Провадження №1-кс/522/6470/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України, -

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_4 , діючи через свого представника ОСОБА_3 (адвоката на підставі договору про надання правової допомоги, укладеного з пасинком ОСОБА_5 ), звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з клопотанням про негайне звільнення в порядку статті 206 Кримінального процесуального кодексу України.

Скаржник обґрунтовує клопотання тим, що ОСОБА_4 був незаконно затриманий співробітниками ІНФОРМАЦІЯ_1 14.11.2025 р. приблизно о 07:30 год. в м. Одесі та утримується проти його волі у будівлі ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить повідомлення самого ОСОБА_4 , надіслане ним ОСОБА_5 вранці 14.11.2025 р., та його ж телефонний дзвінок о 20:26 год. цього ж дня про утримання у підвалі РТЦК.

Заявник наголошує на незаконності затримання, оскільки воно було здійснене неуповноваженими особами (співробітниками РТЦК та СП, а не поліцією), без складання протоколу, без роз`яснення прав та під тиском. Крім того, ОСОБА_4 не є військовозобов`язаним, оскільки був визнаний непридатним до військової служби та виключений з військового обліку медичною комісією при Білгород-Дністровському ОМВК ще 03.03.2010 р., що підтверджується посвідченням № 05934. Він також є особою з низкою тяжких діагнозів («Анкілозуючий спондиліт», «Хвороба Бехтєрєва», коксартроз 2-3 ст. та ін.), які унеможливлюють придатність до військової служби та вимагають оперативного втручання.

Незважаючи на усні заяви ОСОБА_5 про незаконність утримання та наявність медичних документів/посвідчення, співробітники РТЦК спочатку стверджували про направлення ОСОБА_4 на ВЛК, а згодом про його нібито направлення у військову частину НОМЕР_1 як діючого військовослужбовця, що, на думку заявника, є лише спробою приховати факт незаконного позбавлення свободи.

Заявник посилається на порушення статті 29 Конституції України (право на свободу та особисту недоторканність) та пунктів 1, 4 статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, оскільки законна підстава для тримання під вартою/позбавлення свободи (вмотивоване рішення суду чи інші встановлені законом випадки) відсутня. У зв`язку з цим, керуючись ст. 206 КПК України, заявник просить суд постановити ухвалу, якою негайно звільнити ОСОБА_4 та зупинити можливі дії щодо його переміщення до інших місць з метою незаконного позбавлення волі.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України, досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотання про закриття кримінального провадження

Згідно ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Зі змісту скарги вбачається, що ОСОБА_4 було затримано працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 , утім жодного підтвердження цьому не надано.

Так, аналізуючи вищенаведені норми кримінально-процесуального законодавства, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора здійснюється виключно під час досудового розслідування.

Із клопотання заявника не вбачається, що на теперішній час будь-яким органом здійснюється досудове розслідування. Окрім того, заявником також не зазначено, що подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, утім відомості до ЄРДР не внесені та досудове розслідування не розпочато.

За таких обставин, враховуючи, що слідчий суддя уповноважений діяти виключно в рамках закону, нормами якого, зокрема ч.1 ст.206 КПК України встановлено розгляд такого роду скарг/клопотань тим слідчим суддею, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, слідчий суддя вважає, що не уповноважений розглядати подане клопотання, а відтак, в даному випадку слід за аналогією з п.2 ч.2 ст.304 КПК України, вказане клопотання слід повернути особі, яка з ним звернулась.

Керуючись ст.ст.3, 9 206, 304 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст. 206 КПК України - залишити без розгляду та повернути на підставі п.2 ч.2 ст.304 КПК України.

Копію ухвали разом з клопотанням та усіма додатками до нього невідкладно надіслати особі, яка подала клопотання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя: ОСОБА_1