ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року

м. Київ

справа № 447/2432/19

провадження № 51-1891км24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000165, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає та зареєстрований у АДРЕСА_1 , раніше судимого 09 листопада 2017 року Миколаївським районним судом Львівської області за ч. 1 ст. 263 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Вступ

ОСОБА_7 у період з 23:00 18 квітня 2019 року по 02:50 19 квітня 2019 року, будучи в стані алкогольного сп`яніння, заподіяв потерпілому ОСОБА_8 умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило його смерть.

Вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України шляхом часткового приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання за вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 09 листопада 2017 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років 1 місяць.

Вирішено питання, які стосуються речових доказів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 10 червня 2025 року вирок суду першої інстанції змінено. Виключено з його мотивувальної частини покликання як на докази винуватості ОСОБА_7 : на протокол огляду речей від 10 жовтня 2019 року, протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій від 07 жовтня 2019 року № 1, 6, показання свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протокол слідчого експерименту, проведеного за участю свідка ОСОБА_13 . У решті вирок залишено без зміни.

Установлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

ОСОБА_7 у період з 23:00 18 квітня 2019 року по 02:50 19 квітня 2019 року, перебуваючи на АДРЕСА_2 , під час спільного розпиття алкогольних напоїв з ОСОБА_14 і ОСОБА_8 , унаслідок раптово виниклого словесного конфлікту на ґрунті неприязних відносин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючись раптово виниклим прямим умислом на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, дерев`яною палицею завдав кількох ударів по різних частинах тіла та голови ОСОБА_8 , який був на підлозі, спричинивши йому тяжке тілесне ушкодження, що призвело до настання смерті потерпілого 20 квітня 2019 року.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Указує на те, що апеляційний суд, залишаючи без задоволення скарги, подані захисниками, своїх висновків належним чином не мотивував, вичерпних відповідей на доводи не надав, обмежився лише перерахуванням доказів, викладених у вироку суду першої інстанції.Зазначає, що апеляційний суд після скасування касаційним судом попередньої ухвали апеляційного суду не виконав його вказівок та не дав належної оцінки доказам кримінального провадження.

Також акцентує на тому, що ні суд першої інстанції, ні надалі апеляційний суд, приймаючи апеляційну скаргу захисника ОСОБА_15 та здійснюючи апеляційний розгляд, не перевірили повноважень цього адвоката. Крім того, зазначає, що матеріали кримінального провадження не містять документів на підтвердження повноважень представника потерпілої.

Не звернув уваги апеляційний суд і на вимоги ст. 72 КК України й не зарахував у строк відбування покарання ОСОБА_7 попереднє ув`язнення з 10 вересня 2024 року по 10 червня 2025 року.

Позиції інших учасників судового провадження

У судовому засіданні прокурор частково підтримала касаційну скаргу захисника, а саме в частині зарахування в строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали кримінального провадження, наведені в касаційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Межі розгляду матеріалів кримінального провадження в касаційному суді

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів попередніх ланок.

Відповідно до ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу. Проте за наявності відповідних доводів сторони кримінального провадження суд касаційної інстанції здійснює перевірку того, чи додержалися суди процесуальної вимоги про доведення винуватості поза розумним сумнівом.

Викладені захисником у касаційній скарзі доводи щодо ненадання належної оцінки доказів та показань свідків фактично стосуються переоцінки доказів і неповноти судового розгляду, що не є предметом касаційного перегляду в розумінні ст. 438 КПК України.

Мотиви Суду

Надаючи оцінку доводам касаційної скарги захисника щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону судом апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Зі змісту ст. 370 КПК України, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведено належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як передбачено ст. 94 КПК України, суд під час прийняття відповідного процесуального рішення за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - під кутом зору достатності та взаємозв`язку.

Обвинувальний вирок ухвалюється судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом, тобто сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у цьому.

