Провадження № 1-кс/752/9540/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2025 року слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000903 від 14.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

в с т а н о в и в:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора КМП ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000903 від 14.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 114-1 КК України, яке вилучено під час проведення обшуку за адресою: : АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 ; банківська картка AT «ПУМБ» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Samsung Galaxy S20+, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; копія трудової книжки ОСОБА_4 на 3-х арк.

На обґрунтування клопотання зазначено наступне.

Прокурор вказував, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000903 від 14.07.2025, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до слідчого управління ГУНП у м. Києві надійшли матеріали Департаменту стратегічних розслідувань НП України щодо можливих зловживань службовим становищем посадовими особами Департаменту освіти і науки КМДА, які, діючи в інтересах третіх осіб, безпідставно сприяли видачі ліцензій на здійснення освітньої діяльності. У ході перевірки також отримано відомості про організацію невстановленими особами протиправної схеми, спрямованої на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом створення та використання фіктивних закладів середньої освіти. Зокрема, було створено ТОВ «Київський економіко-правовий ліцей», ТОВ «Київський ліцей інформаційних технологій та бізнесу», ТОВ «Приватний ліцей «ЕКОТЕХ» та ТОВ «Фінансово-економічний ліцей «БАЗИС», які фактично не здійснювали освітньої діяльності, а використовувались для працевлаштування чоловіків призовного віку з метою оформлення їм відстрочки від мобілізації за грошову винагороду.

У ході досудового розслідування встановлено, що вказані товариства масово працевлаштовували осіб за адресами, за якими фактично не здійснювали господарської діяльності та не орендували приміщень, при цьому такі особи в період дії воєнного стану отримували заробітну плату.

За викладених вище обставин, 05.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 ; банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Samsung Galaxy S20+, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; копія трудової книжки ОСОБА_4 на 3-х арк.

05 листопада 2025 року слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання вилучених речей доказами у кримінальному провадженні.

Завданням арешту майна прокурор вказає на необхідність запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та/або інших негативних наслідків для потерпілих осіб.

Метою арешту майна прокурор вказує на пункт перший частини 2 ст. 170 КПК України, а саме: з метою забезпечення збереження речових доказів, що вбачається з постанови про визнання речовими доказами від 05.11.2025 р., копія якої долучена до матеріалів клопотання.

Судове засідання з розгляду вказаного клопотання було призначено на 14.11.2025 року, та у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення власника майна відкладено на 15.12.2025 року.

Виклик власника майна здійснювався засобами поштового зв`язку за адресою проведення обшуку у зв`язку з відсутністю відомостей про альтернативні канали повідомлення. У зв`язку з цим до Голосіївського районного суду міста Києва повернулись конверти із вкладеними судовими повістками про виклик у судове засідання на 14.11.2025 та 15.12.2025 року з відміткою службової особи АТ «Укрпошта» «адресат відсутній».

Від прокурора Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , надійшло клопотання про проведення розгляду клопотання за його відсутності, клопотання про арешт майна підтримав в повному обсязі, просив слідчого суддю його задовольнити.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки, якими є копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Розгляд даного клопотання належить до повноважень слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відповідно до положень п. 1 ч.2 ст. 132 КПК України. Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000903 від 14.07.2025, за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

05.11.2025 на підставі ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_5 слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено наступне майно, що має значення речового доказу у кримінальному провадженні, а саме: банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_1 ; банківська картка АТ «ПУМБ» № НОМЕР_2 ; мобільний телефон Samsung Galaxy S20+, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; копія трудової книжки ОСОБА_4 на 3-х арк.

05.11..2025 слідчим СУ ГУНП у м. Києві винесено постанову про визнання речовим доказом у кримінальному провадженні.

