Справа № 453/1713/25
№ провадження 1-кп/453/100/26
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ;

при секретарі ОСОБА_2 ;

з участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зерноград, Зерноградського району Ростовської області, РФ, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, одруженого, із середньою спеціальною освітою, не працюючого, раніше судимого, востаннє вироком Сколівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2025 року за ст. 390-1, ч.1 ст. 71 та ч.1 ст. 72 КК України на 2 роки 1 місяць позбавлення волі, покарання відбуває у ДУ «Маневицька ВК №42», депутатом не являється,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, -

встановив:

11 червня 2025 року Сколівським районним судом Львівської області прийнято рішення у справі № 453/890/25 за позовом ОСОБА_5 про видачу обмежувального припису стосовно її чоловіка ОСОБА_4 , від якого, вона потерпає домашнє насильство. Відповідно до вказаного рішення, що набрало законної сили 14 липня 2025 року, ОСОБА_4 встановлено заходи тимчасового обмеження прав та покладено на нього наступні обов`язки: заборонено вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_5 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців; заборонено особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу ОСОБА_5 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь який, спосіб спілкуватися з нею строком на 6 місяців, із яким він 02 липня 2025 року ознайомлений, про що власноручно підписався.

Водночас, ОСОБА_4 , будучи ознайомленим 02 липня 2025 року з рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 11 червня 2025 року у справі № 453/890/25 (№ провадження 2-о/453/61/25) про видачу стосовно нього обмежувального припису та про наслідки порушення встановлених судом обмежень, діючи умисно та протиправно, в порушення встановлених заборон, 22 вересня 2025 року, приблизно о 04 годині, приблизно о 13 годині та приблизно о 17 годині, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, знаходячись в житловому будинку по АДРЕСА_1 , обзивав свою дружину ОСОБА_5 нецензурними словами, погрожував їй фізичною розправою, виганяв із житлового будинку та застосовував до неї фізичну силу, чим порушив вимоги обмежувального припису.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , після роз`яснення йому змісту ч.3 ст. 349 КПК України та переконання суду у відсутності сумнівів щодо добровільності позиції обвинуваченого, вину визнав повністю та пояснив, що дійсно він, знаючи про рішення Сколівського районного суду Львівської області про встановлення обмежувального припису щодо його дружини ОСОБА_5 , будучи з ним ознайомленим, порушив встановлені рішенням обмеження.Просить суворо не карати, щиро розкаюється у скоєному.

Потерпіла ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, надала клопотання(вх.№ЕП-148 від 04 лютого 2026 року), в якому просить справу слухати у її відсутності. При вирішенні питання про призначення покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, визнав повністю, інші учасники провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши йому положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення його у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються.

На підставі вище наведеного, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження в частині характеризуючих матеріалів, прийшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 в умисному невиконанні обмежувального припису вірно кваліфіковані ст. 390-1 КК України, оскільки він умисно не виконав встановлений судом обмежувальний припис відносно дружини ОСОБА_5 .

Обтяжуючою вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставиною, передбаченою ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення кримінального правопорушення щодо дружини.

Пом`якшуючими вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення обставинами, передбачених ст. 66 КК України, суд вбачає активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, щире каяття.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який задовільно характеризується, на «Д» обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше судимий, покарання не відбув, а також той факт, що він повністю визнав свою вину, щиро кається. Суд враховує і те, що обвинувачений ніде не працює.

З урахуванням наведених обставин, суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, під час вирішення питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , вважає за доцільне призначити його у межах, установлених санкцією ст. 390-1 КК України, із застосуванням ч.5 ст. 59-1 КК України, у вигляді обмеження волі на певний строк, яке, на думку суду, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом встановлено, що вироком Сколівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2025 року ОСОБА_4 засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, із застосуванням ч.1 ст. 72 та ч.1 ст. 71 КК України, та призначено покарання у вигляді 2 років 1 місяці позбавлення волі і останній відбуває покарання. Таким чином, після постановлення вказаного вище вироку встановлено, що ОСОБА_4 , до постановлення вироку, скоїв новий злочин.

Крім того, суд вважає, що, відповідно до вимог п. «б» ч.1 ст. 72 КК України, призначене покарання у вигляді обмеження волі на певний строк, слід перевести у покарання у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З огляду на вказане, суд вважає, що до призначеного обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за вироком, шляхом часткового складання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2025 року, слід призначити покарання за даним вироком у вигляді позбавлення волі на певний строк.

Вирішено питання щодо речових доказів.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі п. «Б» ч.1 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_4 покарання у виді 2 років обмеження волі перевести в покарання у виді позбавлення волі з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі, та визначити до відбуття 1 (один) рік позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань за даним вироком, яким з врахуванням норм статті 72 КК України призначено 1 (один) рік позбавлення волі, та за вироком Сколівського районного суду від 25 вересня 2025 року, яким призначено покарання у виді 2 (двох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у вигляді 2 (двох) років двох 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 рахувати з часу відбуття покарання за вироком Сколівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2025 року, а саме з 11 листопада 2025 року.

У строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень за цим вироком, з врахуванням покарання, призначеного вироком Сколівського районного суду Львівської області від 25 вересня 2025 року у справі 453/1313/25 за ст. 390-1 КК України, зарахувати покарання, відбуте частково за попереднім вироком, тобто з 11 листопада 2025 року.

Речові докази: інформаційний носій DVD диск, який зберігається при матеріалах кримінального провадження №0000077 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сколівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1