Провадження №11-кп/801/212/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2025 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, пенсіонера, раніше несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 та ч. 4 ст. 185 КК України,

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України, та засуджено до покарання:

- за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі.

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

У відповідності до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язано засудженого ОСОБА_9 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ухвалено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Вирішено питання з речовими доказами.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_9 у невстановлені досудовим слідством дату та час, однак не пізніше 21.08.2025, перебуваючи у дворі комунального закладу «Вінницька початкова школа №5», за адресою: м. Вінниця, вул. Богдана Ступки, 18, помітив у траві пластикову платіжну картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 . Після чого, у нього виник умисел на заволодіння вказаної банківської картки.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_9 , діючи умисно, таємно, з метою власного незаконного збагачення та з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність і караність своїх дій, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу заволодів вказаною платіжною карткою АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 .

Зазначена картка згідно з положеннями Закону України «Про інформацію», Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про банки і банківську діяльність» та Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носії інформацію, що підтверджує та посвідчує певні факти, здатні спричинити правові наслідки, видана уповноваженою особою та містить передбачені законом реквізити.

Крім того, попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, ОСОБА_9 реалізуючи раніше виниклий умисел, діючи таємно, умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з корисливих мотивів, бажаючи збагатитися за рахунок чужої власності та не маючи наміру вживати заходів щодо повернення майна власнику, обізнаний про те, що в Україні діє воєнний стан, який введено Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 у зв?язку з військовою агресією Російської Федерації, використовуючи попередньо привласнену пластикову платіжну картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_10 , шляхом проведення безготівкових оплат за допомогою функції PAYPASS у період з 19:28 год. 21.08.2025 по 12:31 год. 22.08.2025 здійснював розрахунки за придбані товари, а саме:

- у магазині «Насолода», м. Вінниця, вул. Київська, 29;

- у магазині «Білозгар», м. Вінниця, вул. Київська, 74;

- в аптеці «Аптека низьких цін», м. Вінниця, вул. Київська, 45;

- в аптеці «911», м. Вінниця, вул. Київська, 43;

- у магазині «Блиск», м. Вінниця, вул. Київська, 45;

- у магазині «Ваші Українські товари», м. Вінниця, вул. Київська, 45;

- у магазині «Аврора», м. Вінниця, вул. Київська, 45;

- у магазині «Рошен», м. Вінниця, вул. Київська, 45;

- у магазині «АТБ», м. Вінниця, вул. Київська, 74;

- у магазині «Дніпро-М», м. Вінниця, вул. Київська, 104;

- у магазині «ТУТ», м. Вінниця, вул. Гонти, 19.

Після цього ОСОБА_9 залишив місце скоєння злочину, а придбаними товарами розпорядився на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 4 762,13 грн.

Не погоджуючись із цим вироком, перший заступник керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_11 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2025 року відносно ОСОБА_9 змінити через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

вказати у резолютивній частині вироку, що ОСОБА_9 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі; за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік з покладенням обов"язків, передбачених п.п.1,2,3 ч. 2 ст. 59-1 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_9 покарання у виді 5 років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_9 звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, з покладенням обов`язків. передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор вказує на те, що санкцією ч. 1 ст. 357 КК України передбачено покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується, зокрема, до осіб, що досягли пенсійного віку. ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже, досяг пенсійного віку.

Втім, вказаних вимог суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_9 покарання не дотримався, внаслідок чого допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

У судовому засіданні прокурор подану апеляційну скаргу підтримав та просив таку задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_9 не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілий, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, що стверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився.

Заслухавши доповідача, позицію сторін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст.404 КПК України встановлено, що вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Як слідує з матеріалів судового провадження, фактичні обставини кримінальних правопорушень під час судового розгляду ніким не оспорювалися і дослідження доказів щодо цих обставин судом визнано недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України. Зазначені обставини кримінальних правопорушень ніким з учасників судового розгляду не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і під час апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції, з урахуванням положень ч. 3 ст. 349 КПК України, щодо фактичних обставин кримінальних правопорушень перевірці апеляційним судом не підлягають.

За визнаних судом першої інстанції встановленими та доведеними фактичних обставин кримінальних правопорушень, дії ОСОБА_9 правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України.

Водночас, слушними є викладені в апеляційній скарзі прокурора доводи про неправильне застосування місцевим судом при призначенні ОСОБА_9 покарання вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням кримінального закону, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, та застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Санкцією ч. 1 ст. 357 КК України передбачено покарання за викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційного нагляду на строк до трьох років, або обмеження волі на той самий строк.

Водночас, ч. 3 ст. 61 КК України визначено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років.

Як вбачається з резолютивної частини оскарженого вироку, ОСОБА_9 призначено покарання, зокрема, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді 2 років обмеження волі.

При цьому обвинувачений народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на момент розгляду справи в суді йому виповнився 65 років, що дає підстави вважати його особою, яка досягла пенсійного віку у розумінні ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Наведене унеможливлює призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, хоч вказаний вид покарання і передбачений санкцією ч. 1 ст. 357 КК України.

Всупереч наведеному, зазначених вимог закону при ухваленні оскаржуваного вироку місцевим судом дотримано не було.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити, а вирок суду змінити в частині призначення ОСОБА_9 покарання за ч. 1 ст. 357 КК України.

Обираючи міру покарання обвинуваченому, колегія суддів, враховуючи положення ст. ст. 50, 65 КК України, а також дані, що характеризують особу ОСОБА_9 , вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 1 ст. 357 КК України у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

Враховуючи правильно призначене обвинуваченому покарання за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, з застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, а саме принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_9 слід вважати засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від якого на підставі ст. 75 КК України його вважати звільненим з іспитовим строком тривалістю 1 рік.

Саме таке покарання, на думку колегії суддів, відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_9 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та приходить до висновку про необхідність їх задоволення, що, відповідно до вимог ст. 408 КПК України, має наслідком зміну вироку у цій частині.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 408, 419 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

апеляційну скаргу першого заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_8 , - задовольнити.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2025 року відносно ОСОБА_9 , - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим:

- за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років;

- за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік;

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України, покласти на ОСОБА_9 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, вважати ОСОБА_9 засудженим до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5(пять) років.

На підставі ст.75 КК України вважати ОСОБА_9 звільненим від відбування призначеного покарання з іспитовим строком тривалістю 1 (один) рік.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4