Справа №295/106/26
УХВАЛА

12.01.2026 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м.Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_6 ,

погоджене прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_3 ,

у кримінальному провадженні №0008923 від 15.12.2025

про обрання запобіжного заходу у виді застави стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Києва, з вищою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не одружена, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх та двох малолітніх дітей, раніше не судимої, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, ч.3 ст.27, ч.3 ст.362 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся з клопотанням, в якому просить застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 та ч. 2 ст. 369-2 КК України, запобіжний захід у виді застави у межах вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що станом на 01.01.2026 становить 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, та встановити процесуальні обов`язки щодо підозрюваної ОСОБА_4 , передбачені ст. 194 КПК України.

У клопотанні вказано, що другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0008923 від 15.12.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 362 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 362 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, організувала незаконну схему сприяння у встановленні інвалідності особам, які не мали відповідних медичних підстав, а також одержання за це неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, спрямованим на одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме на членів експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи (ЕКПФО) з метою визначення групи інвалідності особам, які надають неправомірну вигоду, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, користуючись своїми зв`язками та діловими знайомствами у сфері охорони здоров`я, при цьому не маючи належної медичної освіти і не будучи уповноваженою на здійснення медичної діяльності, дійшла висновку, що самостійно реалізувати такий умисел не зможе. З огляду на це та, розуміючи, що для досягнення мети необхідне залучення осіб, які володіють відповідними професійними навичками, доступом до електронної медичної системи та посадовими повноваженнями, вона вирішила організувати відповідну діяльність із залученням таких осіб.

З цією метою не пізніше червня 2024 року, з метою реалізації свого злочинного умислу на одержання неправомірної вигоди шляхом впливу на прийняття рішень ЕКПФО, ОСОБА_4 розробила план вчинення ряду кримінальних правопорушень та залучила співучасників, кожному з яких поклала конкретні обов`язки, спрямовані на створення документальної та процедурної видимості медичних підстав (формування електронних направлень, оформлення стаціонарного лікування, виготовлення протоколів обстежень), а також на налагодження каналів впливу на членів експертної команди з метою забезпечення прийняття позитивних рішень щодо встановлення групи інвалідності.

За злочинним планом ОСОБА_4 , для досягнення злочинної мети, вчинення кримінальних правопорушень повинно було відбуватись у декілька етапів та із застосуваням двох форм впливу, а саме: вчинення прямого впливу на членів ЕКПФО, шляхом безпосередніх контактів з працівниками експертних команд щодо необхідності та сприянні у визначенні групи інвалідності особам, які надають неправомірну вигоду; вчинення непрямого впливу, зокрема через маніпуляцію та створення оманливих обставин, шляхом внесення завідомо недостовірних даних в ЕСОЗ щодо проходження особами медичних обстежень, присвоєння діагнозу та перебування їх на лікуванні у закладах охорони здоров`я, на підставі яких виготовлялись завідомо підроблені медичні документи з метою створення ілюзії законності, які в сукупності при дослідженні членами експертних комісій створюватимуть обставини наявності та невиліковності хвороби, що є беззаперечною підставою для прийняття рішення про визначення групи інвалідності особам, які надають неправомірну вигоду.

Для реалізації злочинного наміру ОСОБА_4 залучила: медичного директора КНП «Обласний медичний центр спортивної медицини» Житомирської обласної ради ОСОБА_7 ; лікаря кардіолога КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського» Житомирської обласної ради ОСОБА_8 .

Прийнявши пропозицію ОСОБА_4 , вказані вище особи фактично утворили організовану групу, тобто зорганізувались у стійке угрупування для вчинення на території міста Житомира ряду кримінальних правопорушень, пов`язаних із несанкціонованими діями із інформацією, яка обробляється медичною інформаційною системою, шляхом зміни медичної інформації щодо стану здоров`я пацієнтів, з метою визначення групи інвалідності, а також одержанням неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особами, уповноваженими на виконання функцій держави, а саме на членів ЕКПФО, при прийнятті ними рішень щодо встановлення груп інвалідності громадянам, які надають неправомірну вигоду.

