Справа № 203/6477/25
Провадження № 1-кп/0203/1134/2026
УХВАЛА

іменем України

05 лютого 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

особи, стосовно якої ставиться питання про застосування примусових

заходів медичного характеру ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000062 від 12.02.2025 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

-за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10 вересня 2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000062 від 12.02.2025 року, відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у ОСОБА_6 11.02.2025 приблизно о 22:30 годині за своїм фактичним місцем мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виник словесний конфлікт з його матір`ю - ОСОБА_7 , яка є особою похилого віку.

Перебуваючи в зазначеному місці та в зазначений час, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи характер своїх протиправних дій і не керуючи ними, стоячи в безпосередній близькості до потерпілої, яка сиділа на кріслі, схопив її обома руками за руки, які почав викручувати, після цього штовхнув потерпілу на підлогу, в результаті чого остання впала на підлогу животом. Після цього, ОСОБА_5 підійшов до неї та зверху сів їй на плечі і продовжив надавлювати на спину своїми руками. Далі, ОСОБА_5 піднявся та попрямував до іншої кімнати, в цей момент потерпіла почала повзти в сторону кухні, тим самим намагаючись врятуватись та покинути квартиру. Однак, ОСОБА_5 знову підійшов до потерпілої ззаду та своїми руками схопив її за волосся та, застосовуючи фізичну силу, почав виривати його, при цьому вирвав шмат волосся, від болю потерпіла почала кричати та кликати на допомогу. Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_5 , не усвідомлюючи характер своїх протиправних дій і не керуючи ними, пішов до кухні, де взяв ніж, потім підійшов до потерпілої, яка сиділа на підлозі та, тримаючи ніж у правій руці, почав наносити порізи на її лівій руці.

Намагаючись припинити протиправні дії ОСОБА_5 , потерпіла схопилася за ніж та вирвала його з рук останнього. Далі, ОСОБА_5 великими пальцями обох рук почав вдавлювати очі потерпілої, спричиняючи їй сильний фізичний біль, після чого піднявся та пішов до іншої кімнати, де взяв плоскогубці.

Продовжуючи свої дії, ОСОБА_5 , тримаючи у правій руці плоскогубці, почав наносити ними удари по голові потерпілій у кількості не менше 5-ти, в результаті чого у останньої почалася кровотеча, після чого ОСОБА_5 вийшов до іншої кімнати.

Скориставшись цим, потерпіла ОСОБА_7 відкрила вхідні двері та виповзла з квартири до коридору загального користування. Однак, побачивши це, ОСОБА_5 вийшов з приміщення квартири та почав наносити їй неоднократні хаотичні удари правою та лівою рукою по голові, тулубу та верхніх кінцівках.

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців на повіках обох очей, субкон`юнктивальних крововиливів обох очей, численних (не менше 5-ти) забійних ран волосистої частини голови, численних крововиливів та саден тулуба і верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи ОСОБА_5 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, зазначене психічне захворювання позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

В судовому засіданні прокурор просила клопотання задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.

Захисник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання прокурора. ОСОБА_5 повідомив суду, що обставин нанесення ним тілесних ушкоджень матері не пам`ятає.

Згідно з ч.1 ст. 512 КПК України судовий розгляд здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів клопотання законний представник до участі в кримінальному провадженні залучений не був.

Відповідно до положень статті 44 КПК України до участі залучається законний представник, у разі визнання особи, у встановленому порядку недієздатним або обмежено дієздатним.

Оскільки матеріали справи не містять рішення про визнання ОСОБА_5 недієздатним або обмежено дієздатним, тому суд вважає за можливе провести судовий розгляд за участю прокурора, особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, та захисника.

Вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення за обставин, викладених у клопотанні, повністю визнається учасниками судового провадження та обставини його вчинення ніким не оспорюються.

