Справа № 135/1743/25
Провадження № 1-кс/135/386/25
УХВАЛА

Іменем України

28.11.2025 Ладижинський міський суд Вінницької області в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Ладижин Вінницької області клопотання начальника СВ відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник СВ відділення поліції №3 Гайсинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 за погодженням з начальником Гайсинського відділу Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання слідчий посилається на те, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000212, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

27.11.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, тобто самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину вчиненого в умовах воєнного стану, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, усвідомивши невідворотність покарання, останній без застосування запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, може зникнути та переховуватись від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 буде незаконно впливати на свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме можливість незаконно впливати на свідків з метою створення сприятливих для себе умов, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, зокрема продовжити ухилятися від проходження військової служби, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відтак, необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, із наведених у ньому підстав.

Захисник в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні клопотання, вказуючи на необґрунтованість наведених у клопотанні ризиків. Враховуючи особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, нікуди не ховався, перебував в себе вдома, тому вважає, що підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Підозрюваний вказав, що нікуди не збирався втікати, вважав можливим обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, враховуючи що він мав поранення, мав нагороди під час проходження військової служби.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Органами досудового розслідування ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 31.10.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 призваний на військову службу по мобілізації сержант ОСОБА_4 , та в подальшому 31.12.2023 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 300/ПУ/3787/П/дск призначено на посаду старшого вогнеметника 3 вогнеметного відділення взводу радіаційного хімічного та бактеріологічного захисту військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем роз`яснено та ознайомлено, що відповідно до вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, згідно до ст. ст. 11, 16, 49, 127-128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно й чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки й додержуватись вимог Статутів Збройних Сил України, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять не лише про нього, а й про Збройні Сили України в цілому, точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки та поставлені йому завдання, додержуватись військової дисципліни, не допускати негідних учинків, точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників), бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України. Крім цього, згідно вищевказаних положень, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Статтями 3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України передбачено, окрім іншого, що військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог Статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги Статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації в умовах воєнного стану, у військовому званні «сержант».

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян - резервістів під час мобілізації, є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Згідно вимог п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язrfv військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного

командира (начальника).

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану» від 24.02.2022 № 64/2022 та після його затвердження 24.02.2022 Верховною Радою України, на території України введено воєнний стан, який не одноразово продовжувався відповідно до Указів Президента України, та діє по даний час.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України, старший вогнеметник 3 вогнеметного відділення взводу радіаційного хімічного та бактеріологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , сержант ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у всиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України. Так, 28.07.2024 точний час досудовим розслідуванням не встановлений, сержант ОСОБА_4 під час чергової перевірки особового складу, який знаходиться в розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 з утриманням в списках особового складу взводу радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , яка базується за адресою АДРЕСА_2 , був відсутній, так як у нього заздалегідь виник умисел на самовільне залишення військової частини НОМЕР_1 , без поважних причин, з метою ухилення від військової служби.

Реалізуючи вищезазначений злочинний умисел, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією сержант ОСОБА_4 , 28.07.2025, точний час досудовим слідством не встановлений, із особистих мотивів та з метою ухилитись від виконання обов`язків військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, самовільно залишив територію розташування постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 , яка базується за адресою АДРЕСА_2 , без поважних причин, з метою ухилення від військової служби, та ухилявся від проходження служби по 27.11.2025.

Вирішуючи питання про можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Встановлено, що в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000212, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.10.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, 27.11.2025 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Виходячи з наявних в матеріалах даних, з даних в судовому засіданні, пояснень захисника та підозрюваного, даних встановлених протоколом затримання особи від 27.11.2025, протоколом допиту підозрюваного від 27.11.2025, наказами командування військової частини НОМЕР_1 ; актом службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_4 , відповідно до якого з 28.07.2025 по час завершення розслідування останній відсутній на військовій службі у в/ч НОМЕР_1 без поважних причин в умовах дії правового режиму воєнного стану;рапортами військовослужбовців про самовільне залишення місця служби військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 сержантом ОСОБА_4 ; протоколів допиту свідків та іншими матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім, ніж до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за ч.5 ст.407 КК України, особу підозрюваного, вік та наявні відомості про стан його здоров`я, сімейний стан, те, що він не має судимості, є військовослужбовцем в умовах воєнного стану.

Разом з тим, за конкретних умов та встановлених обставин розгляду даної справи, враховуючи, зокрема наявні в матеріалах справи відомості про стан здоров`я підозрюваного, наявність в нього поранень, проходження лікування та реабілітації, на даний час в суду немає відомостей про неможливість перебування підозрюваного за станом здоров?я під вартою.

При цьому, слідчий суддя також враховує наявність можливості підозрюваного продовжити вчинюване ним кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий та прокурор у клопотанні, дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний, зважаючи на тяжкість злочину в якому підозрюється та усвідомлюючи факт можливості застосування відносно нього покарання, передбаченого санкцією ч.5 ст.407 КК України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Тобто наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Більше того, суд враховує, що згідно ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким чином, для запобігання ризиків, які зазначені у клопотанні та доведені стороною обвинувачення в судовому засіданні, слідчий суддя вважає необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки, по-перше, застосування саме такого запобіжного заходу у таких випадках прямо передбачено положеннями ч.8 ст.176 КПК України, а по-друге, інші менш суворі запобіжні заходи не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, не усуне існування зазначених ризиків і не сприятиме досягненню завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

На даному етапі здійснення досудового розслідування обранням такого запобіжного заходу буде співмірним з існуючими ризиками. Відтак, клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, доводи сторони захисту про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу слідчий суддя вважає необґрунтованими, і такими, що не відповідають конкретним обставинам справи.

Згідно положень ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

На думку слідчого судді, застосування застави як запобіжного заходу не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного з огляду на характер підозри в нез`явленні на військову службу без поважних причин вчиненому в умовах воєнного стану, що свідчить про істотний ступінь суспільної небезпеки як самого діяння, так і особи, що його вчинила.

Керуючись ст. 177, 178, 180, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 532, 534, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 - задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання.

Строк дії ухвали до 16 год. 00 хв. 26.01.2026 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п?яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя