ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9150/25
Номер провадження: 11-кп/819/ 101/26
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання: ОСОБА_5

за участі прокурора: ОСОБА_6

адвоката: ОСОБА_7

обвинуваченого: ОСОБА_8

потерпілого: ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000104 за апеляційною скаргою заступника керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_10 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого вироком Суворовського районного суду м. Одеси від 13.05.2016 року за ч.1 ст.185, ч.1 ст.115 КК України ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Цим вироком суд визнав ОСОБА_8 винуватим в тому, що він 11.05.2025 близько 21:00 години знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, з особистих мотивів, з метою заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_9 наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока, один удар кулаком лівої руки в область правої щоки та один удар кулаком лівої руки в область тулуба, а саме з правої сторони в область печінки, в результаті чого спричинив потерпілому ОСОБА_9 , тілесне ушкодження у вигляді синця повік лівого ока, яке відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заступник керівника Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_10 (далі прокурор) просить вирок суду від 16.06.2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати у частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

В решті вирок залишити без змін.

Вирок суду вважає незаконним і таким, що підлягає скасуванню в частині призначеного покарання з підстав невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що приймаючи рішення про призначення ОСОБА_8 покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн. з посиланням на те, що обвинувачений раніше судимий, працевлаштований, наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання суд не дотримався вимог ст. 50, 65 КК України.

Вказує, що поза увагою суду першої інстанції залишилася негативна репутація обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Однак через незначний проміжок часу після відбуття покарання за вчинення умисного особливо тяжкого та тяжкого злочинів проти життя і здоров`я, маючи непогашену судимість, знов вчинив умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я, що свідчить про систематичність його злочинної діяльності та небажання ставати на шлях виправлення, що значною мірою підвищує його суспільну небезпечність.

Суд не надав належної оцінки тим обставинам, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків, що може зумовити продовження ним злочинної діяльності у разі призначення, відповідно до вимог ст. 51 КК України, найліберальнішої міри покарання у виді штрафу у розмірі 850 грн.

Визнання судом пом`якшуючою обставиною щире каяття не дає підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого у разі призначення покарання у виді штрафу, а є лише обставиною, яка може бути врахована при призначенні альтернативного покарання у виді громадських робіт, визначеного в санкції інкримінованої статті.

Стверджує, що призначене обвинуваченому покарання у виді штрафу не відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є явно несправедливим унаслідок м`якості та не забезпечить мети кримінального покарання, що передбачає не тільки виправлення засудженого, але й запобігання вчиненню нових злочинів, тому враховуючи наявність обставини, що пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують вважає за можливе призначити ОСОБА_8 покарання у виді громадських робіт в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України.

Позиції учасників .

Прокурор підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_7 заперечили проти задоволення апеляційних вимог прокурора.

Потерпілий ОСОБА_9 заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін вирок суду першої інстанції. Вказав, що не має до обвинуваченого жодних претензій, просить не призначати обвинуваченому більш суворе покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви Суду.

За змістом ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Прокурором вирок суду із зазначених підстав не оскаржується. Натомість прокурор наводить доводи про недотримання судом першої інстанції вимог ст. 50, 65 КК України при призначені покарання.

Вирок в апеляційному порядку перевіряється в межах доводів і вимог апеляційної скарги в частині призначеного покарання відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Як видно із вироку, визначаючи ОСОБА_8 вид та міру покарання, суд першої інстанції послався на врахування характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відомостей про особу обвинуваченого, який не одружений та не має утриманців, раніше судимий, працевлаштований, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання судом встановлено не було.

До обставин, що пом`якшують покарання суд відніс визнання вини, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_8 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК у виді штрафу.

Суд в межах своїх дискреційних повноважень при призначенні покарання, як видно, фактично прийняв до уваги всі дані, що характеризують особу обвинуваченого, врахував обставини кримінального провадження в їх сукупності , зокрема і ті, на які посилається прокурор в апеляційній скарзі та дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого при призначенні йому покарання у виді штрафу.

Зі змісту апеляційної скарги прокурора вбачається, що стороною обвинувачення фактично порушується питання про недотримання судом першої інстанції вищенаведених вимог закону, що безпосередньо пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями).

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_8 дотримався вимог ст.50,65 КК України.

Підстав вважати, що призначене покарання є надмірно м`яким, як про це стверджує апелянт, колегія суддів не вбачає.

