Справа №766/685/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.01.2026 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участі секретарки судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

21.01.2026 року до слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 надійшла скаргаОСОБА_3 , в якій він просить скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 20.01.2026 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні № 0000059, зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки.

У поданій скарзі скаржник посилається на те, що 08.01.2026 ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за його заявою за фактом умисного невиконання судового рішення службовими особами КП «Розвиток Білозерської громади», на виконання якою внесені відомості до ЄРДР за №0000059 та розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.382 КК України. 19.01.2026 від направив до органу досудового розслідування клопотання про визнання його потерпілим у цьому провадженні, де зазначив, що тривалим невиконанням судового рішення, застосуванні заходів примусового виконання, йому завдана немайнова (моральна) шкода. Проте отримав постанову слідчого, якою відмовлено у визнанні його потерпілим, з якою він категорично не погоджується, бо слідчий дійшов неправильного висновку, що якщо кримінальне правопорушення посягає на авторитет правосуддя, а не на права окремої особи, то відсутні підстави для визнання його потерпілим.

В судовому засіданні скаржник підтримав свої вимоги, просив їх задовольнити з викладеним підстав.

Слідчий в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні скарги, вважаючи, що його постанова є законною та обґрунтованою.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги та долучені слідчим копії документів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Положеннями ст.55 КПК України визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Тобто, правова природа набуття особою процесуального статусу потерпілого пов`язана з наступними обставинами: вчиненням кримінального правопорушення; завданням фізичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди; причинно-наслідковим зв`язком між вчиненим кримінальним правопорушенням та завданою шкодою. Відсутність хоча б однієї із вказаних обставин виключає наявність підстав для визнання особи потерпілою.

Положеннями ч.5 ст. 55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Слідчим суддею встановлено, що 08.01.2026 ухвалою слідчого судді Херсонського міського суду було зобов`язано внести до ЄРДР відомості за його заявою за фактом умисного невиконання судового рішення службовими особами КП «Розвиток Білозерської громади».

На виконання якою внесені відомості до ЄРДР за №0000059 та розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.382 КК України.

19.01.2026 ОСОБА_3 направив до органу досудового розслідування клопотання про визнання його потерпілим у цьому провадженні, де зазначив, що тривалим невиконанням судового рішення, застосуванні заходів примусового виконання, йому завдана немайнова (моральна) шкода.

В оскаржуваній постанові від 20.01.2026 слідчий СВ відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , відмовляючи у визнанні ОСОБА_3 потерпілим, посилається на те, що згідно з правовою природою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, безпосереднім об`єктом посягання є авторитет правосуддя та встановлений законом порядок обов`язкового виконання судових рішень, тому невиконання судового рішення не посягає на особисті немайнові чи майнові права окремої особи. Крім того, заявником не надано доказів завдання йому безпосередньої моральної шкоди, яка б перебувала у прямому причинному зв`язку з умисним невиконанням судового рішення службовими особами КП.

Проте з таким висновком не можна погодитися, оскільки у даному випадку наявні ознаки того, що судове рішення не виконано. Мельничук у своїй заяві посилається на заподіяння йому моральної шкоди та в чому вона виражається. При цьому слід зазначити, що на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити не із встановленого факту, а із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт. Очевидний також і причинний зв`язок між невиконанням судового рішення та заподіяння особі, в інтересах якого винесене це судове рішення, шкоди.

Окрім того, у відповідності із вимогами ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню в ході досудового розслідування. А частина 2 ст.56 вказаного Кодексу передбачає, що потерпілий має право подавати докази на підтвердження своєї заяви під час досудового розслідування.

Разом з тим, вимога скаржника щодо зобов`язати слідчого визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки не підлягає задоволенню, оскільки виходить за межі предмету оскарження.

Так, статтею 307 КПК України передбачено, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, при оскарженні рішення слідчого слідчий суддя виносить ухвалу при обґрунтованості скарги про скасування такого рішення. Ухвала про зобов`язання вчинити певну дію виноситься при оскарженні бездіяльності слідчого у проведенні певних процесуальних дій, передбачених КПК України.

Керуючись ст. ст. 55,56,91, 303, 304, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ відділення поліції № 1 ХРУП ГУНП в Херсонській області від 20.01.2026 ОСОБА_4 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000059.

В решті скарги відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 29.01.2026 року о 12.00 год.

Слідчий суддяОСОБА_1