Провадження №: 1-кп/336/663/2026
УХВАЛА

іменем України

04 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора про звільнення від кримінальної відповідальності підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорочино, Новомиколаївський району, Запорізької області, який проходить військову службу на посаді зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення розвідки та корегування взводу безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0005054 від 08.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд

встановив:

05 вересня 2025 року прокурор Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону подав до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005054 від 08.07.2025 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.09.2025 року вказане кримінальне провадження розподілено судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 08.05.2025 року призначено підготовче судове засідання.

Клопотання обґрунтовано тим, що 21.10.2024 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройові частині) №305 ОСОБА_4 призначено на посаду зовнішнього пілота (оператора) безпілотних літальних апаратів відділення розвідки та корегування взводу безпілотних авіаційних комплексів 2 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат».

Будучи військовослужбовцем військової служби, солдат ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. ст. 9, 11, 16, 28, 30, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. З, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим та виявляти повагу до командирів (начальників), беззастережно, неухильно точно та у встановлений строк виконувати їх накази, знати та виконувати свої обов`язки, додержуватися вимог військових статутів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до вимог ст. ст. 28, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення та віддавати накази, забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. Командир (начальник) має право віддавати підлеглому накази, а підлеглий зобов`язаний їх виконати сумлінно, точно та у встановлений строк. У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.

В свою чергу, солдат ОСОБА_4 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

03 травня 2025 року, солдат ОСОБА_4 , реалізуючи свій умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою тимчасового ухилення від проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_1 самовільно залишив місце служби, а саме місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 розташоване в районі АДРЕСА_2 та був відсутній на військовій служби до ЗО травня 2025 року.

Так, в період з 03 травня 2025 року по 30 травня 2025 року, солдат ОСОБА_4 без поважних причин обов`язки військової служби не виконував, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину для подальшого проходження військової служби, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

Таким чином, ОСОБА_4 , за викладених вище обставин, обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 неодноразово, за наявними в клопотанні даними, викликали в судові засідання 30.09.2025, 24.10.2026, 11.11.2025, 16.12.2025 та 04.02.2026, однак останній до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. ОСОБА_4 був достовірно обізнаний про направлення до суду такого клопотання, оскільки наявна розписка обвинуваченого про отримання документів.

Прокурор у судовому засіданні просив повернути клопотання.

Дослідивши клопотання з доданими матеріалами, вислухавши думку прокурора, суд дійшов висновку про повернення даного клопотання прокурору в зв`язку з невідповідністю його вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 314 КПК України, після отримання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру або клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності суд не пізніше п`яти днів з дня його надходження призначає підготовче судове засідання, в яке викликає учасників судового провадження.

Положеннями п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених частиною другою ст. 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 286 КПК України, звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 286 КПК України, у разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 5 ст. 401 КК України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Відповідно до ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому ч. 5 ст. 401 КК України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Відповідно до ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 цього Кодексу, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової згоди командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

З наведеного слідує, що законодавцем передбачено можливість звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України військовослужбовців, які добровільно звернулися із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби, а тому і участь такої особи в судовому засіданні під час вирішення поставленого перед судом питання є добровільною так і обов`язковою, для встановлення безпосередньо судом такого звернення та розуміння особою наслідків.

Разом з тим, законодавство України не передбачає будь якого впливу на особу, котра добровільно звернулася з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема за самовільне залишення військової частини або місця проходження служби в період військового стану, скоєне вперше.

Неодноразова неявка обвинуваченого чи підозрюваного до суду, може свідчити про відмову останнього добровільно підтримати своє волевиявлення відображене у клопотанні бути звільненим від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України та продовжити проходження військової служби з метою захисту інтересів, суверенітету та територіальної цілісності України у військовій частині, яку останній самостійно обрав, та отримав погодження від її командира.

У зв`язку з неодноразовою неявкою ОСОБА_4 в судове засідання, де участь особи є обов`язковою, суд позбавлений можливості з`ясувати у підозрюваного його позицію з приводу клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору, якщо вони не відповідають вимогам цього Кодексу.

У даному випадку, клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності з наведених вище підстав було подано прокурором на підставі заяви самого ОСОБА_4 наявної в матеріалах справи та за наявності відповідного погодження командира військової частини, разом з тим у клопотанні було зазначено анкетні дані ОСОБА_4 , зокрема і його місце проживання, встановлене на момент звернення.

На даний час судом вичерпано можливість забезпечити участь ОСОБА_4 , якого неодноразово було викликано до суду, для розгляду поставленого питання, за вказаною адресою у клопотанні, що у свою чергу свідчить про наявність такого недоліку як невідповідність анкетних даних особи підозрюваного, та у свою чергу позбавляє можливості суд здійснити розгляд клопотання у розумні строки і з дотриманням вимоги процесуального закону.

Керуючись ст. ст. 314-317, 370, 372 КПК України, суд, -

постановив:

Клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005054 від 08.07.2025 року за ч. 5 ст. 407 КК України - повернути прокурору, для усунення встановлених недоліків.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок чи ухвала суду, ухвала слідчого судді не набрала законної сили.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: ОСОБА_1