ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
телефон приймальні судді 099 520 65 95
Провадження № 1-кс/932/7061/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про обрання запобіжного заходу

17 грудня 2025 року м. Дніпро

Слідча суддя Шевченківського районного суду м. Дніпра ОСОБА_1

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Донецької обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0045098 від 15 грудня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанка, Казанківського району, Миколаївської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 громадянина України, має на утриманні неповнолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інспектора управління поліції особливого призначення № 2 Штурмовий полк Цунамі Департаменту поліції особливого призначення «Окремої штурмової бригади Національної поліції України «ЛЮТЬ», спеціальне звання капітан поліції, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України -

установила:

16 грудня 2025 року до слідчої судді надійшло клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0045098 від 15 грудня 2025 року, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання старший слідчий зазначає, що наказом начальника Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «ЛЮТЬ» № 295 о/с від 20.03.2025, капітана поліції ОСОБА_5 призначено на посаду інспектора взводу № 1 батальйону № 2 полку управління поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «ЛЮТЬ».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_5 під час виконання своїх завдань повинен забезпечувати дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України і сприяти їх реалізації.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 18 Закону, поліцейський зобов`язаний:1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

2. Поліцейський на всій території України незалежно від посади, яку він займає, місцезнаходження і часу доби в разі звернення до нього будь-якої особи із заявою чи повідомленням про події, що загрожують особистій чи публічній безпеці, або в разі безпосереднього виявлення таких подій зобов`язаний вжити необхідних заходів з метою рятування людей, надання допомоги особам, які її потребують, і повідомити про це найближчий орган поліції.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (далі Правила дорожнього руху), та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Відповідно до посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого ТСЦ 4845, ОСОБА_5 має право керування транспортними засобами, віднесених до категорії «А», «А1», «В», «В1», «С», «С1», у зв`язку із проходженням відповідного навчання, тобто достовірно знав вимоги Правил дорожнього руху, та зобов`язаний був їх неухильно виконувати.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , транспортний засіб марки «СКС» модель «К2/СС1031PS6/Double Cab» держаний номерний знак « НОМЕР_3 », зеленого кольору, на праві приватної власності належить ДПОП «ОШБ НПУ «ЛЮТЬ»

Таким чином, 15.12.2025 ОСОБА_5 , працюючи у відповідному структурному підрозділі Національної поліції України, будучи відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи вимоги вказаного вище законодавства, яке регламентує правила безпеки дорожнього руху, та маючи можливість належно їх виконувати, діючи із злочинною недбалістю, тобто не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, допустив їх порушення та вчинив злочин проти безпеки руху та експлуатації транспорту за наступних обставин.

15.12.2025, приблизно о 00 год 03 хв, у позаслужбовий час, водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем марки «СКС» модель «К2/СС1031PS6/Double Cab» реєстраційний номер «31 1513», рухався по проїзній частині вул. Паркової у напрямку від вул. Ярослава Мудрого у напрямку вул. Олекси Тихого у м. Краматорську, Донецької області, де в районі буд. № 41 по вул. Парковій, м. Краматорська, Донецької області, де був зупинений працівниками батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції. У подальшому, приблизно о 00 год 12 хв, ОСОБА_5 під час спілкування з працівниками батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції, діючи в порушення п.п. 2.3 (б), 2.3 (д), 2.9 (а), 10.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, якими передбачено: п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:» б) «бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»; д) «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п. 2.9. «Водієві забороняється:» а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»

п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»,

діючи необережно проявляючи кримінально - протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на запобігання дорожньо-транспортної події, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перед початком руху не переконався в тому, що це буде безпечно і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну, чим створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху та як наслідок не вжив заходів для відвернення дорожньо-транспортної пригоди, а саме почавши рух допустив контактування задньою лівою частиною кузова керованого ним автомобіля з тулубом командира 3 роти батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ управління патрульної поліції в Донецькій області Департаменту патрульної поліції капітана поліції ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який перебував на проїзній частині вул. Паркової, м. Краматорська, Донецької області, після чого ОСОБА_5 , разом з ОСОБА_9 , який під час руху тримався за задню ліву частину кузова керованого ОСОБА_5 автомобіля марки «СКС» модель «К2/СС1031PS6/Double Cab» реєстраційний номер « НОМЕР_3 », де під час руху проїзною частиною вул. Парковою, м. Краматорська, Донецької області, на Т-подібному перехресті проїзної частини вул. Паркової з вул. Олекси Тихого у м. Краматорську, Донецької області, не впорався з керуванням внаслідок чого здійснив виїзд за межі проїзної частини, прямо по ходу свого руху на прибудинкову територію буд. АДРЕСА_2 , де ОСОБА_9 не втримався за кузов автомобіля та впав на проїзну частину після чого автомобіль марки «СКС» модель «К2/СС1031PS6/Double Cab» реєстраційний номер « НОМЕР_3 » здійснив наїзд на перешкоду у вигляді автомобіля марки «Mercedes Benz» модель «Sprinter» реєстраційний номер « НОМЕР_4 », який перебував без руху.

