ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/2442/24 Номер провадження 11-кп/814/1717/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора захисника представника ТОВ «Адванс-Лізинг»ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 квітня 2024 року за №0000046, за апеляційною скаргою представника ТОВ «Адванс-Лізинг» - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Цим вироком затверджено угоду про визнання винуватості від 03 грудня 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 у присутності захисника ОСОБА_10 .

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. В`язівок Лубенського р-ну Полтавської обл., проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим і засуджено за ст.290 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Скасовано арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року на свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 та комбайн зернозбиральний марки "CASE IH AXIAL-FLOW 5130", н.з. НОМЕР_2 , із заводським номером "YDG 009782".

Прийнято рішення щодо речових доказів, а саме ухвалено:

свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 - передати власнику;

металеву табличку «YHG 015204» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

комбайн зернозбиральний марки «СASE IH AXIAL-FLOW 6140», із номером шасі « НОМЕР_3 » - відповідно до ч.12 ст.100 КПК України залишити на зберіганні на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь держави 7 194 гривні 16 копійок витрат за проведені екпертизи.

За вироком суду ОСОБА_9 визнано винуватим і засуджено за вчинення ним умисних протиправних дій щодо знищення та заміни номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу, тобто знищення ідентифікаційного номера шасі та заміни без дозволу відповідних органів номерної панелі з ідентифікаційним номером транспортного засобу, за таких обставин.

Восени 2023 року ОСОБА_9 , перебуваючи в с. Ісківці Миргородського р-ну Полтавської обл., достовірно знаючи, що комбайн зернозбиральний марки «CASE IH AXIAL-FLOW 6140», н.з. НОМЕР_4 , який перебуває у його користуванні, знаходиться в розшуку приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області ОСОБА_11 , діючи з прямим умислом, із метою безперешкодного користування вказаним комбайном, під час проведення робіт із його ремонту та обслуговування, змінив номерне позначення шасі (рами) названого вище комбайна шляхом маскування за допомогою шпаклівочного матеріалу на номерний майданчик первинного ідентифікаційного позначення шасі (рами) « НОМЕР_3 » та подальшого пофарбування.

Також ОСОБА_9 за допомогою інструментів здійснив заміну дублюючої таблиці виробника комбайну «CASE IH AXIAL-FLOW 6140», з номером шасі (рами) НОМЕР_3 , встановивши на панель комбайну дублюючу таблицю виробника, на якій нанесено ідентифікаційне номерне позначення шасі (рами) «YDG009782» від іншого комбайну. Таким чином, ідентифікаційне позначення шасі (рами) «YHG 015204» комбайна «CASE IH AXIAL-FLOW 6140» піддавалося зміні, первинне ідентифікаційне номерне позначення шасі (рами) комбайна є - « НОМЕР_3 ».

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Адванс-Лізинг» - адвокат ОСОБА_8 , просить змінити вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року в частині абзацу №8 його резолютивної частини, вказавши, що комбайн зернозбиральний у кузові червоного кольору з написом «5130 Сase IH Axial-Flow», серії № НОМЕР_3 (нанесений напис із правового боку внизу кузова), 2017 року випуску, залишається на зберіганні на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області до набрання чинності вироком, після чого повертається законному власнику. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції неповно вирішено питання щодо речового доказу зазначеного вище комбайну, оскільки помилково не прийнято рішення про те, що цей транспортний засіб як речовий доказ залишається на зберіганні на території майданчику тимчасового утримання вилучених транспортних засобів виключно до набрання вироком законної сили, після чого має бути повернутий власнику, яким є ТОВ «Адванс-Лізинг», і є відсутніми жодні спори про належність цього комбайну.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку апелянта про можливість оскарження представником ТОВ «Адванс-Лізинг» вироку місцевого суду в частині вирішення долі речового доказу комбайну, оскільки в цій частині зазначене судове рішення стосується інтересів товариства, позицію прокурора та захисника, які вважали, що в зазначеній вище частині вирок на підставі угоди не підлягає оскарженню в апеляційному порядку та в цілому не може бути оскаржений апелянтом, оскільки ТОВ «Адванс-Лізинг» не є учасником кримінального провадження, вивчила матеріали справи та дійшла висновку про те, що апеляційне провадження підлягає закриттю з огляду на таке.

Законодавець виділив в окремій нормі КПК України особливості апеляційного оскарження судових рішень на підставі угод, що передбачає окреслення чітко визначених меж вимог, які можуть ставити в апеляційній скарзі суб`єкти оскарження (ст.394 КПК України).

Так, згідно з ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України , в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Частиною 1 ст.472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

За змістом п.п.12-14 ч.1 ст.368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, зокрема, такі питання: що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами; на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження.

У резолютивній частині вироку зазначаються , серед іншого, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів і документів , процесуальних витрат (ч.4 ст.374 КПК України).

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03 грудня 2024 року прокурор та ОСОБА_9 за участю захисника ОСОБА_10 на підставі ст.ст.468, 469, 472 КПК України уклали угоду про визнання винуватості, відповідно до якої ОСОБА_9 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ст.290 КК України, за інкримінованих йому в обвинувальному акті обставин. За умовами угоди її сторони дійшли згоди, що за вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Питання про повернення речового доказу комбайну "CASE IH AXIAL-FLOW 5130", н.з. НОМЕР_2 , певній особі умовами угоди не передбачалось (а.п.12-16).

Саме цю угоду з усіма обумовленими й погодженими в ній сторонами умовами затвердив суд першої інстанції 10 квітня 2025 року, ухваливши обвинувальний вирок, а саме визнав ОСОБА_9 винуватим і засудив за ст.290 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 гривень.

Затвердивши визначені сторонами умови угоди, місцевий суд також на виконання вимог ч.9 ст.100, п.п.12, 13, 14 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України прийняв рішення щодо арешту майна, процесуальних витрат і речових доказів, а саме, зокрема, скасував арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2024 року на свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 та комбайн зернозбиральний марки "CASE IH AXIAL-FLOW 5130", н.з. НОМЕР_2 , із заводським номером "YDG 009782", та ухвалив питання про речові докази: свідоцтво про реєстрацію машини серії НОМЕР_1 - передати власнику; металеву табличку «YHG 015204» - залишити в матеріалах кримінального провадження; комбайн зернозбиральний марки «СASE IH AXIAL-FLOW 6140», із номером шасі « НОМЕР_3 » - відповідно до ч.12 ст.100 КПК України залишити на зберіганні на території майданчика тимчасового утримання транспортних засобів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області (а.п.78-79).

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Адванс-Лізинг» - адвокат ОСОБА_8 , просить змінити вирок на підставі угоди про визнання винуватості в частині абзацу №8 його резолютивної частини (в частині вирішення питання про долю речового доказу вказаного вище комбайну), вказавши, що комбайн зернозбиральний у кузові червоного кольору з написом «5130 Сase IH Axial-Flow», серії: № НОМЕР_3 (нанесений напис із правового боку внизу кузова), 2017 року випуску, залишається на зберіганні на території майданчику тимчасового утримання транспортних засобів ВП №2 Миргородського РВП ГУНП у Полтавській області до набрання чинності вироком, після чого повертається законному власнику. Свої вимоги мотивує тим, що судом першої інстанції неповно вирішено питання щодо речового доказу зазначеного вище комбайну, оскільки помилково не прийнято рішення про те, що цей транспортний засіб як речовий доказ залишається на зберіганні на території майданчику тимчасового утримання вилучених транспортних засобів виключно до набрання вироком законної сили, після чого має бути повернутий власнику, яким є ТОВ «Адванс-Лізинг», і є відсутніми жодні спори про належність цього комбайну.

З інших підстав вирок місцевого суду представником товариства не оскаржено, а наведені ним в апеляційній скарзі доводи та обставини відповідно до ч.4 ст.394 КПК України не належать до підстав оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості. Жодних доводів щодо порушення будь-якої із зазначених вище умов, необхідних для укладення угоди про визнання винуватості між прокурором і ОСОБА_9 , адвокат не вказує, а, допущені, на думку апелянта, судом першої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку на підставі угоди в частині вирішення долі речового доказу, не належать до тих, за наявності яких у нього були би повноваження для оскарження вироку на підставі угоди про визнання винуватості.

Суд апеляційної інстанції позбавлений можливості оцінити судове рішення місцевого суду в частині вирішення питання про долю речового доказу, зазначеного в апеляційній скарзі, оскільки законодавець вказав вичерпний перелік підстав, з яких може бути оскаржено вирок, яким затверджено угоду про визнання винуватості (ч.4 ст.394 КПК України).

Аналогічний підхід за релевантних обставин провадження викладено в постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 06 жовтня 2023 року у справі №468/128/22 (провадження №51-5999ск23).

Таким чином, оскільки адвокатом оскаржено вирок на підставі угоди про визнання винуватості виключно з підстав, з яких це судове рішення не може бути оскаржене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність закриття апеляційного провадження.

Водночас колегія суддів зауважує, що положеннями п.14 ч.1 ст.537, ст.539 КПК України під час виконання вироку передбачено можливість подання клопотання щодо вирішення питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (аніж тих, що в зазначені в п.п.1-13 ч.1 ст.537 КПК України), в тому числі в частині вирішенні речових доказів, до суду, визначеного ч.2 ст.539 КПК України.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а:

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ТОВ «Адванс-Лізинг» - адвоката ОСОБА_8 , на вирок Лохвицького районного суду Полтавської області від 10 квітня 2025 року щодо ОСОБА_9 .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4