Справа № 461/8799/25
Провадження № 1-кс/461/6616/25
У Х В А Л А

Іменем України

18.11.2025 року. м. Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду міста Львова ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст. 303 КПК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Галицького районного суду м. Львова зі скаргою, в якій просить: внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 15.07.2025 року.

Скарга вмотивована тим, що у липні 2025 року ним подано заяву до Львівської обласної прокуратури, з приводу неправомірних дій працівників патрульної поліції у Львівській області, за попередньою кваліфікацією ст.374 КК України. Станом на день звернення зі скаргою, відомості за зверненням ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань не внесені.

Скаржник ОСОБА_4 у судовому засіданні вимоги скарги підтримав, з мотивів, викладених у такій.

Представник суб`єкта оскарження у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, його неявка не є перешкодою для розгляду скарги, відтак, слідчий суддя вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності прокурора на підставі наявних у справі матеріалів.

Заслухавши думку заявника, перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити, розгляд скарги здійснити у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, враховуючи також обмежені законом строки розгляду даної категорії справ.

Відповідно до норми ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано главою 26 КПК України.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування, які підлягають оскарженню до слідчого судді, і будь-які виключення щодо розгляду таких скарг - не допускаються

Слідчим суддею встановлено, що в ОСОБА_4 15.07.2025 року звернувся до Управління патрульної поліції у Львівській із заявою щодо неналежного виконання працівниками патрульної поліції службових обов`язків.

Відповідно до листа Департаменту Управління патрульної поліції у Львівській №К-1735/41/12/02-2025 від 19.08.2025 року, за результатами проведеної перевірки за заявою ОСОБА_3 , факти, викладені у зверненні знайшли своє часткове підтвердження, та встановлено ознаки дисциплінарного проступку, що є підставою для проведення службового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Таким чином, процесуальний статус потерпілого виникає саме з моменту, коли встановлено, що даній особі було завдано шкоду.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження у суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме у запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, а саме бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Згідно із ч.1 ст.214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Разом з тим, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише ті, що містять відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

Відповідно до вимог ч.4 ст.214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно положень ст.ст.214, 303 КПК України, предметом судового контролю слідчого судді може бути лише бездіяльність слідчого чи прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, тобто така заява, як передумова для початку досудового розслідування в кримінальному провадженні має містити достатні дані про наявність в описаній заявником події ознак кримінально-караного діяння.

Слідчим суддею встановлено, що в липні 2025 року ОСОБА_4 звернувся до Львівської обласної прокуратури із заявою про вчинення працівниками Управління патрульної поліції кримінального правопорушення та неналежного виконання ними своїх посадових обов`язків.

З листа Львівської обласної прокуратури №31/1-464 вих-25 від 15.07.2025 року вбачається, що звернення ОСОБА_5 щодо неправомірних дій працівників поліції, скеровано за належністю до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, відповідно до вимог ч.4 ст. 216 КПК України.

У відповідності до положень ст.218 КПК України, досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення. Крім того, статтею 216 КПК України визначена підслідність органам досудового розслідування кримінальних правопорушень.

Виходячи з приписів ст.214 КПК України у взаємозв`язку з положеннями ст.216 КПК України, повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач того органу, до компетенції якого належить розслідування певної категорії кримінальних правопорушень.

За таких обставин, доводи ОСОБА_3 про наявність в діях посадових осіб Львівської обласної прокуратури бездіяльності у зв`язку із невнесенням відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 15.07.2025 року, слідчий суддя вважає безпідставними, оскільки така заява скерована до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові для розгляду в межах компетенції, а тому така бездіяльність відсутня.

Отже, направлення заяви до відповідного органу задля прийняття рішення за наслідком розгляду заяви не суперечить положенням ст.ст. 214, 216, 218 КПК України і вказана обставина спростовує факт здійснення бездіяльності, що зазначена у скарзі.

Відповідно до ч. 1 ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала, яка, згідно з частиною 2 цієї статі, може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись статтями 3, 9, 107, 214, 303-307, 309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених осіб Львівської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, в порядку ст.303КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 19.11.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1