н/п 1-кс/490/4267/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5957/25
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

22 жовтня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 ,погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Миколаєва, громадянина України, маючого вищу освіту, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України-,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 , у кримінальному провадженні №0000594 від 23.07.2025.

Клопотання мотивує тим, що 23.07.2025 близько 11:32 год. (світлий час доби), водій ОСОБА_6 , керуючи автомобілем «HYUNDAI TUCSON» (р.н. НОМЕР_1 ), рухався по сухій асфальтованій проїзній частині автодороги М-14 «Одеса Мелітополь - Новоазовськ», із двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному з напрямків, з боку м. Одеса у напрямку м. Миколаєва, зі швидкістю 80-90 км/год.

В цей час, при наближенні до повороту с. Андрієво Зорине Миколаївського району Миколаївської області по вищевказаній автодорозі, назустріч ОСОБА_6 , в межах своєї смуги, у напрямку м. Одеси рухався автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_7 .

При наближені до вищевказаного повороту, водій ОСОБА_6 під час руху грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 10.1, 11.3 та дорожньої розмітки 1.3 розділу 34.1 Правил Дорожнього руху України, а саме: не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, на дорогах з двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, проігнорував заборону виїжджати на призначений для зустрічного руху бік дороги, який відокремлений дорожньою розміткою 1.3 (позначає дві суцільні лінії), перетинати яку заборонено, перед зміною напряму руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виїхав на зустрічну смугу руху, якою в цей час рухався автомобіль «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ), під керуванням водія ОСОБА_7 та допустив зіткнення з ним.

Внаслідок дорожньо-транспортна пригодаводій автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та його пасажир ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від отриманих тілесних ушкоджень загинули на місці пригоди (згоріли в салоні вищевказаного ТЗ).

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України для застосування вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив обрати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000594 від 23.07.2025 за ч. 3 ст. 286 КК України.

23.07.2025 підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

24.07.2025 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України.

25.07.2025 підозрюваному ОСОБА_6 ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 20.09.2025.

11.09.2025 постановою прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 24.10.2025.

17.09.2025 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва підозрюваному ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 24.10.2025 року включно.

22.10.2025 року ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва продовжено строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні до чотирьох місяців, тобто до 24.11.2025 включно.

Вирішуючи заявлене слідчим клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) від 23.07.2025 та схемою до нього в якому зафіксовано слідову інформацію, що підтверджує факт зіткнення вищевказаних транспортних засобів (далі ТЗ) та те, що вся наявна слідова інформація розташована на смузі руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ); протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2024, яка підтвердила, що зіткнення вищевказаних ТЗ сталося на смузі руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ); протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 23.07.2024, який підтвердив, що зіткнення вищевказаних ТЗ сталося на смузі руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ); протоколом огляду предмету від 23.07.2025, в якому покадрово зображений механізм вчинення вищевказаної ДТП; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 23.07.2024, яка підтвердила, що зіткнення вищевказаних ТЗ сталося на смузі руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ); протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 23.07.2024, який підтвердив, що зіткнення вищевказаних ТЗ сталося на смузі руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ); протоколу огляду відеозапису реєстратора від 23.07.2025, яким зафіксовано вчинення ДТП; протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 08.08.2025, яка підтвердила, що зіткнення вищевказаних ТЗ сталося на смузі руху автомобіля «MITSUBISHI OUTLANDER» (р.н. НОМЕР_2 ) та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 5 до 10 років позбавлення волі та у випадку доведення виниу вчиненні кримінального правопорушення, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Також, може незаконно впливати на свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено покарання на строк від 5 до 10 років позбавлення волі, а також яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямоване проти безпеки руху та експлуатації транспорту.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрюваний є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків, які з часом не зменшилися.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину (який спричинив загибель людини), суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить починаючи з 22 жовтня 2025 року до 24 листопада 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1