У касаційній скарзі захисник указує на недоведення наявними у справі доказами винуватості його підзахисного в заподіянні ударів по голові потерпілого, що стали причиною його смерті. Проте аналогічні за змістом і вимогами доводи захисник наводив у апеляційній скарзі на вирок суду першої інстанції та вони були предметом неодноразової перевірки апеляційного суду і вмотивовано залишені без задоволення.

Так, суд першої інстанції за наслідком розгляду цього провадження дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України.

Не погодившись із вироком суду першої інстанції, захисники подали апеляційні скарги, в яких порушували питання про його скасування і закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Незважаючи на доводи касаційної скарги захисника, на переконання колегії суддів, апеляційний суд виконав вказівки суду касаційної інстанції, перевірив доводи скарг про достатність та допустимість тих доказів, якими районний суд обґрунтував доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, виключив частину доказів як неналежну і недопустиму. При цьому, як випливає із судового рішення, виключення частини доказів із доказової бази не вплинуло на незаперечність і переконливість решти доказів у провадженні, сукупність яких є достатньою для доведення винуватості ОСОБА_7 .

Апеляційний суд, погоджуючись з висновками суду першої інстанції про доведеність винуватості засудженого допустимими та достатніми доказами, послався на такі докази:

показання потерпілої ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 .

Зокрема, за показаннями свідка ОСОБА_16 - матері ОСОБА_8 , в день події її син перебував у свого однокласника ОСОБА_7 і там між ОСОБА_14 та її сином виникла сутичка. ОСОБА_14 викликав співмешканку ОСОБА_13 та двох її рідних братів та почалася бійка. Зі слів сина, його хтось ударив по голові палкою, крім того, били ногами. Про подію, що мала місце, їй розповів син у лікарні, коли був ще притомним.

Свідок ОСОБА_17 - дружина ОСОБА_8 пояснила, що 18 квітня 2019 року чоловік пішов до ОСОБА_7 19 квітня 2019 року її повідомили, що він в реанімації. Із свекрухою пішли в лікарню, ОСОБА_8 був дуже побитий, але притомний. Після операції розповів, що був у ОСОБА_7 і до них прийшов ОСОБА_14 із ОСОБА_13 та двома хлопцями і що хтось ударив його в обличчя та ззаду по голові.

Свідок ОСОБА_18 - сестра ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що 18 квітня 2019 року її брат пішов до ОСОБА_7 . Вранці 19 квітня 2019 року дізналася, що він у реанімації після операції. Увечері брат прийшов до тями та розповів, що у будинку ОСОБА_7 , крім нього, були сам ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 і двоє хлопців. Під час сварки, що виникла, ОСОБА_7 ударив його декілька разів палкою, а потім ще хтось завдав удару по голові. За словами ОСОБА_8 , били всі присутні, «ІНФОРМАЦІЯ_2».

Свідок ОСОБА_14 пояснив, що 18 квітня 2019 року в обід зайшов до ОСОБА_7 . Потім прийшов ОСОБА_8 . До квартири заходили ОСОБА_13 з двома братами. Коли закінчилася горілка, ОСОБА_8 встав та почав справляти свої природні потреби в квартирі, і він вдарив його два-три рази кулаком в обличчя. Далі ОСОБА_7 взяв палицю і почав заподіювати удари ОСОБА_8 в різні частини тіла (8-10), поки палка не зламалася. Останній впав і вдарився потилицею об батарею. Зазначив, що забрав палицю і допоміг ОСОБА_8 витерти кров з обличчя, дав йому води. Пізніше виходив на вулицю, а повернувшись у квартиру, побачив ОСОБА_8 , який лежав, та ОСОБА_7 , що сидів навпроти і вимагав, щоб той поприбивав у квартирі. Потім прийшла ОСОБА_13 , і, побачивши все, пішла викликати працівників поліції та забрала його (свідка) з квартири.

