Справа № 646/1371/26
№ провадження 1-кп/646/822/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003188 від 18.10.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,

в с т а н о в и в :

Під час підготовчого судового засідання прокурором заявлено клопотання про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 . та покласти обов`язки на обвинувачену, а саме: цілодобово не залишати без дозволу суду місце проживання, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, або отримання невідкладної медичної допомоги, прибувати за викликом суду, здати до органу Міграційної служби закордонні паспорти та інші документи, що надають право на виїзд за кордон, не відлучатись за межі міста Харкова та Харківської області, утримуватись від спілкування зі свідками. Контроль за дотриманням обвинуваченою умов з/з, покласти на відповідне територіальне управління органів Національної поліції в м. Харкові. В обґрунтування посилався на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення й те, що наразі існують ризики, передбачені п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, не зможуть забезпечити виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Захисник заперечував проти клопотання прокурора, в його вирішенні покладався на розсуд суду, разом з тим, також просив змінити запобіжний захід обвинуваченій на особисте зобов`язання в порядку ст.179 КПК України з покладанням на обвинувачену відповідних обов`язків. Про наявність для цього підстав, на переконання захисника, свідчить те, що ОСОБА_4 є цивільною особою, жінкою, має хронічні захворювання, має трьох дітей, а також матір інваліда першої групи, того факту, що за період з липня 2023 по грудень 2025 року вона не змінила місце проживання, не виїхала за кордон, не ухилялась від слідчих дій, не впливала на свідків.

Обвинувачена ОСОБА_4 заперечувала проти клопотання прокурора про продовження заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді цілодобового домашнього арешту та підтримала клопотання захисника.

Прокурор заперечував проти клопотання захисника.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

23.12.2025 року із дотриманням ст. ст. 40, 104, 131,132, 208-211, 213, 615 КПК України ОСОБА_4 було затримано в порядку п.6 ч. 1 ст. 615 КПК України, а саме у разі введення воєнного стану виникли обґрунтовані обставини, які дають підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні злочину.

25.12.2025 року із дотриманням норм ст. ст. 40, 276-278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст.28, ч.1 ст.111-2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Чечелівського районного суду м. Дніпра від 25.12.2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, строком до 20.02.2026 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу. За відсутності зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, які продовжують існувати (які не зменшились та не змінились), які передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки існує інформація, яка може переконати розсудливого спостерігача, що обвинувачена, можливо, вчинила інкриміновані їй злочини, це свідчить про наявність обгрунтованої підозри, що за правилами ст.177 КПК України є однією з підстав для застосуванні запобіжного заходу.

Проте, однієї лише обгрунтованої підозри, навіть у вчиненні особливо тяжкого злочину, недостатньо для застосування запобіжного заходу.

Ще однією обов`язковою умовою для цього має бути існування ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

У цьому випадку з огляду на серйозність обвинувачення дійсно існує ризик втечі обвинуваченої, яка не має настільки міцних соціальних зв`язків за місцем проживання її або її дітей, які б повністю невілювалили цей ризик.

Так, ОСОБА_4 інкримінується вчинення тяжкого злочину проти основ національної безпеки України під час її перебування на тимчасово окупованій території, коли вона, діючи з корисливих мотивів та з метою отримання прибутку від здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території, усвідомлюючи, що така діяльність за вказаних умов можлива виключно за сприяння та підтримки представників держави-агресора, добровільно досягла домовленості з представниками окупаційної адміністрації держави агресора (російської федерації) так званої (мовою оригіналу) «Временной гражданской администрации Харьковской области» щодо організації та здійснення господарської діяльності на тимчасово окупованій території Харківської області. Тому, враховуючи ці обставини та суворість покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченої у випадку доведення її винуватості, ризик втечі для неї можуть бути менш небезпечним ніж покарання і процедура виконання покарання. Ці обставини свідчать про наявність ризику переховування обвинуваченої від суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

При цьому наявність у ОСОБА_4 малолітніх дітей не є однозначним запобіжником ризику її переховування від суду з огляду на вищевказані обставини.

При цьому, адреса місця фактичного проживання ОСОБА_4 , де вона проживала разом зі своїми дітьми, являється адресою проживання її матері, раніше не судима.

Що стосується ризику незаконного впливу на інших учасників процесу, то для того ж, щоб запобігти вищевказаному ризику достатньо застосувати такий вид запобіжного заходу, який у законний спосіб забезпечить ізоляцію обвинуваченої від цих осіб.

І таким заходом не обов`язково має бути найсуворіший запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Цілодобовий домашній арешт так само, як і тримання під вартою, обмежує право обвинуваченого на свободу, оскільки забезпечує певну соціальну ізоляцію обвинуваченої. В умовах такої соціальної ізоляції ризик незаконного впливу на свідків зводиться до мінімуму.

Згідно положень ст.201 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Запобіжний захід повинен відповідати легальній меті, забезпечувати виконання завдань кримінального провадження та бути співмірним відповідним ризикам.

Розглядаючи питання дотримання державами-учасницями гарантій, які встановлені статтею.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Харченко проти України» та «Лабіта проти Італії»), що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може бути підставою для запобіжного заходу у вигляді ув`язнення. Питання про те, чи є тримання під вартою обґрунтованим, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин. Тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Також ЄСПЛ зазначає, що національні суди зобов`язані переглядати правомірність попереднього ув`язнення осіб, які чекають суду, з метою забезпечення їх звільнення, коли обставини більше не виправдовують продовження тримання під вартою. Питання розумності терміну тримання під вартою не може бути оцінено абстрактно, але повинне оцінюватися в кожному випадку відповідно до його особливостей, бо немає встановлених строків, застосованих до кожної справи (наприклад, у справі «Маккей проти Сполученого Королівства»).

У справі, що розглядається, захисником не доведено, чому інші більш м`які запобіжні заходи не можуть убезпечити від ризиків, які передбачені ст.177 КПК України.

В той же час, вбачається, що гарантією належної процесуальної поведінки може бути запобіжний захід, що обмежує право обвинуваченої на свободу у такий спосіб, який унеможливлює її втечу та незаконний вплив на свідків, але при цьому не є найсуворішим та є співмірним зі ступенем цих ризиків та гарантує дотримання балансу права обвинуваченої та завдань кримінального провадження.

Таким запобіжним заходом є домашній арешт.

Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої доцільним є змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Відповідно до ч 3 ст. 202 КПК України у разі застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваний, обвинувачений, який був затриманий: негайно доставляється до місця проживання і звільняється з-під варти, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу їй заборонено залишати житло цілодобово; негайно звільняється з-під варти та зобов`язується невідкладно прибути до місця свого проживання, якщо згідно з умовами обраного запобіжного заходу їй заборонено залишати житло в певний період доби.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченій залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 184, 314-316 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт задовольнити.

В клопотанні захисника про зміну запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на особисте зобов`язання - відмовити.

Змінити запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, тобто до 18.04.2026 року (включно).

На обвинувачену ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, які передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду, за винятком випадків переміщення до найближчого укриття під час оголошення повітряної тривоги, або отримання невідкладної медичної допомоги;

- прибувати до органів прокуратури чи до Основ`янського районного суду міста Харкова за першою вимогою;

- здати до органу Міграційної служби закордонні паспорти та інші документи, що надають право на виїзд за кордон;

- не виїжджати за межі міста Харкова, Харківської області без дозволу прокурора чи суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у справі.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 , передати на виконання до ХРУП №1 ГУНП в Харківській області, за місцем проживання підозрюваної.

Строк дії ухвали до 18.04.2026 року (включно).

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя - ОСОБА_1