Внаслідок дорожньої транспортної пригоди ОСОБА_9 заподіяно тілесні ушкодження: поєднана політравма, відкрита гостра ЧМТ: забій головного мозку легкого ступеню з формуванням дрібного контузійного вогнища правої лобної частки, травматичний субарахноїдальний крововилив, ЗТГК. закриті, множинні переломи ребер ліворуч зі зміщенням уламків, лівобічний гемопневмоторакс, закритий перелом лівої ліктьової кістки у верхній третині зі зміщенням, велика забійна рана тім`яно-потиличної ділянки, травматичний шок першого ступеню, що характерно для тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, а саме в порушенні правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

15.12.2025 о 18:44 год. капітана поліції ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208, 615 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри відносно капітана поліції ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженнями доказами у їх сукупності, зокрема: протоколом огляду дорожньо-транспортної пригоди, протоколами допиту свідків, іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено обставини, які вказують на вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яким останньому повідомлено про підозру.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо підозрюваний буде залишатися на волі.

Позиція сторін у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор заявлене клопотання підтримала, пояснення надала аналогічні тексту клопотання, прохала таке задовольнити та не визначити заставу.

Захисник підозрюваного заперечував, щодо задоволення клопотання, прохав визначити розмір застави. Зазначив, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, має на утриманні неповнолітніх дітей, характеризується позитивно, має численні нагороди. Зазначив, що органом досудового розслідування не доведені ризики, ризик переховування існує мінімально. Вплив на свідків не підтверджується, оскільки уся подія зафіксована на боді камери. Матеріали справи не містять доказів того, що підозрюваний перебував у стані алкогольного сп`яніння на час вчинення ДТП. Також зауважив, що підозра належно не обґрунтована. Факт вчиненої ДТП не заперечував. Прохав, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів.

Прохав долучити до матеріалів клопотання докази, що характеризують особу підозрюваного. Прокурор не заперечувала щодо їх залучення. Протокольною ухвалою, клопотання захисника було задоволено.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника, прохав визначити заставу, оскільки має бажання відшкодувати спричинену шкоду. У разі обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не матиме змоги працювати, відповідно не отримувати дохід для відшкодування шкоди.

Прокурор на заперечення слів захисника у судовому засіданні надала копію alcotest drager.

Захисник заперечував щодо його долучення до матеріалів клопотання.

Протокольною ухвалою зазначений тест було долучено до матеріалів клопотання.

Також у судовому засіданні прокурором було надано протокол огляду запису із бодікамер від 16.12.2025, який був долучений протокольною ухвалою до матеріалів клопотання.

Висновки суду

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідча суддя приходить до наступного переконання.

Як вбачається із клопотання та наданих до нього доказів, слідчими здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0045098 від 15 грудня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 286-1 КК України.

15 листопада 2025 року о 18 год 44 хв ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

15 листопада 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Згідно із ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України відносяться до тяжких злочинів.

Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення клопотання, а також здійснюючи судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слідча суддя виходить із наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Щодо обґрунтованості підозри