Свідок ОСОБА_13 повідомила, що 18-19 квітня 2019 року близько 01:00 зайшла додому до ОСОБА_7 за своїм співмешканцем ОСОБА_14 . У квартирі ОСОБА_14 і ОСОБА_7 сиділи поряд на одному ліжку, а третій чоловік - лежав на ліжку зі слідами побоїв на обличчі, голові, однак був притомним і просив пити. У квартирі бачила сліди крові на стінах, одязі та тілі потерпілого. Не бачила, хто заподіював побої. Після цього пішла в поліцію, а ОСОБА_14 пішов додому. Додатково зазначила, що 18 квітня 2019 року близько 16:00 заходила до квартири ОСОБА_7 , оскільки шукала ОСОБА_14 й у квартирі був ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які вживали спиртне. Зазначила, що ОСОБА_7 мав ціпок, котрого ввечері вже не бачила;

а також письмові й речові докази:

- лікарське свідоцтво про смерть від 21 квітня 2019 року № 50/19, заяву від 19 квітня 2019 року ОСОБА_14 ,дані протоколів огляду місця події від 19 квітня 2019 року з фототаблицями та протоколів огляду трупа ОСОБА_8 від 20 квітня 2019 року, протоколів огляду речей від 29 липня, 13 серпня, 03 вересня, 10 та 19 вересня, 10 жовтня 2019 року, в яких зафіксована слідова інформація із місця злочину та з одягу потерпілого і обвинуваченого, а також відображено відомості про тілесні ушкодження ОСОБА_8 ;

- висновки проведених у справі експертиз.

Так, зокрема, з висновку експерта від 23 травня 2019 року № 50/19 вбачається, що причиною смерті ОСОБА_8 є важка поєднана травма тіла, зокрема розриви печінки і селезінки, численні підшкірні крововиливи, переломи ребер і крововиливи в м`які тканини голови та інших частин тіла. Масивна крововтрата, яка становила 4400 мл, призвела до геморагічного шоку та синдрому дисемінованого внутрішньо-судинного згортання. Зазначені тілесні ушкодження у сукупності є тяжкими і небезпечними для життя у момент їх заподіяння, були спричинені ударами тупих предметів, зокрема дерев`яною палкою, і могли виникнути 19 квітня 2019 року.

Висновком експерта від 07 серпня 2019 року № 61/2019 підтверджується зазначений вище висновок № 50/19, зокрема і щодо причини смерті ОСОБА_8 , яка настала внаслідок тупої поєднаної травми тіла, що включала переломи ребер, розриви печінки та селезінки, масивні гематоми, розвиток двобічного гемотораксу, гостру крововтрату та геморагічний шок. Зазначено, що ушкодження були спричинені тупими предметами, можливо, дерев`яною палицею (милицею). Виявлено також синці, садна та рани, які є легкими тілесними ушкодженнями і не перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку зі смертю ОСОБА_8 , але могли сприяти її настанню. Відповідно до висновку експерта від 05 серпня 2019 року № 10/405 кров на одязі, а саме кофтах білого, сірого та темно-зеленого кольорів і куртці, належить ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , крові ОСОБА_14 не виявлено.

Висновком експерта від 22 липня 2023 року № 10/408 встановлено, що кров на шортах (об`єкти № 1-3) і шкарпетках (об`єкти № 4, 5) не виявлено або змішана з генетичними ознаками двох осіб, серед яких є кров ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Висновком експерта від 21 серпня 2019 року №10/411 встановлено, що на недопалках сигарет виявлені клітини з ядрами, генетичні ознаки збігаються з кров`ю ОСОБА_7 , виключаючи кров ОСОБА_14 та ОСОБА_8 . У деяких зразках виявлено змішані генетичні ознаки, що можуть бути придатні для ідентифікації лише за домінуючим ДНК-профілем.

Відповідно до висновку експерта від 02 серпня 2019 року № 10/412 кров на фрагментах паперу та тканини збігається з кров`ю ОСОБА_8 , але на фрагменті тканини (об`єкт № 4) присутні ознаки крові ОСОБА_7 .

