Справа № 184/2534/19
Номер провадження 1-кп/184/10/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2025 рокум. Покров

Покровський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в приміщенні суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0000840 від 25.11.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Покров Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-25.12.2009 Орджонікідзевським міським Дніпропетровської області судом за ч.1 ст.162, ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ст. 70 ч.1, 104, ст. 76 п.4 КК України. Міра покарання 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробувальним строком на 2 роки;

-12.06.2013 Орджонікідзевським міським судом Дніпропетровської області за ч.1 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 121, 70 ч.1 КК України - 7 років позбавлення волі, звільнився 22.03.2019 року по відбуттю строку покарання,

25.12.2024 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.289 КК України - 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, судимість не погашена

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_5 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих злочинів, маючи не зняту та непогашену в установленому порядку судимість, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Так, 21.11.2019 приблизно о 01 годин ОСОБА_3 проходив повз територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний намір, спрямований на вчинення таємного викрадення чужого майна із підвального приміщення, розташованого на території вказаного домоволодіння, що належить ОСОБА_6 .

В той же день та час, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна із підвального приміщення, яке розташоване на території вказаного домоволодіння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, через паркан протиправно проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 .

Після чого, в той же ж день та час, знаходячись на території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 , з метою реалізації свого злочинного наміру, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, впевнившись, що його протиправні дії ніхто не бачить, через дверний отвір таємно незаконно проник до приміщення підвалу, звідки таємно, умисно, повторно, із корисливих спонукань, викрав майно, що належить ОСОБА_7 , а саме:

- три однолітрові банки з консервованим м`ясом (солонина), вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №322 від 26.11.2019, складає 420 гривень 00 копійок,

- три дволітрові банки з консервованим м`ясом (солонина), вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №322 від 26.11.2019, складає 840 гривень 00 копійок,

- шість однолітрових банок з аджикою, вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №322 від 26.11.2019, складає 360 "рішень 00 копійок,

- п`ятнадцять однолітрових банок з консервованими грабами-гливами, вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №322 від 26.11.2019, складає 600 гривень 00 копійок,

- три трьохлітрових банки з консервованим виноградним соком, вартість яких, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №322 від 26.11.2019, складає 360 гривень 00 копійок.

Після цього, ОСОБА_5 з викраденим майном з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном в подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 2200 гривень 00 копійок.

Умисні дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

В ході судового засідання обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю та пояснив, що 21.11.2019 приблизно о 01 годин 00 хвилин проник на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , де із підвального приміщення, розташованого на території вказаного домоволодіння, викрав банки з консервацією. У скоєному розкаявся та просить суворо не карати. Заподіяну шкоду відшкодував частково.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України та наслідки її застосування, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню обмежився допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визнавши відповідно до ч.3 ст.349 КПК України недоцільним дослідженням доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України, кримінально процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У своїх рішеннях "Ірландія проти Сполученого Королівства" від 18 січня 1978 року, "Коробов проти України" від 21 жовтня 2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення "поза розумним сумнівом", така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Отже суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують її особу, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 «поза розумним сумнівом» у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненої повторно, поєднаної з проникненням у інше приміщення доведена повністю.

Умисні дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч.3 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття.

Відповідно до ст.67 КК України обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 у відповідності до ст.ст.50, 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікарів нарколога, психіатра, фтизіатра не перебуває, скарг та заяв за місцем проживання відносно обвинуваченого не надходило, а також обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обтяжуючих обставин, вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.3 ст.185 КК України, адже саме це покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обгрунтованності та індивідуалізації буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередить вчинення ним нових злочинів.

Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2024 року ОСОБА_3 призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, в зв`язку з чим при призначенні покарання за цим вироком слід застосовувати ч. 4 ст. 70 КК України.

Підстав для застосування до ОСОБА_3 ст.. ст.. 69, 75 КК України суд не вбачає.

Даючи оцінку позовним вимогам потерпілої ОСОБА_8 на суму 2200,00 гривень викладених у заявленому цивільному позові, суд виходить з наступного.

Згідно ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

У відповідності до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

З огляду на наведене, зважаючи на визнання обвинуваченим ОСОБА_5 заявленого цивільного позову та часткового його відшкодування та враховуючи, що таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, цивільний позов потерпілої особи до ОСОБА_5 підлягає частковому задоволенню.

При вирішенні питання про речові докази суд керується положенням ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Відносно ОСОБА_5 запобіжний захід в даному кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 31, 349, 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

За правилами ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, застосовуючи принцип поглинення менш суворого покарання, призначеного за даним вироком, більш суворим покаранням, призначеного за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2024 року, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Строк початку відбування покарання ОСОБА_3 за даним вироком рахувати з моменту початку відбуття строку покарання за вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2024 року.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_8 матеріальні збитки в розмірі 1100,00 гривень.

Речові докази: три трьохлітрові бутилі з залишками виноградного соку, одна півлітрова банка з залишками грибів, які передані на зберігання потерпілій ОСОБА_9 після набрання вироком законної сили залишити потерпілій.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Покровський міський суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, протягом 30 днів з моменту вручення йому копії вироку.

За правилами, встановленими ч.2 ст.394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Покровського міського суду ОСОБА_1