Зокрема встановлено, що впродовж 2024 2025 років ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 очолила стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників групи, а також їх злочинну спеціалізацію, при цьому керуючись наміром спільного вчинення кримінальних правопорушень на території міста Житомира, корисливою метою яких було протиправне збагачення шляхом одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішень особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Відповідно до єдиного, відомого всім учасникам плану їх протиправної діяльності, ОСОБА_4 виконувала роль організатора і керівника групи, а також безпосереднього виконавця, здійснюючи зокрема такі функції: розроблення детального плану протиправної діяльності та доведення його до відома всіх учасників; визначення спеціалізації кожного з учасників і розподіл конкретних завдань (оформлення електронних направлень, організація фіктивного «стаціонарного лікування», проведення обстежень тощо); координація дій учасників, контроль за внесенням до електронної системи необхідних документальних даних і синхронізація часу подання матеріалів на розгляд експертної команди; налагодження та використання контактів серед працівників закладів охорони здоров`я, у тому числі з керівництвом експертної команди, для забезпечення сприятливого розгляду справ; організація прийому та розподілу отриманих неправомірних коштів; забезпечення конспіративності дій та заходів, спрямованих на уникнення викриття.

Відповідно до розробленого ОСОБА_4 плану на ОСОБА_7 було покладено наступні функції: формування електронних направлень на госпіталізацію; внесення до електронної медичної системи завідомо неправдивих даних про стан здоров`я пацієнтів; складання консультативних висновків кардіолога із неправдивими даними.

Відповідно до розробленого плану ОСОБА_8 : оформлювала фіктивне стаціонарне лікування; внесення до електронної медичної системи завідомо неправдивих даних про стаціонарне лікування пацієнтів та їх медичний стан; складала історії хвороби з неправдивими даними.

Таким чином, ОСОБА_4 , в межах спільного злочинного умислу, організувала вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка обробляється медичною інформаційною системою шляхом зміни медичної інформації щодо стану здоров`я пацієнта, діючи у складі організованої групи з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за вплив на посадових осіб ЕКПФО під час встановлення групи інвалідності, не пізніше 21.05.2025, отримала від ОСОБА_9 неправомірну вигоду в сумі 10000 гривень;не пізніше 11.03.2025 отримала від ОСОБА_10 неправомірну вигоду в сумі 600 доларів США (що станом на час вчинення кримінального правопорушення складає 24 772,2 грн); у період з 14.10.2024 по 17.01.2025 отримала від ОСОБА_11 неправомірну вигоду в сумі 162 300 гривень та 3000 доларів США (що станом на час вчинення кримінального правопорушення складало 126 415,2 гривень);у період з 21.10.2024 по 24.12.2024 отримала від ОСОБА_12 неправомірну вигоду в сумі 89 000 гривень.

ОСОБА_4 підозрюється в одержанні неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, а також у організації несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах та зберігається на носіях такої інформації, вчиненого особами, які мають право доступу до неї, вчинених організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування ОСОБА_4 09.07.2025 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

18.12.2025 ОСОБА_4 вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 та ч. 2 ст. 369-2 КК України, вчинених у складі організованої групи.

Наявність обґрунтованої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними у кримінальному провадженні доказами, які, серед іншого, відображені у наступних матеріалах досудового розслідування: протоколах НСРД про проведення аудіо-, відеоконтролю особи, зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, контролю за вчиненням злочину; протоколах допиту ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ; інших матеріалів у їх сукупності.

В ході досудового розслідування, ухвалою слідчого судді Богунського районного суду м.Житомира щодо ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту, який ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира продовжено до 04.01.2026.

Строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні на даний час не обчислюється у зв`язку з тим, що на підставі доручення прокурора від 01.01.2026 стороною обвинувачення відкрито матеріали досудового розслідування та надано можливість стороні захисту ознайомитися з ними. Слідчий зауважує, що виконання вимог ст. 290 КПК України вимагає відносно тривалого часу з огляду на кількість учасників кримінального провадження та його обсяг, який складає не менше 12 томів матеріалів досудового розслідування.

