Справа № 570/3731/25
номер провадження 1-кп/570/334/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

особи, стосовно якої передбачені

примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000304 за клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, м. Київ, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з вищою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, що підлягає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України,

в с т а н о в и в :

08 травня 2025 року, приблизно о 19 год. 15 хв., ОСОБА_6 , діючи в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_7 від 24.02.2022 № 64/2022 та Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ та який в подальшому продовжено, шляхом віджиму металопластикових дверей, проник до будинку що за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , звідки намагався таємно викрасти кофту із капюшоном темно-синього кольору, вартістю 129.00 грн., та чоловічу куртку кольору хакі, вартістю 466,00 грн., які надягнув на себе. У подальшому, будучи поміченим сторонньою особою безпосередньо у будинку, ОСОБА_6 намагався з викраденим майном з місця події втекти, таким чином відкрито викрадаючи чуже майно, однак з причин, що не залежали від його волі, не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення суспільно-небезпечного діяння до кінця, оскільки був затриманий сторонньою особою.

В судовому засіданні прокурор клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 підтримав та вказав, що зібраними під час досудового розслідування доказами доведено вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України. Проте, оскільки ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння у стані неосудності і на даний час перебуває у цьому стані, тому не може бути суб`єктом кримінальної відповідальності. А тому, вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, а саме: госпіталізацію до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Потерпіла в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, підтримує показання надані нею під час досудового розслідування.

Суд приходить до висновку про доведеність вчинення ОСОБА_6 суспільно-небезпечних діянь та про те, що його дії підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України.

Заслухавши прокурора, захисника та законного представника особи, відносно якої передбачається застосування заходів медичного характеру, потерпілої, вивчивши матеріали кримінального провадження, суд застосовує до ОСОБА_6 примусовий захід медичного характеру виходячи з наступного.

Так, за вимогами ст.ст. 19, 94 КК України, до особи визнаної судом неосудною, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їй може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.

Згідно із висновком судово-психіатричного експерта №151/25 від 23.06.2025, ОСОБА_6 на період часу, що відноситься до кримінального правопорушення у якому він підозрюється у тимчасово-хворобливому стані не перебував, виявляв ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії нападоподібно-прогредієтним перебігом. Галюцинаторно-параноїдний синдром (Р20.01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

На даний час ОСОБА_6 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді Шизофренії нападоподібно-прогредієтним перебігом. Галюцинаторно-параноїдний синдром (Г20.01 - за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), що позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Згідно ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 292 КПК України клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру має відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу, а також містити інформацію про примусовий захід медичного характеру, який пропонується застосувати, та позицію щодо можливості забезпечення участі особи під час судового провадження за станом здоров`я.

Згідно з ч. 1 ст. 503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності; особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Згідно з вимогами статей 18, 19 КК України осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, в якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Здатність особи під час вчинення злочину усвідомлювати свої дії (бездіяльність) означає правильне розуміння фактичних об`єктивних ознак злочину - об`єкта посягання, суті діяння, обстановки, часу й місця, способу його вчинення, його суспільно небезпечних наслідків тощо. Така здатність має бути пов`язана з можливістю контролювати, керувати своїми вчинками. Тут свідомість і воля взаємозалежні й лише в сукупності виступають передумовою визнання особи винною.

Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного) та юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає в наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки), юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною - особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою - особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлено одну з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Відповідно до дослідженого в судовому засіданні висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням, в період вчинення інкримінованого діяння та на час проведення експертизи за своїм психічним станом не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Тобто у ОСОБА_6 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання), так і інтелектуальної та вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними).

За наведених обставин, суд приходить до переконання, що ОСОБА_6 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст. 15, ч.4 ст. 186 КК України, в стані неосудності, отже, потребує стаціонарного лікування та застосовання до нього примусових заходів медичного характеру.

Слід зазначити що згідно рішення ЄСПЛ від 2 травня 2013 року у справі «Загідуліна проти Росії», заява № 11737/06, де суд зазначив, що для того, щоб відповідати підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції, провадження щодо примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу повинно обов`язково передбачати чіткі ефективні гарантії від свавілля з огляду на вразливість осіб, які страждають на психічні розлади, та потребу в наведенні дуже вагомих причин для виправдання будь-яких обмежень їхніх прав. ЄСПЛ в своїх рішеннях звертав увагу, що особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів»).

Тому, на підставі вищенаведеного, суд вважає за доцільне застосувати відносно ОСОБА_6 примусові заходи медичного характеру, у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Керуючись: ст. 19, 93, ст.94 КК України, ст.ст.503-516, ч.15 ст.615 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_6 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 примусові заходу медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом за місцем фактичного проживання.

Речові докази: одна пара чоловічих кросівок чорного кольору з маркуванням "airmax" та рожевою емблемою "Nike" розміром 42,5, чоловічі кросівки сірого кольору з підошвою білого кольору на задній частині яких наявне маркування "KONORS DESIGN", чоловічу куртку хакі без маркувань, кофту із капюшоном темно синього кольору із маркуванням "UNITY GRAFTED" - повернути законним власникам; інші речові докази, що зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №1 Рівненського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області - знищити.

Судові витрати в розмірі вартості судової експертизи - віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення до Рівненського апеляційного суду через Рівненський районний суд Рівненської області

Суддя ОСОБА_1