборант, який набирає з кожної цистерни пробу 1 літр, змішує його та робить середню пробу для того, щоб провести випробування. При цьому, лаборант робить дві проби одна проба зберігається в лабораторії, а з іншої робиться випробування, все паливо має сертифікат відповідності. 17 грудня 2020 року не могло бути невідповідностей пального, про документ в якому зазначено, що було перевищення норми бензолу, не знає, оскільки проби мають відбиратися також на митниці. Бензол дороговартісний продукт, тому немає доцільності його домішувати. До якості пального ОСОБА_7 ніякого відношення не має.

Свідок ОСОБА_14 надав показання, що у який день та час не пам`ятає, але у 2020 році був понятим при врученні в СБУ грошових коштів чоловікові, якого він не знає, у якій справі також не знає. Понятим був більше двох разів, однак у «Закарпатнафтопродукт-Мукачево» не приїздив та обвинувачену він не знав і не знає.

Свідок ОСОБА_15 надав показання, що він як понятий був запрошений до СБУ, один раз був разом із ОСОБА_14 , тоді вручалися громадянину грошові кошти, однак не пам`ятає в якій сумі та в якій валюті вказаній особі працівники СБУ давали гроші. Пройшло вже багато років, тому деталі не пам`ятає, ні громадянина, якому були видані кошти, ні обвинувачену не знає.

Наведені показання, які суд першої інстанції визнав послідовними та такими, що узгоджуються з іншими матеріалами справи, дали підстави дійти висновку про відсутність збуту незаконно виготовленого пального у діях ОСОБА_7 . З цим висновком погоджується і апеляційний суд.

Крім цього, суд першої інстанції вживав заходів для забезпечення явки до суду для проведення допиту свідка ОСОБА_9 шляхом судових викликів та постановлення ухвали про привід від 09 листопада 2023 року з повторним нагадуванням органу поліції про необхідність її виконання. Відповідно до повідомлення Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області від 29 листопада 2023 року, за адресою місця проживання ОСОБА_16 , яка зазначена у обвинувальному акті та в ухвалі про привід, знаходиться не житловий будинок, а торговий центр «Новий». Явку свідка ОСОБА_9 стороною обвинувачення забезпечено не було, в судовому засіданні 15 лютого 2024 року прокурор відмовився від його допиту у зв`язку з неможливістю забезпечення його прибуття до суду.

Колегія суддів звертає увагу, що для застосування ч. 1 ст. 204 КК України потрібно встановити, що предмет указаного злочину підакцизні товари, у цьому випадку пальне, були виготовлені незаконно. А враховуючи, що обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони указаного кримінального правопорушення є прямий умисел, поєднаний з метою збуту незаконно виготовленого пального, тобто особа має усвідомлювати, що збуває саме незаконно виготовлене пальне, необхідно встановити обізнаність ОСОБА_7 у тому, що вказане пальне було виготовлене незаконно і вона здійснювала його збут.

Здійснюючи перевірку відповідності дій обвинуваченої на предмет законності, суд першої інстанції слушно надав оцінку повноваженням та обов`язкам ОСОБА_7 .

Так, згідно з трудовим договором №10/2018 року від 09 листопада 2018 року, укладеним між ТзОВ «Київтрансойл» в особі директора ОСОБА_17 (далі роботодавець), що діє на підставі статуту, та ОСОБА_7 (далі працівник), працівник - як менеджер (управитель) з логістики, відповідно до п. 2.1.6 зобов`язалася забезпечувати, в межах трудової функції, якість продукції, яка виробляється (продається) роботодавцем та/або послуг, які надаються роботодавцем.

Вказаний посадовий обов`язок є загальним для працівників і не містить положення про обов`язок менеджера (управителя) з логістики ОСОБА_7 перевіряти якість пального, яке реалізується споживачам.

Відповідно до вимог посадової інструкції менеджера (управителя) з логістики, затвердженої 09 листопада 2018 року директором ТОВ «Київтрансойл», на ОСОБА_7 , як менеджера (управителя) з логістики покладено завдання та обов`язки, зазначені у пунктах 2.1 2.21.

Водночас, вказана посадова інструкція не містить обов`язку менеджера (управителя) з логістики перевіряти якість пального (нести за це відповідальність).