04.01.2026 закінчився сукупний строк застосування під час досудового розслідування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у зв`язку з чим виникла необхідність у застосуванні до неї іншого запобіжного заходу.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави є необхідним з огляду на наявність обґрунтованих ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які продовжують існувати. Слідчий вказує, що підозрювана обізнана з наданими їй доказами та розуміє серйозність обвинувачення, що тягне за собою позбавлення волі до 6 років. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , з метою уникнення кримінальної відповідальності та приховування власної протиправної діяльності змінювала свій номер телефону та вживала інших заходів конспірації. Враховуючи це, існує ризик переховування з метою уникнення відповідальності. Також зазначено, що незважаючи на наявність доручення прокурора на відкриття стороні захисту матеріалів досудового розслідування та надання доступу до них від 01.01.2026, а також спроби виклику ОСОБА_4 в порядку ст. 135 КПК України шляхом здійснення виклику по телефону, ОСОБА_4 , перебуваючи під дією запобіжного заходу у виді домашнього арешту та знаючи, що передбачений КПК України строк досудового розслідування завершується, 02.01.2026 на виклик до органу досудового розслідування не прибула, а тому повідомлення про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування 02.01.2026 їй було надіслано засобами поштового зв`язку, що вказує на неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 шляхом застосування до неї запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Також, враховуючи обізнаність ОСОБА_4 з матеріалами досудового розслідування, її зв`язки в медичному середовищі та фактичний вплив на формування медичної документації, існує реальна загроза тиску на свідків та інших учасників провадження. Таким чином, у разі незастосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу, яка після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування буде обізнана про коло свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, шляхом умовлянь, чиненням тиску та/або будь-яким іншим чином матиме реальну можливість на них вплинути (свідків, інших підозрюваних) з метою, серед іншого, зміни показань про обставини провадження, як на стадії досудового розслідування, так і під час подальшого судового розгляду та вчиняти будь-які дії спрямовані на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Також, зібрані докази свідчать, що навіть після початку документування злочинної діяльності, ОСОБА_4 продовжувала вчиняти дії, спрямовані на одержання неправомірної вигоди від інших осіб. Це свідчить про наявний реальний ризик продовження злочинної діяльності. Не може залишитись поза увагою, що ОСОБА_4 отримувала регулярний, суттєвий дохід від систематичного впливу на прийняття рішень щодо оформлення інвалідності значному колу осіб. Враховуючи, що для неї ця діяльність стала стабільним джерелом прибутку, який забезпечив її спосіб життя, існує високий ризик продовження протиправної практики, якщо не буде застосовано запобіжного заходу, який забезпечить її належну процесуальну поведінку. Враховуючи, що під час виконання вимог ст. 290-291 КПК України підозрюваній необхідно ознайомитися із значним обсягом матеріалів досудового розслідування, під час чого їй стануть відомі усі докази, зібрані в ході досудового розслідування та усі особи, допитані у даному кримінальному провадженні, а також усі документи, які мають значення для досудового розслідування, після чого існує суттєвий ризик того, що підозрювана ОСОБА_4 зможе перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, в тому числі координувати зі спільниками свої спільні дії, направлені на викривлення істини у справі та штучного створення доказів невинуватості на противагу доказів їх злочинної діяльності. Продовження злочинної діяльності в таких умовах є особливо суспільно небезпечним.

У клопотанні вказано, що в ході досудового розслідування здобуто достатньо доказів та повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні злочинів у складі злочинної групи, в тому числі й одержання неправомірної вигоди за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, у сумі більше 300 000 гривень.

Отже, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних, обґрунтованих і неупереджених процесуальних рішень у розумні та/або передбаченні КПК України строки, виникла необхідність у застосуванні до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави у максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченого станом на 01.01.2026, тобто 266 240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень, з покладенням на неї обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, на строк, необхідний для виконання вимог ст. 290-291 КПК України для ознайомлення підозрюваних та їх захисників з матеріалами досудового розслідування, вручення та скерування обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування до суду, а також призначення та проведення підготовчого судового засідання, що, на думку сторони обвинувачення, не може бути меншим ніж два місяці.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у клопотанні, вказав, що умови раніше обраних запобіжних заходів підозрювана не порушувала, тому звернулись з клопотанням про обрання більш м`якого запобіжного заходу.

