Справа № 740/1653/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/648/25
Категорія - ч. 2 ст. 307 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000013 від 06.01.2025 року за апеляційними скаргами прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжина, Чернігівської області, громадянина України, одруженого, непрацюючого, інваліда ІІ групи, маючого на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 та ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з конфіскацією всього належного майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі з конфіскацією всього належного майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з 21 лютого 2025 року, тобто з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_8 строк його попереднього ув`язнення з 21 лютого 2025 року до дня набрання вироком законної сили у строк відбуття покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін.

Стягнуто з ОСОБА_8 , на користь держави витрати на залучення експерта у сумі 6367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 копійок.

Питання речових доказів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить вирок суду змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, постановити ухвалу, якою ОСОБА_8 призначити покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком 1 рік. Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України до 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Зазначає, що ОСОБА_8 є інвалідом ІІ групи безстроково. Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи. Разом з тим, судом було допущено порушення вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність при призначенні ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді обмеження волі.

В свою чергу захисник ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 в якій просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання її підзахисному, яке за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 2 ст. 307 із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із конфіскацією майна. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі із конфіскацією майна. Звертає увагу, що суд першої інстанції при призначенні покарання не врахував як пом`якшуючу обставину активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки вважав, що надані суду матеріали справи не засвідчують такі обставини. Проте ОСОБА_8 під час досудового розслідування надавав добровільну допомогу слідству, давав правдиві визнавальні показання, повідомляв правоохоронним органам та суду факти по справі, надавав докази, якими в даному випадку є його показання, інші відомості про власну кримінальну діяльність. Зазначає, що обвинувачений повністю визнав свою вину, є інвалідом ІІ групи, має незадовільний стан здоров`я, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Обвинувачений ОСОБА_8 також подав апеляційну скаргу в якій не оспорюючи кваліфікацію дій та доведеність вини, просить призначити йому покарання нижче від найнижчої межі або звільнити від відбування покарання з випробуванням. Зазначає, що є інвалідом другої групи пожиттєво, має на утриманні неповнолітнього сина та хотів би безпосередньо приймати участь у його вихованні.

Суд першої інстанції встановив, ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб з метою подальшого збуту незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP та став її зберігати при собі з метою збуту.

01.02.2025 о 10 годині 58 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 500 гривень умисно, незаконно збув ОСОБА_10 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 0,0975 г.

ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб з метою подальшого збуту незаконно повторно придбав психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину та став її зберігати при собі.

21.02.2025 о 14 годині 08 хвилин ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи мету особистого збагачення, з корисливого мотиву, за грошові кошти в сумі 1000 гривень умисно, повторно, незаконно збув ОСОБА_10 (особа зі зміненими анкетними даними), який був залучений для проведення оперативної закупки, особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, загальною масою 0,017 г та психотропну речовину обіг якої обмежено амфетамін масою 0,042 г.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлені досудовим розслідуванням час, місці та спосіб з особистого мотиву, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP і став зберігати її за місцем свого проживання для власних потреб без мети збуту.

21.02.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 працівниками Ніжинського РУП ГУНП в Чернігівській області виявлено та вилучено два згортки, в яких знаходилися прозорі зіп-пакети із пазовими замками, де були кристалоподібні речовини білого та жовтого кольору, що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP загальною масою 0,2461 г.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив частково задовольнити його апеляційну скаргу та апеляційні скарги сторони захисту і обвинуваченого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали подані апеляційні скарги з викладених в них підстав та не заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів приходить до наступного.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції розглянув провадження щодо обвинуваченого ОСОБА_8 відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України. Учасники кримінального провадження не заперечували проти такого розгляду, їм було з достатньою повнотою роз`яснено суть та наслідки розгляду кримінального провадження у скороченому порядку, тому суд обґрунтовано визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім показань обвинуваченого та дослідження даних про його особу, а тому, у відповідності з нормами ст. 404 КПК України, фактичні обставини справи в апеляційному порядку не перевіряються.

Разом з тим, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність є слушними та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставами для скасування або зміни судового рішення є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є у тому числі застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Колегія суддів зазначає, що при постановленні вироку стосовно ОСОБА_8 суд першої інстанції допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою зміну судового рішення в частині призначеного покарання, зокрема суд застосував закон, який не підлягає застосуванню.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується у тому числі до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_8 є особою з інвалідністю IІ групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії № 462393 серії МСЕЧНВ, безстроково.