Крім цього, як правильно вказав суд першої інстанції, для доведення умисного збуту незаконно виготовленого пального має важливе значення з`ясування питання про наявність реальної можливості бути обізнаним про його незаконне виготовлення.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_7 інкримінується вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 КК України кримінальне правопорушення визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку кримінального правопорушення, домовилися про спільне його вчинення.

Втім, досудовим розслідуванням не встановлена особа, з якою, за версією сторони обвинувачення, спільно діяла ОСОБА_7 .

У свою чергу, з показань обвинуваченої ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 слідує, що в обов`язки менеджера (управителя) з логістики не входить перевірка якості пального і цей працівник не має реальної можливості це перевірити, а використовує лише документи, які оформлені та надані працівниками іншого підрозділу (лабораторії).

Враховуючи, що явку свідка ОСОБА_9 до суду забезпечити не вдалося (хоч прокурор і вказує, що такий мобілізований до лав Збройних Сил України), тому, відповідно, і не вдалося з`ясувати, чи отримувала ОСОБА_7 від нього грошові кошти та у якій кількості, а під час перегляду відеозапису встановлено, що у приміщенні, де знаходиться ОСОБА_7 , особа тримає в руках кошти, рахує їх, але яка їхня кількість і чи їх отримує ОСОБА_7 , відеозапис, всупереч тверджень прокурора, відомостей чітко не містить. До того ж, вказані кошти в ОСОБА_7 не вилучались.

У свою чергу, свідок (понятий під час оперативної закупки) ОСОБА_15 не пам`ятає у якій сумі та в якій валюті закупнику працівники СБУ передавали грошові кошти, а свідок (понятий під час оперативної закупки) ОСОБА_14 вказав, що був понятим під час вручення грошових коштів, але їх суми та валюти також не назвав.

За цих обставин, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що навіть якщо припустити, що ОСОБА_7 отримала кошти від ОСОБА_11 , її умисел (обізнаність) на збут саме незаконно виготовленого пального залишається недоведеним.

При цьому посилання прокурора на протокол про результати аудіо, відеоконтролю особи №8/1682 від 17 грудня 2020 року щодо ОСОБА_7 також не доводить наявність збуту незаконно виготовленого пального у діях обвинуваченої. Зокрема, вказівка прокурором на те, що ОСОБА_7 сказала, що у разі готівкової оплати ціна на пальне буде меншою, жодним чином не доводить, що у разі безготівкової оплати здійснюється продаж пального належної якості і, навпаки, якщо оплата здійснюється готівкою, покупець отримує саме незаконно виготовлене пальне.

Також апеляційний суд бере до уваги, що матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що закупник придбав пальне саме на підприємстві, де працює обвинувачена, і що саме з цього пального відбувся відбір для проведення експертних досліджень.

Водночас, неспроможними є доводи прокурора про те, що показання свідка ОСОБА_10 не можуть братися до уваги через те, що вона є працівником товариства, яке здійснювало торгівлю фальсифікованим пальним, оскільки указана свідок, на виконання вимог ст. 352 КПК України, була приведена до присяги та попереджена про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань. Крім того, показання указаного свідка узгоджуються з письмовими матеріалами справи, дослідженими судом першої інстанції.

За наведеного, колегія суддів вважає, що у діях ОСОБА_7 відсутня об`єктивна та суб`єктивна сторона складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України.

Інші аргументи сторони обвинувачення не потребують детального аналізу суду та не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні, оскільки вищенаведених висновків суду про недоведення, що в діянні ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення, не спростовують.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінюючи досліджені у справі докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності і достатності, дійшов правильного переконання, що стороною обвинувачення не доведено наявність у діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204, тому з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 373 КПК України, обґрунтовано визнав ОСОБА_7 невинуватою та виправдав.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 1 листопада 1996 року «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя», визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

З огляду на наведені положення закону, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні прокурором не доведена винуватість ОСОБА_7 відповідно до наведеного стандарту, а тому вирок, яким обвинувачену виправдано за відсутністю в її діях складу інкримінованого їй кримінального правопорушення, є законним.

Також під час апеляційного розгляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для скасування ухваленого судом першої інстанції виправдувального вироку щодо ОСОБА_7 та для ухвалення стосовно неї обвинувального вироку за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 204 КК України, про що просить апелянт.

З огляду на наведене, апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 14 листопада 2024 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4