Підозрювана у судовому засіданні проти обрання запобіжного заходу у виді застави заперечила, вказала, що її щомісячний дохід становить приблизно 8000,00 грн та складається з пенсії, яка виплачується на дитину з інвалідністю, та добровільних аліментів, її матеріальний стан не дозволяє їй сплатити заставу, просить застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання. Умови попередніх запобіжних заходів не порушувала.

Захисник у судовому засіданні вказав, що підозрювана налаштована співпрацювати з органом досудового розслідування, наразі вона посилається на ст.63 Конституції України, проте, позиція сторони захисту буде сформована після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та встановлення обсягу зібраних стороною обвинувачення доказів. ОСОБА_4 умови попередніх запобіжних заходів не порушувала. Майновий стан ОСОБА_4 не дозволяє їй внести заставу. У підозрюваної семеро дітей, п`ятеро з яких проживають з нею. Просить застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Заслухавши пояснення учасників судового засідання та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження №0008923 від 15.12.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 362 КК України та ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 369-2 та ч. 3 ст. 362 КК України.

09.07.2025 ОСОБА_4 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України.

18.12.2025 ОСОБА_4 вручене повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри та повідомлення про нову підозру у чиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 362 та ч. 2 ст. 369-2 КК України.

В статті 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За правилами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series А, № 182).

У свою чергу обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

На переконання слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують наведені у клопотанні ризики, які є підставою для обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу.

Надаючи оцінку можливості вчинення підозрюваною дій, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 частини 1 статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрювана обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вона має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду слідчий суддя зважає, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачене покарання, у тому числі, у виді позбавлення волі на строк до шести років (ч. 3 ст. 362 КК України), тобто існує ймовірність притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Отже, очікування можливого суворого вироку може мати значення при визначенні ризику переховування.

Із урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від свідків у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , не будучи обмеженою у вільному спілкуванні з особами, які можуть бути свідками у кримінальному провадженні, може здійснювати на них вплив із метою спонукання до ненадання показань на стадії судового розгляду, перекручування або спотворення обставин, які їм можуть бути відомі щодо кримінального правопорушення для уникнення кримінальної відповідальності. Ризик здійснення тиску на свідків може бути визнано належною підставою на початкових стадіях провадження («Яжинський проти Польщі» (Jarzynski v. Poland) § 43).

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя враховує поведінку підозрюваної у ході досудового розслідування, відсутність чіткої позиції щодо оголошеної підозри, та вважає обґрунтованими посилання сторони обвинувачення на наявність такого ризику.

Також слідчий суддя вважає небезпідставним посилання слідчого на наявність ризику продовження злочинної діяльності та вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки, за повідомленням слідчого, після початку документування злочинної діяльності, ОСОБА_4 продовжувала вчиняти неправомірні дії.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов висновку про не доведення слідчим та прокурором недостатності застосування до підозрюваної ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж застава, з метою запобігання наведеним у клопотанні ризикам.

Так, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 є багатодітною матір`ю, має на утриманні двох неповнолітніх та двох малолітніх дітей, раніше не судима, вказує, що її матеріальне становище не дозволяє їй внести заставу. Разом з тим, прокурор у судовому засіданні підтвердив, що умови попередньо обраного запобіжного заходу підозрювана не порушувала.

Відповідно до ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене у клопотанні та на докази, які до нього долучені, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваної запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, з огляду на наявність обґрунтованої підозри, доведеність ризиків, які можуть настати у разі невжиття заходів щодо обмеження свободи підозрюваної, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання є найменш суворим та, за встановлених обставин, достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України обов`язки, передбачені частиною п`ятою ст.194 статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Керуючись статтями 132, 176-181, 184, 193-197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в:

Клопотання про обрання запобіжного заходу задовольнити частково.

У обранні запобіжного заходу у виді застави відмовити.

Згідно зі ст.179, 194 КПК України застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання та покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками, іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України.

Встановити строк дії ухвали та строк покладення на підозрювану обов`язків до 12.03.2026.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на неї може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оголошення повного тексту ухвали о 15-45 год 16.01.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1