Проте, призначаючи покарання, суд першої інстанції залишив поза увагою цю обставину та призначив обвинуваченому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі, що суперечить чинному законодавству.

Отже, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 застосував закон України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню, а саме: призначив покарання у виді обмеження волі, який відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України не застосовується до осіб з інвалідністю І та ІІ групи.

Отже, обвинувачений ОСОБА_8 входить до переліку осіб, яким не може бути призначений такий вид покарання як обмеження волі, оскільки він є інвалідом ІІ групи. При цьому, санкція ч.1 ст.309 КК є альтернативною та поряд з покаранням у виді обмеження волі передбачає інші види покарання, які можуть бути застосовані до обвинуваченого.

Суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що оскільки обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 309 КК України не можна призначати покарання у виді обмеження волі, а тому необхідно за вказаною нормою закону призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 про призначення занадто суворого покарання обвинуваченому, то вони частково заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Так, призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, одне з яких, відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, що є обставиною, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню дитину, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, одружений, офіційно не працює, оскільки є інвалідом.

Апеляційні доводи обвинуваченого про суворість призначеного покарання, за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, та пов`язане з цим апеляційне прохання щодо зміни вироку, шляхом призначення покарання з випробуванням, на думку колегії суддів - є безпідставними і судом першої інстанції вони були в повному обсязі враховані при призначенні покарання, про що свідчить зміст відомостей та висновків суду, наведених ним у мотивувальній частині вироку.

Дані про особу ОСОБА_8 , на які він посилається в своїй апеляційній скарзі, не є достатніми підставами для його звільнення від відбування покарання з випробуванням та не свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства за цих конкретних обставин справи.

Щодо доводів сторони захисту про те, що мала місце така пом`якшуюча вину обставина, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, то колегія суддів зазначає наступне.

Відносно активного сприяння розкриттю злочину, то воно, як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів по справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Тому, беззаперечно, воно має бути активним, тобто певним чином ініціативним.

Як слідує із матеріалів провадження,обвинувачений ОСОБА_8 під час досудового розслідування надавав добровільну допомогу слідству з власної волі надавав визнавальні показання, які були незмінними, як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

Таким чином, ОСОБА_8 повідомляв правоохоронним органам та суду факти у справі, надавав докази, якими в даному випадку є його показання, інші відомості про власну кримінальну діяльність.

Окрім того, під час судового розгляду ОСОБА_8 повністю визнав вину, не оспорював фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, внаслідок чого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів у справі.

А тому колегія суддів вважає, що мала місце обставина, яка пом`якшує покарання активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яка помилково не була врахована судом першої інстанції, як пом`якшувальна покарання.

Призначаючи ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні, незадовільний стан його здоров`я, що є обставинами, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, дані про особу обвинуваченого, та, на думку колегії суддів, вірно призначив покарання останньому за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі з конфіскацією майна нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією названої статті КК України.

В суді апеляційної інстанцій обвинувачений вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, висловив жаль з приводу вчиненого та готовність понести покарання за вчинені ним кримінальні правопорушення. Негативні наслідки від дій обвинуваченого не настали. Також колегія суддів бере до уваги і кількість епізодів збуту психотропної речовини.

А тому, розглянувши скарги сторони захисту та врахувавши активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставиною, яка пом`якшує покарання та беручи до уваги, незадовільний стан здоров`я обвинуваченого, що істотно знижує ступінь тяжкості вчинених злочинів, апеляційний суд вважає за доцільне призначити ще більш м`яке покарання, а саме зменшити покарання у виді позбавлення волі до 4 років з конфіскацією майна.

Виходячи з викладеного та повністю погоджуючись з доводами, наведеними в апеляційній скарзі прокурора, та частково в скаргах обвинуваченого та його захисника, апеляційний суд вважає необхідним змінити даний вирок в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Істотних порушень норм кримінального процесуального закону під час провадження досудового розслідування по даному кримінальному провадженню та його розгляді в суді, які були б підставою для скасування постановленого щодо обвинуваченого судового рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_9 , захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 05 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 в частині призначеного покарання змінити.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України у виді пробаційного нагляду строком 1 (один) рік, за ч. 2 ст. 307 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України 4 (чотири) роки позбавлення волі із конфіскацією майна.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

У решті вирок суду залишити без змін.

Згідно ч. 4 ст. 532 КПК України дана ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня її проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим в той самий строк з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4