Справа № 953/7193/25
н/п 1-кс/953/7910/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000203 від 14.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

15 грудня 2025 року до Київського районного суду м. Харкова засобами поштового зв`язку надійшло клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000203 від 14.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, в якому просить накласти арешт на майно, що було вилучено в ході проведеного обшуку автомобіля марки Land Rover Range Rover Evoque, державний знак НОМЕР_1 .

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000203 від 14.05.2025 за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 13.05.2025 близько 22:00, тобто в період дії в Україні воєнного стану ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з метою відкритого заволодіння чужим майном, прибули до території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в якому проживають ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та яке на праві власності належить ОСОБА_7 .

Перебуваючи біля вказаного домоволодіння, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, в цілях власної наживи перелізли через металеву огорожу (сітка-рабиця), яка огороджувала частину території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , та опинившись на подвір`ї, помітили через вікно, що в будинку перебуває потерпіла ОСОБА_6 .

Незважаючи на це, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 продовжили свій прямий умисел спрямований на відкрите заволодіння чужим майном, за допомогою металевих переносних сходів, які знаходились на території подвір`я піднялись на балкон другого поверху будинку. Будучи на балконі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи спільно, невстановленим в ході досудового розслідування предметом, пошкодили навісний замок решітки, розташованої на балконі перед входом до кімнати, а далі шляхом віджиму металопластикових дверей проникли у середину будинку.

Будучи у вказаному місці, а саме в спальній кімнаті другого поверху будинку, ОСОБА_4 , спільно з ОСОБА_5 незаконно заволоділи грошовими коштами у сумі 3800 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют на час вчинення злочину становить 157847,06 грн., та чотирма годинниками: марки CONTINENT, модель 2609, з матеріалу золото 585 проби, чистою вагою золота 11.40 г, вартість якого становить 16000 грн., марки Tissot, модель 1853 T-Touch Z251/351-1 Titanium вартість якого становить 8500 грн., марки Casio модель G-Shock, вартість якого становить 6500 грн. марки Samsung модель Gear S3 Frontier, вартість якого відповідно до висновку експерта № СЕ-19/121-25/18778-ТВ становить 1283,33 грн., які знаходились у тумбочці поблизу ліжка, та належали потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Коли ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 вийшли з спальної кімнати та спустилися сходами на перший поверх, побачили потерпілу ОСОБА_6 , яка стояла навпроти сходів. Розуміючи відкритість своїх протиправних дій, з метою уникнення опору з боку потерпілої ОСОБА_6 , зачинили останню у ванній кімнаті, підперши двері стільцем таким чином, щоб вона не мала можливості вийти. В подальшому ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 зайшли до кімнати потерпілої ОСОБА_6 , де незаконно заволоділи належним їй мобільним телефоном, марки Xiaomi Redmi 9C, вартість якого становить 4000 грн., який знаходився на дивані, а також грошовими коштами у розмірі 15 000 грн, що знаходилися в дитячій кімнаті на тумбочці.

Продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 спустилися до підвального приміщення будинку, де шляхом пошкодження врізного замку сейфу незаконно заволоділи золотою ладанкою, 585 проби, що знаходилась у середині сейфа, належна потерпілим ОСОБА_8 , ОСОБА_7 .

Заволодівши у такий спосіб чужим майном ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зникли, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили: потерпілій ОСОБА_6 , майнової шкоди у розмірі 4000 грн., потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 майнової шкоди у розмірі 205130,39 грн.

В ході виконання доручення слідчого в порядку ст. 40 КПК України, встановлено, що при опрацюванні моніторингу місця скоєння злочину та маршруту руху автомобіля Land Rover Range Rover Evoque, д.н.з. НОМЕР_1 (транспортний засіб, який зафіксували камери відеоспостереження та на якому прибули до місця вчинення злочину ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ) було встановлено два номери мобільних телефонів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , які працювали на місці скоєння злочину, так і по маршруту руху автомобіля Land Rover Range Rover Evoque, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 з м. Харкова до місця скоєння злочину та в зворотному напрямку.

