Справа № 527/170/26
провадження № 1-кс/527/46/26
УХВАЛА

26 січня 2026 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчого слідчого відділення Відділу поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами кримінального провадження №0000040, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 21 січня 2026 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2026 року до суду надійшло вищевказане клопотання.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000040 від 21.01.2026, що розпочате за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.01.2026 близько 12:00 год до ЧЧ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, надійшло повідомлення від працівників водної поліції в Полтавській області про те, що 20.01.2026 близько 12:00 год під час патрулювання поблизу села Мозоліївка Кременчуцького району Полтавської області було виявлено незаконну порубку деревини (ЄО №473 від 20.01.2026).

20.01.2026 працівниками ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, було проведено огляд місця події відкритої ділянки, яка знаходиться поблизу с. Мозоліївка Кременчуцького району Полтавської області (координати 49,3191468 Пн„ 32.9537316 Сх.).

Після проведення огляду місця події вилучено в ході огляду бензопилу марки «STHIL» модель MS 180, помаранчевого кольору, сумку чорного кольору в якій знаходиться пальне для пилки, велосипед марки «Україна» червоного кольору, дрова (породи невідомої) близько 2 м кубічних. Дані речі було вилучено та визнано в якості речового доказу у даному кримінальному провадженні.

Слідчий зазначає, що тимчасово вилучене майно є знаряддям та доказом вчинення кримінального правопорушення, і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно.

Слідчий просив суд накласти арешт на майно, вилучене 20 січня 2026 року під час огляду місця події на території, яка розташована поблизу села Мозоліївка Кременчуцького району Полтавської області, а саме: бензопилу марки «STHIL», моделі MS 180, помаранчевого кольору, сумку чорного кольору, в якій знаходиться пальне для пилки, велосипед марки «Україна» червоного кольору, дрова (породи невідомої) близько 2 м кубічних, шляхом позбавлення власника та будь - яких інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами, як речовим доказом (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо), з залишенням в кімнаті збереження речових доказів ВП №1 КРУП ГУНП в Полтавській області.

У судове засідання слідчий надав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, клопотання підтримав, просив задовольнити.

Власник майна на встановлений.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Надаючи правову оцінку викладеним обставинам суд зазначає наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і в клопотанні, з яким звертається особа з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання. Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Тобто відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, метою арешту в даному випадку є забезпечення збереження речових доказів, а підставою відповідність вилученого майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя дослідив зазначені в клопотанні слідчого обставини та дійшов обґрунтованого висновку про те, що накладення арешту на майно, вилучене 20 січня 2026 року під час огляду, що проводився на території, яка розташована поблизу села Мозоліївка Кременчуцького району Полтавської області, є необхідним тимчасовим заходом, оскільки майно, щодо якого вирішується питання про арешт, постановою слідчого від 21.01.2026 визнано речовим доказам в кримінальному провадженні, як таке, що зберегло на собі його сліди, підлягають подальшому дослідженню в ході проведення експертиз, мають безпосереднє відношення до кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 21.01.2026 за №0000040 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, яке розслідується ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, в зв`язку з чим з метою виконання вимог процесуального забезпечення ідентифікації, виявлення, фіксування слідів діяння, що містить ознаки злочину, передбаченого ст. 246 КК України, з метою заборони відчуження майна, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання слідчого та накласти арешт на відповідне майно. Незастосування арешту згаданих речей може призвести до знищення, відчуження або настання інших наслідків, що перешкоджатимуть кримінальному провадженню. Відносно даних речей є необхідність у проведенні експертного дослідження.

Арешт майна, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною підставою для арешту такого майна (та на відміну від забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна, як окремих правових підстав) не вимагає оголошення підозри в кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином, враховуючи, що клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 171 КПК України, а вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 98 КПК України, то на вказане майно слід накласти арешт.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для накладення арешту на майно з метою забезпечення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 20.01.2026 під час огляду, що проводився на відкритій ділянці, яка розташована поблизу села Мозоліївка Кременчуцького району Полтавської області (координати 49,3191468 Пн„ 32.9537316 Сх.), а саме: бензопилу марки «STHIL», моделі MS 180, помаранчевого кольору, сумку чорного кольору, в якій знаходиться пальне для пилки, велосипед марки «Україна» червоного кольору, дрова (породи невідомої) близько 2 м кубічних, шляхом позбавлення власника та будь яких інших осіб можливості відчужувати, розпоряджатися та/або користуватися зазначеним майном, окрім можливості вчинення відповідними особами необхідних дій із вказаними предметами, як речовими доказами (огляд, слідчий експеримент, призначення експертиз, експертні дослідження тощо), із залишенням в ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1