З урахуванням особливостей конкретного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який щиро розкаявся, що підтверджується беззаперечним визнанням ним своєї вини, заявою про згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні в порядку ст. 381,382 КПК, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, про що зазначено в обвинувальному акті , відсутності обставин, що обтяжують покарання, відомостей про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, характеризується посередньо, має постійне місце реєстрації та проживання, на час ухвалення вироку офіційно працевлаштований колегія суддів вважає, що суд в межах своїх дискреційних повноважень призначив покарання у виді штрафу , яке за наведених обставин, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, є співмірним характеру протиправних дій, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд призначив покарання обвинуваченому за ч.1 ст. 125 КК України , яке є найменшим за своїм видом (штраф), передбаченим санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, у той же час це покарання за своїм розміром є максимальним (50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян), що передбачено санкцією цієї статті.

Доводи апеляційної скарги прокурора про помилковість висновку суду про можливість виправлення обвинуваченого у разі призначення йому покарання у виді штрафу фактично зводяться до неврахуванням судом наявності у обвинуваченого непогашеної та незнятої судимості та неврахування суспільної небезпечності скоєного злочину.

Такі твердження прокурора слід визнати необґрунтованими.

Як видно із вироку суд при призначенні покарання взяв до уваги , що ОСОБА_8 раніше судимий.

Разом із тим сам по собі факт наявності у обвинуваченого непогашеної судимості, на що посилається апелянт, не вказує на явну несправедливість призначеного покарання внаслідок м`якості та не може бути визнаний беззаперечною підставою для призначення більш суворого покарання.

Наявність щирого каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги про те, що щире каяття як обставина що пом`якшує покарання не дає підстав для призначення покарання у виді штрафу , а є лише обставиною яка може бути врахована при призначенні альтернативного покарання у виді громадських робіт , колегія суддів визнає такими, що не ґрунтується на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Обставини, що пом`якшують покарання у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 65 КК України суд враховує у межах дискреційних повноважень для вибору виду та розміру покарання з огляду на мету та засади його призначення.

Доводів про фінансову неспроможність обвинуваченого сплатити штраф апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів з урахуванням наведених обставин, відомостей про особу обвинуваченого, позиції потерпілого , висловленої під час апеляційного розгляду , вважає, що призначене судом покарання є співмірним протиправному діянню, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і не може вважатися явно несправедливим внаслідок м`якості чи недостатнім для досягнення мети покарання.

Твердження апеляційної скарги про те, що відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків є тим чинником , який може зумовити продовження ним злочинної діяльності у разі призначення покарання у виді штрафу, носить характер припущення та позбавлене будь-якого доказового обґрунтування та не узгоджується з положеннями ст. 50, 65 КК України.

Окрім зазначеного, зважаючи на те, що м. Херсон перебуває у зоні активних бойових дій, піддається щоденним артилерійським, авіаційним, ракетним обстрілам та атакам безпілотних систем, що ставить під загрозу життя та здоров`я мешканців м. Херсона, колегія суддів вважає, що апелянтом не доведено у даному кримінальному провадженні можливість обєктивного виконання покарання у виді громадських робіт та того , що саме покарання у виді громадських робіт є необхідним для виправлення обвинуваченого.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання, не є переконливими.

В апеляційній скарзі відсутнє достатнє обґрунтування, яке б вказувало на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом покаранням та вчиненим кримінальним правопорушенням.

Призначене судом покарання не сприймається як явно несправедливе внаслідок м`якості чи недостатнє для досягнення мети покарання та не виходить за межі дискреційних повноважень суду щодо призначення покарання

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого як у загально-соціальному плані, так і в аспекті обставин скоєння інкримінованого кримінального проступку, колегія суддів вважає, що суд призначив ОСОБА_8 покарання у межах санкції ч.1ст.125 КК України у виді штрафу, яке за своїм видом та розміром є співмірним вчиненому, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередженню вчиненню нових кримінальних правопорушень, та відповідає вимогам ст.50,65 КК України.

За наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що з підстав та доводів, зазначених в апеляційній скарзі вирок суду в частині призначеного покарання скасуванню не підлягає, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Керуючись ст. 404, 407,414,409,419, ч. 2 ст. 376 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника обласної прокуратури ОСОБА_10 залишити без задоволення.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 16 червня 2025 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом 3-х місяців може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4