ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

Судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 23 вересня 2025 за №0000908 відносно обвинуваченого:

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Олександрія, Рівненського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, не судимого,

-за ч.1 ст. 126 КК України,

в с т а н о в и в :

Приблизно о 18 год. 00 хв. 22 вересня 2025 року, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в дворі будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер та суспільну небезпеку своїх, пов`язаних з домашнім насильством щодо особи, з якою останній спільно проживав однією сім`єю, в розумінні п.3 ч.1 ст.1, п.5 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив фізичне насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 .. А саме, застосувавши фізичну силу схопив правою рукою її за шию та штовхнув у дерево, що знаходилось неподалік.

В наслідок вказаних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 , спричинено фізичну біль, не спричинивши при цьому тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , в інкримінованому кримінальному правопорушенні вину визнав повністю. Суду надав пояснення, що він дійсно у вказаний вище день та період часу, місці, за наведених обставин спричинив фізичну біль потерпілій ОСОБА_5 , з якою спільно проживає тривалий час, та виховують спільно малолітню дитину. Свої дії пояснив тим, що в той день та період часу перебував у стані алкогольного сп`яніння, відповідно не контролював свої дії. Дійсно тримаючи за шию потерпілу, умисно штовхнув її в напрямку дерева. Шкодує, що вчинив протиправні дії відносно потерпілої. Повідомив суд, що примирився із потерпілою, просив у неї вибачення. Погодився із позицією прокурора щодо призначення йому покарання у виді штрафу, який має можливість сплатити.

Для судового розгляду кримінального провадження потерпіла ОСОБА_5 , не з`явилась, однак в підготовчому судовому засіданні була присутня. Надала суду заяву, яку підтримала. Просила провадження розглянути за її відсутність, будь яких претензій до ОСОБА_4 не має, суворо його не карати, вони примирились та проживають разом.

Прокурор, обвинувачений вважають можливим розглянути провадження у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України та у відсутності потерпілої ОСОБА_5 , взяти до уваги її пояснення.

В зв`язку із не запереченням учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння зазначених обставин та їх зміст, відсутність сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1ст. 337 КПК України.

Суд дійшов висновку, що інкриміноване кримінальне правопорушення ОСОБА_4 , вчинене саме ним.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченогоОСОБА_4 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу, дійшов висновку, щодо доведеності його винуватості поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України, а саме, умисні дії, які виразилися в умисному завданні побоїв, які задали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України до особи, визнаної винною за вироком суду у вчиненні кримінального правопорушення застосовується покарання, яке є заходом примусу і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2ст. 53 цього Кодексу; відповідно положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, відноситься до кримінального проступку.

Пом`якшуючою обставиною покарання обвинуваченому, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною яка обтяжує покарання обвинуваченому відповідно до ст..67 КК України є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_4 є не судимою особою. Під спостереженням у лікаря нарколога, психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, працює, однак офіційно не працевлаштований.

Суд погоджується із позицією прокурора в судових дебатах, враховуючи встановлені судом обставини, відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який є фізично здоровим, працюючий, зробив належні висновки із скоєного, відсутність небезпечних наслідків від вчиненого для потерпілої, думку останньої, обвинуваченому слід призначити необхідне та достатнє покарання, для виправлення його та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, у виді максимального штрафу - грошове стягнення, що передбачено санкцією статті інкримінованого кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті.

Разом з тим, у відповідності до п.5 ч.1,ч.3 ст.91-1 КК України, суд застосовує до ОСОБА_4 , як до особи яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід направлення його, для проходження за місцем проживання програми для кривдників на строк три місяці, до органу місцевого самоврядування Рівненської міської ради.

Процесуальні витрати відсутні.

Письмові речові докази (документи), необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження. Інші речові докази відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому, не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст..126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень .

Відповідно до п.5 ч.1,ч.3 ст.91-1 КК України, суд застосовує до ОСОБА_4 , як до особи яка вчинила домашнє насильство, обмежувальний захід направлення для проходження за місцем проживання програми для кривдників на строк три місяці, до органу місцевого самоврядування Рівненської міської ради.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні та речові докази відсутні.

Письмові докази (документи) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов не заявнений .

Відповідно до ч. 2ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

В іншій частині, відповідно до ст. 395 КПК України, вирок може бути оскаржений протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1