г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/561/24
Номер провадження 1-кп/213/38/26
У Х В А Л А

Іменем України

14 січня 2026 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурорів, обвинуваченого, захисника, розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру матеріалів досудового розслідування за № 0000050 та №0000212, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, не працює, не одружений, дітей не має, прож.: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

за ст.407 ч.5, ст. 185 ч.4 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Провадження підсудне Інгулецькому районному суду м. Кривого Рогу.

Передбачені ст.284 КПК України, підстави для закриття провадження - відсутні.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України.

Порушень, що перешкоджають розгляду справи в суді, та призначенню провадження до слухання, - не виявлено.

Провадження підлягає розгляду у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово. Виклику підлягають обвинувачений, прокурор, потерпілі, захисник.

Клопотань про виклик для допиту інших осіб, та витребування речей чи документів - не надійшло.

Обвинувачений органами досудового розслідування обвинувачується у вчиненні злочинів за ч.4 ст. 185, ч.5 ст. 407 КК України. Запобіжний захід обрано у вигляді тримання під вартою.

Прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначив про існування ризиків пп 1,5 ч.1 ст 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник просили обрати більш м`який запобіжний захід.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу судом враховуються вимоги ст.178 КПК України, особа обвинуваченого, який раніше судимий, інкриміноване кримінальне правопорушення тяжке; обвинувачений на момент затримання не працював, доказів наявності тісних соціальних зв`язків не надано.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, судом враховані вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Крім того, судом врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Судом встановлено, що продовжують існувати та не зменшились ризики за п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були встановлені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу.

Наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від суду, підтверджується тим, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі, а тому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованих злочинів, це може спонукати останнього до переховування від суду з метою уникнення зазначеного вище покарання.

З правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в справі «W проти Швеції» від 26 січня 1993 року, слідує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпеки цієї особи та не дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірність її поведінки, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду.

Наявний ризик, передбачений п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_3 не працює, неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, - знову підозрюється у вчиненні умисних злочинів проти власності, та за ч.5 ст 407 КК України; крім того офіційно не працевлаштований, підтвердження наявності доходів, постійного законного заробітку суду не надав; тому є висока імовірність, що може вчинити чи продовжити кримінальне правопорушення для відшукання засобів для існування.

Обвинуваченим не надано до суду доказів того, що вказані ризики суттєво зменшились чи взагалі перестали існувати. Суд не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який.

У відповідності до ч.3 ст 199 КПК України, судом встановлено, що ризики за п.1,5 ч.1 ст 177 КПК України не зменшились та продовжують діяти.

Відповідно до п.4 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі Таран проти України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою повинен бути необхідним за конкретних обставин. Тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення.

Відповідно до рішення ЄСПЛ Тимошенко проти України, для того, щоб позбавлення свободи вважалося несвавільним - запобіжний захід повинен бути необхідним за даних обставин.

Відповідно до ст 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п.5 ч.1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є запобіжним заходом, який у відповідності до ч.1 ст. 183 КПК України є винятковим, та застосовується лише в разі неможливості застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Враховуючи вказане, суд вважає клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого … 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Таким чином, суд не вбачає підстав на даний час для визначення застави.

Керуючись ст. ст. 314-316,343,371,372 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Призначити судовий розгляд на 05.02.2026 року в 14.00 годин.

Провадження буде слухатись суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати сторони.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 13.03.2026 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали визначити до 13.03.2026р. включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення, для осіб, що перебувають під вартою з моменту отримання копії.

Суддя ОСОБА_1