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України, є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі "Нечипорук і Йонкало проти України" зазначено, що "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням письмових доказів, що були надані органом досудового розслідування, та досліджені в судовому засіданні, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідча суддя, приходить до висновку, що повідомлена ОСОБА_5 підозра у вчиненні кримінального правопорушення є обґрунтованою, що підтверджується копіями наступних документів: протоколом огляду місць подій від 15.12.2025; довідкою з і/х 17492 відповідно до якої ОСОБА_9 , перебуває на стаціонарному лікуванні у реанімаційному відділенні КНП «МЛ №2» КМР із 15.12.25 року із діагнозом поєднана політравма, відкрита гостра ЧМТ: забій головного мозку легкого ступеню з формуванням дрібного контузійного вогнища правої лобної частки, травматичний субарахноїдальний крововилив, ЗТГК. закриті, множинні переломи ребер ліворуч зі зміщенням уламків, лівобічний гемопневмоторакс, закритий перелом лівої ліктьової кістки у верхній третині зі зміщенням, велика забійна рана тім`яно-потиличної ділянки, травматичний шок першого ступеню; протоколами допиту свідків від 15.12.2025; військовим квитком; копією Alcotest drager від 15.12.2025, відповідно до якого у ОСОБА_5 встановлено 1,67% (1, 51% по котролю); протоколом огляду відеозапису із бодікамер від 16.12.2025

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно із матеріалами судового провадження факти, слідча суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_5 своїми діями, про які йдеться у Повідомленні про підозру, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Разом із тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності у діях підозрюваного вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у Кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Наявність ризиків, та їх обґрунтованість.

Щодо застосування заявленого запобіжного заходу саме у виді тримання під вартою та вирішуючи питання про існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя зазначає таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Інкриміновані підозрюваному ОСОБА_5 кримінальне правопорушення передбачає застосування покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, тобто тримання під вартою, як запобіжний захід, може бути застосований до підозрюваного.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому, кримінальний процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваного кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1ст. 177 КПК України.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки підозрюваного та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження. Тобто в даному випадку, слідчий суддя має право зробити висновки прогностичного характеру, коли доказування спрямоване не на подію, яка відбулася в минулому, а на встановлення фактичних даних, які дозволять стверджувати про подію, яка може статися з достатньою долею ймовірності у майбутньому.

Обставини, які підтверджують ризик передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Ризик втечі повинен оцінюватися у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв`язки, а також будь-які інші зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_5 інкриміноване діяння, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесено до тяжкого злочину, відповідальність за яке передбачено позбавлення волі від на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим усвідомлюючи міру можливого покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Стосовно загрози втечі особи, практика ЄСПЛ виходить з того, що якщо тяжкість покарання, якому може бути підданий підозрюваний, можна законно розглядати, як таку, що може спонукати його до втечі. Для того, щоб ця обставина мала реальний характер потрібно враховувати наявність інших обставин, а саме: характеристики особи, її моральний облік, місце проживання, професію, прибуток, сімейних зв`язків, будь яких зв`язків з іншою країною, або наявність зв`язків в іншому місці.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року ЄСПЛ вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, СПЛ у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

На думку слідчої судді, на початкових етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності очікування можливого суворого покаранняв сукупності з вагомістю доказів причетності підозрюваного до скоєння злочину саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідча суддя враховує, і те, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію. Тому слідчий суддя, вважає, що тяжкість обвинувачення, хоча й не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати.

Слідча суддя також погоджується з доводами клопотання, що існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України у вигляді можливого незаконного впливу підозрюваним на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати із метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, адже потерпілий та свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4ст. 95 КПК України. Не менш важливим є той факт, що підозрюваний є діючим працівником поліції.

До того ж, слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування триває і є необхідність у встановленні та допиті інших свідків, проведенні додаткових допитів вже встановлених свідків.

При оцінці вказаного ризику слідчий суддя враховує встановлений нормами КПК України порядок безпосереднього сприйняття судом показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, із забезпеченням права обвинуваченого на перехресний допит. Суд під час судового провадження може обґрунтовувати свої висновки лише на показах, які він безпосередньо сприймав, отримав усно від свідків (ст. 23 КПК України).Тобто, ризик незаконного впливу на свідків існує як на початковому етапі кримінального провадження, так і на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також слідча суддя вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існує, оскільки ОСОБА_5 має право керування транспортними засобами, є інспектором взводу №1 батальйону №2 полку управління поліції особливого призначення №2 (штурмовий полк «Цунамі») Департаменту поліції особливого призначення «Об`єднана штурмова бригада Національної поліції України «Лють», що дає підстави стверджувати, що він потенційно може і в подальшому порушувати правила дорожнього руху, що може призвести до негативних наслідків у вигляді дорожньо-транспортних пригод. Зокрема, відповідно до положень посадової інструкції інспектора, яка затверджена 30.01.2025 із якою ОСОБА_5 ознайомлений особисто під розпис, інспектор застосовує і використовує зброю та бойову техніку, бере участь у затриманні і доставлянні затриманих осіб, здійснює заходи щодо запобігання, виявлення та припинення адміністративних, кримінальних правопорушень тощо.

Можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

У клопотанні слідчий прохав застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, і вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатнім, посилаючись на доводи, викладені у клопотанні.

Захисник прохав визначити заставу.

Оцінюючи обґрунтованість вказаних доводів сторони обвинувачення, слідча суддя виходить із такого.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні із триманням під вартою є домашній арешт, застава, особиста порука, особисте зобов`язання.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, на будь-якій стадії кримінального провадження, тобто як на стадії досудового розслідування, так і на стадії судового провадження.

Ризики, які вище були встановлені слідчим суддею, а саме :переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

При обранні запобіжного заходу враховуються усі обставини, визначені у ст.178 КПК України, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, соціальні зв`язки, та обставини вчиненого. Зважаючи на викладені обставини, слідча суддя дійшла висновку, що стороною обвинувачення доведено, що інший, більш м`який запобіжний захід, такий як особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт не зможуть у повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків та запобігти вказаним ризикам, оскільки не створюють у достатній мірі стримувальних чинників.

Слідча суддя вважає, що, з урахуванням наведених вище обставин, на даному етапі кримінального провадження більш ефективним щодо інших запобіжних заходів, з метою запобігання вчиненню поза процесуальних дій та неналежної процесуальної поведінки, буде запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідча суддя приймає до уваги, обставини вчинення кримінального правопорушення: у стані алкогольного сп`яніння, після зупинки працівниками поліції без їхнього дозволу намагався покинути місце виявлення адміністративного правопорушення; фізичний стан потерпілого, який перебуває у реанімації. Сам по собі факт наявності нагород за сумлінну службу та бажання відшкодувати шкоду потерпілому, не може бути тією обставиною, яка б переконала слідчу суддю у застосуванні менш обтяжливого запобіжного заходу на даному етапі досудового розслідування. Слідча суддя також зазначає, що у подальшому, за наявності, зменшення ризиків, поведінки підозрюваного, запобіжний захід може бути змінений за клопотанням сторони захисту.

Викладене вище дає підстави для твердження про те, що тримання ОСОБА_5 під вартою відповідає інтересам суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, в даному випадку, переважають інтереси забезпечення поваги до його особистої свободи.

Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обранні запобіжного засобу, прихожу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого - з моменту його затримання.

ОСОБА_5 було затримано 15 грудня 2025 року о 18 год 44 хв.

Щодо визначення розміру застави.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Адвокат прохав, у разі обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мінімальний розмір застави.

Прокурор прохала не визначити заставу.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави у провадженні визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення кримінального процесуального закону та практика ЄСПЛ орієнтують суд на такі критерії, які слід врахувати при визначені розміру застави: 1) обставини кримінального правопорушення; 2) особливий характер справи; 3) майновий стан підозрюваного; 4) його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; 5) масштаб його фінансових операцій; 6) даних про особу підозрюваного; 7) встановлені ризики, передбачених статтею 177 КПК України; 8) «професійне середовище» підозрюваного; 9) помірність обраного розміру застави та можливість її виконання; 10) шкода, завдана кримінальним правопорушенням.

Разом з цим, положеннями частини четвертої статті ст.183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Дана норма, хоча і носить диспозитивний характер щодо права слідчого судді не визначати розмір застави в передбачених випадках, однак з огляду на обставини кримінального правопорушення, при яких ОСОБА_5 підозрюється слідча суддя вважає за доцільне не визначати підозрюваному розмір застави на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК. Зокрема, слідчою суддею взято до уваги протоколи допитів свідків від 15.12.2025, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , довідку про стан здоров`я потерпілого та його перебування в реанімації.

постановила:

Клопотання старшого слідчого - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, до 18 год 44 хв 11 лютого 2026 року включно.

Розмір застави - не визначати.

Дана ухвала діє до 18 год 44 хв 11 лютого 2026 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копію ухвали після її оголошення негайно вручити підозрюваному.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Повний текст ухвали проголошено 19 грудня 2025 року.

Слідча суддя ОСОБА_13