Предметом перевірки суду першої інстанції, а надалі й апеляційного суду, була версія захисту щодо причетності свідка ОСОБА_14 до вчиненого злочину, проте вона була визнана неспроможною. З належною повнотою суд дослідив показання цього свідка та дійшов переконання, що вони відображають фактичні обставини справи. Будь-яких даних, які б могли свідчити про те, що вказаний свідок чи інші особи обговорюють ОСОБА_7 , суди не встановили. Крім того, є слушним покликання судів попередніх інстанцій на наявну в матеріалах провадження постанову т. в. о. заступника начальника Новороздільського ВП - начальника СВ Пустомитівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_21 від 28 січня 2021 року, відповідно до якої кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 000000 від 04 січня 2021 року, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні ОСОБА_14 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. Доказів того, що цю постанову скасовано, матеріали провадження не містять.

Були предметом перевірки апеляційного суду і доводи захисника ОСОБА_6 про відсутність у захисника ОСОБА_15 повноважень подавати апеляційну скаргу. Суд установив, що останній як під час досудового розслідування, так і в суді першої інстанції здійснював захист ОСОБА_7 за дорученням про надання безоплатної вторинної допомоги, строк дії якого не сплив, що було підтверджено наданими суду апеляційної інстанції відповідними документами (т.5, а.п. 199-202,). При цьому, матеріали провадження не містять відомостей про відмову засудженого від згаданого захисника. Оскільки адвокат ОСОБА_15 брав участь у розгляді справи у суді першої інстанції, то він у порядку ст. 393 КПК України подав апеляційну скаргу в інтересах підзахисного.

Крім того, захисник ОСОБА_6 в касаційній скарзі ставить під сумнів повноваження представника потерпілої ОСОБА_16 - адвоката ОСОБА_22 , проте колегія суддів вважає їх сумнівними, оскільки, як випливає з матеріалів провадження, цей захисник представляв інтереси потерпілої ОСОБА_16 під час досудового розслідування, згодом був допущений як представник потерпілої і в суді першої інстанції, що свідчить про його легітимну участь в провадженні. Водночас в учасників кримінального провадження не виникало заперечень щодо участі адвоката у судовому розгляді.

Отже, колегія суддів, підсумовуючи викладене, вважає, що апеляційний суд у межах, установлених ст. 404 КПК України, та у порядку, визначеному ст. 405 цього Кодексу, перевірив усі доводи апеляційних скарг захисників та визнав їх необґрунтованими, навівши в ухвалі відповідно до вимог ст. 419 КПК України мотиви на їх спростування.

Проте колегія суддів погоджується з доводами захисника про незарахування апеляційним судом у строк відбування покарання ОСОБА_7 строку попереднього ув`язнення.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

За матеріалами провадження, вироком Миколаївського районного суду Львівської області від 20 листопада 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України йому зараховано у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 19 квітня по 14 червня 2019 року.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 11 березня 2024 року вирок суду першої інстанції залишено без зміни.

Надалі постановою Верховного Суду від 10 вересня 2024 року скасовано ухвалу апеляційного суду і призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції. При цьому суд касаційної інстанції у порядку ч. 3 ст. 433 КПК обрав ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від 28 жовтня 2024 року ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою без визначення строку застави до набрання вироком районного суду законної сили.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 532 КПК України у разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвалою Львівського апеляційного суду від10 червня 2025 року вирок районного суду залишено без зміни. Тому в цьому кримінальному провадженні строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 закінчився 10 червня 2025 року, а з 11 червня 2025 року продовжився строк відбування покарання

Тож, керуючись правилами, передбаченими ст. 72 КК України, ОСОБА_7 слід зарахувати у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 10 вересня 2024 року по 10 червня 2025 року.

Оскільки апеляційний суд не зарахував у строк відбування покарання ОСОБА_7 строк його перебування під вартою в цьому кримінальному провадженні, колегія суддів вбачає, що за таких обставин ухвала апеляційного суду щодо ОСОБА_7 у частині необхідності зарахування в строк покарання цього періоду попереднього ув`язнення на підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України підлягає зміні.

За таких обставин касаційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Львівського апеляційного суду від 10 червня 2025 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі положень ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати засудженому ОСОБА_7 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення з 10 вересня 2024 року по 10 червня 2025 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

В іншій частині судове рішення залишити без змін.

Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3