11.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2025, проведено обшук автомобіля марки Land Rover Range Rover Evoque, державний знак НОМЕР_1 , в ході якого виявлено та вилучено блок телематики, на якому мається наліпка з зазначенням серійного номеру: 1656, посилювач антен, на якому мається наліпка з зазначенням номеру: DPLA-19CO97-DF, які упаковані до спец. пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № PSP3146665, які належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вилучені в ході обшуку предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні постановою слідчого від 11.12.2025.

Вилучене 11.12.2025 під час вказаного обшуку майно, відповідно до положень ст. 98 КПК України могло зберегти на собі сліди вчинення злочину та може містити відомості, які у подальшому будуть використані як доказ фактів чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, з метою збереження речових доказів відповідно п.1 ч.2 ст.170 КПК України виникла необхідність у арешті вищенаведених речей.

З урахуванням викладеного, а також того, що є обґрунтовані підстави вважати, що невжиття вищезгаданого засобу забезпечення кримінального провадження стосовно вказаного майна може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, у органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на вказане майно.

В судове засідання прокурор не з`явився. Подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити.

Власник майна ОСОБА_10 , представник власника майна ОСОБА_11 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином.

Неприбуття в судове засідання власника майна, слідчого, прокурора відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ст. 107 ч. 4 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання прокурора є обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню, виходячи з наступного.

Правовою підставою арешту майна є кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000203 від 14.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

24 листопада 2025 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 надано дозвіл на проведення обшуку автомобіля марки Land Rover Range Rover Evoque, державний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_4 , синього кольору, яким фактично користується ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який на праві приватної власності належить ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

11 грудня 2025 року в період часу з 12:43 до 14:59 слідчим, на підставі ухвали Київського районного суду м. Харкова від 24.11.2025, в присутності понятих проведено обшук, в результаті якого було виявлено та вилучено речі зазначені в клопотанні.

Постановою слідчого відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_12 від 11.12.2025 блок телематики, на якому мається наліпка з зазначенням серійного номеру: 1656, посилювач антен, на якому мається наліпка з зазначенням номеру: DPLA-19CO97-DF, які упаковані до спец. пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № PSP3146665, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000203 від 14.05.2025.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна.

Згідно положень ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасово вилученим може бути майно у виді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положення кримінального процесуального закону зобов`язує слідчого судді встановити наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, лише під час розгляду клопотання про арешт майна з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Разом з цим, в межах розгляду даного клопотання підставою арешту майна прокурор зазначає саме збереження речових доказів.

З огляду на зазначене, вилучене майно під час обшуку, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не буде досягнута мета застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що тимчасово вилучене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути доказом вчинення кримінального правопорушення, зберегло або може зберігати на собі сліди його вчинення, тобто відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Отже відповідно до ст. 91 КПК України вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, має важливе доказове значення в рамках цього кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, слідчою суддею не встановлено. Підстав сумніватися в співмірності такого обмеження права власності завданням кримінального провадження у слідчої судді не виникає.

Беручи до уваги те, що незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню та встановленню істини в ході досудового розслідування по ньому, з метою збереження речових доказів, майна, що має доказове значення в даному кримінальному провадженні, та для встановлення наявності чи відсутності фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження, суд вважає клопотання законним та обґрунтованим, а відтак таким, що підлягає задоволенню.

У подальшому, за наявністю певних процесуальних підстав та фактичних обставин, що можуть бути встановлені під час досудового розслідування, власник майна має право звернутися із клопотанням про скасування цього арешту згідно положень ст. 174 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Питання щодо місця зберігання речових доказів вирішується слідчим у кримінальному провадженні на підставі вимог ст.100 КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року №1104.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.131, 132, 170-173, 309, 369, 370, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000203 від 14.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування на вилучене 11.12.2025 під час проведення обшуку автомобіля марки Land Rover Range Rover Evoque, державний знак НОМЕР_1 , майно, а саме на:

- блок телематики, на якому мається наліпка з зазначенням серійного номеру: 1656,

- посилювач антен, на якому мається наліпка з зазначенням номеру: DPLA-19CO97-DF, які упаковані до спец. пакету НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ № PSP3146665, які належать ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Майно, на яке накладено арешт зберігати відповідно до порядку, визначеному Постановою Кабінету Міністрів України №1104 від 19.11.2012 «Про затвердження порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження».

Зобов`язати слідчого, який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, забезпечити виконання ухвали.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим, прокурором негайно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1