Водночас необхідність застосування до ОСОБА_5 примусового заходу медичного характеру обґрунтовується наступними доказами:

-протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення, відповідно до якого 12.02.2025 року слідчим Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області прийнято заяву від ОСОБА_7 , яка повідомила, що 11.02.2025 близько 22:30 год. син ОСОБА_5 наніс їй тілесні ушкодження (Том №2 а.с.4);

-протоколом огляду місця події від 12.02.2025 року за адресою: м. Дніпро, вул. Князя Ярослава Мудрого, 32/4, та доданою до нього фототаблицею зафіксовано обстановка, сліди кримінального правопорушення, вилучені предмети (Том №2 а.с.5-25);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 30.04.2025 року та доданою до нього фототаблицею зафіксовано, що в ході слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_7 відтворила події, які відбулися 11.02.2025 року близько 22:00 години за адресою: АДРЕСА_1 , а також обставини нанесення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_5 (Том №2 а.с.114-128);

-висновком судово-медичної експертизи №1041е/164 від 21.04.2025 року, за яким у потерпілої ОСОБА_7 встановлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців на повіках обох очей, субкон`юнктивальних крововиливів обох очей, численних (не менше 5-ти) забійних ран волосистої частини голови, численних крововиливів та саден тулуба і верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день) (Том №2 а.с.111-114);

-висновком судово-медичної експертизи №1447е від 26.05.2025 року, згідно з яким виявлені у потерпілої ОСОБА_7 тілесні ушкодження спричинені від не менш як 10-ти механічних дій, локалізація та характер тілесних ушкоджень, механізм їх спричинення, встановлений при проведенні експертизи, не суперечать механізму, локалізації та характеру, на які вказує ОСОБА_7 в ході проведення слідчого експерименту за її участі. (Том №2 а.с.132-134).

Разом з цим, відповідно до висновку судово-психіатричного експерта №349-к від 13.08.2025 року ОСОБА_5 у період інкримінованого йому діяння страждав і в теперішній час виявляє психічний розлад у формі розладів особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, зазначене психічне захворювання позбавляло його можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусового заходу медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги (Том №2 а.с.133-136);

Отже, дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, а також оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 вчинив суспільно-небезпечне діяння за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а саме: спричинення легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він не працює, не одружений, раніше не судимий, знаходився на лікуванні в КП «ДБКЛПД» в 2013, 2018, 2025 роках.

Частиною 2 ст.513 КПК України визначено, що визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до вимог ст.92 КК України примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

При цьому, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які зокрема вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння (п.1 ч.1 ст.93 КК України).

Частиною 2 ст.19 КК України передбачено, що не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

За приписами ч.ч.1,2 ст.19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами. За рішенням суду застосовуються такі примусові заходи медичного характеру: 1)надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом; 3)госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом; 4)госпіталізація до психіатричного закладу з суворим наглядом.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», визначаючи відповідно до частин 3-5 ст. 94 КК України тип психіатричного закладу, до якого слід госпіталізувати неосудного, необхідно виходити як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння. Для об`єктивної оцінки ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб (ч. 1 ст. 94 КК України) суд має спочатку з`ясувати думку експертів-психіатрів стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі в разі визнання її неосудною, а потім, з урахуванням висновків експертів і характеру вчиненого цією особою суспільно небезпечного діяння, ухвалити рішення про вибраний ним вид примусових заходів медичного характеру (тип психіатричного закладу, який його здійснюватиме).

Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст.92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст. 94 КК України обрання судом певного виду примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Враховуючи висновки судово-психіатричної експертизи, а також вимоги ч.3 ст.94 КК України, суд дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

Одночасно з цим, судом враховуються роз`яснення Верховного Суду України, викладені в абз. 2 п. 15 постанови Пленуму №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», за якими в ухвалі (постанові) суду не треба наводити назву конкретного психіатричного закладу, до якого має бути госпіталізована неосудна особа, і вказувати строк застосування примусового заходу медичного характеру, проте необхідно зазначити про скасування з часу доставки (прийому) неосудного до цього закладу запобіжного заходу (якщо останній був застосований).

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався, клопотань про обрання запобіжного заходу до набрання судовим рішення законної сили не надходило.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 19, 92-94, ч.2 ст.125 КК України, ст.ст. 369, 371, 372, 393, 395, 503-516, 532-534 КПК України, ст.ст.13, 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 3 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Речові докази:

-виявлені та вилучені 12.02.2025 року, а саме: змиви речовини бурого кольору; змиви речовини бурого кольору з тамбуру зі стінки; змиви речовини бурого кольору зі сходової площадки; змиви речовини бурого кольору з тамбуру на підлозі; кусачки (бокорізи) зі слідами речовини бурого кольору; виріб з металу жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору; волосся зі слідами речовини бурого кольору з тамбуру; клубок волосся (на сходах); волосся; секатор зі слідами речовини бурого кольору з тамбуру; кофта рожевого кольору зі слідами речовини бурого кольору, передані на відповідальне зберігання до камери схову Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, відповідно до квитанції №185, - знищити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1