Так, з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0000903 від 14.07.2025 вбачається, що органом досудового розслідування, Головним управлінням Національної поліції у місті Києві здійснюється досудове розслідування за фактами зловживання службовим становищем посадовими особами Департаменту освіти і науки КМДА в інтересах третіх осіб при безпідставній видачі ліцензій на здійснення освітньої діяльності, тобто за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, а також за фактами перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Протоколом обшуку від 05.11.2025 року підтверджується факт вилучення майна, арешт якого просить прокурор. Підставою для накладення арешту вказано п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Проте вирішуючи питання про накладення арешту на майно із підстав визнання його речовим доказом, слідчий суддя самостійно перевіряє його ознакам викладеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що вилучене під час проведення обшуку майно має значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні та може бути використане як доказ. Такий висновок ґрунтується на змісті фабули досудового розслідування, викладеній у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, а також на обставинах, які підлягають перевірці органом досудового розслідування. Суд звертає увагу, що ці обставини відображені у відповідних протоколах, складених за результатами проведення оглядів речей та документів, які підтверджують можливий зв`язок вилученого мобільного телефону та копії трудової книжки ОСОБА_4 із обставинами, що перевіряються у межах здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення.

Враховуючи характер і обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне накласти арешт на: мобільний телефон Samsung Galaxy S20+, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; копія трудової книжки ОСОБА_4 на 3-х арк, оскільки мобільний телефон може містити відомості, що мають доказове значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема щодо кола причетних осіб, та встановлення неправомірності дій, щодо працевлаштування осіб до освітніх закладів, які не здійснювали пряму підприємницьку діяльність з метою ухилення від військової служби.

Слідчий суддя зазначає, що мобільний телефон може містити інформацію, яка має істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, зокрема мультимедійні файли та інші цифрові дані, що можуть підтверджувати чи спростовувати факти, які підлягають доказуванню у межах цього кримінального провадження, а також відомості про спосіб, час і обставини вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, коло причетних осіб та характер їхніх дій тощо.

Вилучення даних речей спрямоване не на обмеження прав власника, а на забезпечення збереження інформації, яка може мати доказове значення для досудового розслідування. Оскільки проведення повного технічного огляду на місці без участі спеціаліста є неможливим, слідчий правомірно прийняв рішення про тимчасове вилучення техніки для подальшого дослідження її вмісту у встановленому КПК України порядку.

Статтею 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто його власник, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Слід зауважити і на тому, що досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі усіх причетних до вказаного кримінального правопорушення осіб. Доказування факту вчинення кримінального правопорушення є завданнями органу досудового розслідування і вирішуються в межах загального розгляду кримінального провадження. На етапі розгляду клопотання про арешт майна достатньо встановити, що вилучене майно може мати значення для досудового розслідування як речовий доказ.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Проте, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на вилучені під час обшуку банківські картки є недоцільним, оскільки самі по собі картки не мають жодного самостійного доказового значення у межах даного кримінального провадження. Встановлення обставин, пов`язаних із рухом коштів, банківськими транзакціями чи належністю рахунків, здійснюється шляхом отримання банківської інформації, виписок або інших документів, але не через фізичне володіння карткою. Таким чином, у матеріалах провадження відсутні обставини, які б свідчили про необхідність арешту банківських карток як речових доказів, що обумовлює відсутність правових підстав для задоволення відповідного клопотання в цій частині

На даному етапі судового розгляду наслідки накладення арешту на майно для ОСОБА_4 чи інших третіх осіб не встановлені, оскільки відсутні докази порушення їхніх прав чи законних інтересів у зв`язку з арештом, а завдання, які стоять перед органом досудового розслідування, переважають над інтересом у вільному користуванні цим майном.

Отже, на підставі викладеного вище, клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

Враховуючи викладене вище, керуючись статтями 98, 110, 131, 170, 171, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що виявлено та вилучено в ході проведеного обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: мобільний телефон Samsung Galaxy S20+, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 ; копія трудової книжки ОСОБА_4 на 3-х арк.

В іншій частині клопотання прокурора відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1