Провадження №1-кп/761/2288/2025
В И Р О К

іменем України

05 листопада 2025 року м.Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0000012, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2024 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Мелітополь Запорізької області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24.10.1945 набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26.06.1945, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Союз Радянських Соціалістичних Республік (правонаступником якого з 1991 року є РФ, Українська Радянська Соціалістична Республіка (правонаступницею якої з 1991 року є Україна) та ще 49 держав-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші держави світу.

Відповідно до частини 4 статті 2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 21.12.1965 «Про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав, про огородження їх незалежності і суверенітету» закріплено, що держави не мають права втручатися прямо чи опосередковано з якої б то не було причини у внутрішні та зовнішні справи іншої держави. Засуджуються не тільки збройне втручання, але також всі інші форми втручання, спрямовані проти правосуб`єктності держави або проти її політичних, економічних чи культурних елементів. Всі держави повинні утримуватися від того, щоб організовувати, допомагати, створювати, фінансувати, заохочувати або допускати збройну, підривну або терористичну діяльність.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 24.10.1970 «Про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН» закріплено принцип, згідно з яким держави утримуються в своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування проти територіальної цілісності або політичної незалежності будь-якої держави.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 «Про неприпустимість інтервенції і втручання у внутрішні справи держав» закріплено, що держави не мають права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або по якій б то не було причині у внутрішні чи зовнішні справи інших держав; принцип відмови від інтервенції і невтручання у внутрішні і зовнішні справи держав включає: суверенітет, політичну незалежність, територіальну недоторканність, національну єдність і безпеку всіх держав; суверенне і невід`ємне право держави вільно визначати свою власну політичну, економічну, культурну та соціальну систему, розвивати свої міжнародні відносини і здійснювати невід`ємний суверенітет над своїми природними ресурсами відповідно до волі її народу без зовнішньої інтервенції, втручання, підривної діяльності, примусу або загрози в якій би то не було формі; обов`язок держав утримуватися в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосуванням в якій би то не було формі з метою порушити міжнародно-визнані кордони іншої держави, порушити політичний, соціальний або економічний порядок інших держав, повалити або змінити політичну систему іншої держави або його уряд, викликати напруженість між двома або більше державами; обов`язок держави утримуватися від збройної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації або будь-якої іншої форми інтервенції і втручання, явної або прихованої, спрямованої проти іншої держави або групи держав, або від будь-якого акту військового, політичного або економічного втручання у внутрішні справи іншої держави; обов`язок держави утримуватися від будь-яких дій або спроб в якій би то не було формі або під яким би то ні було приводом дестабілізувати або підірвати стабільність іншої держави або будь-якого з його інститутів; обов`язок держави утримуватися від спроб впливати, сприяти, заохочувати або підтримувати прямо або опосередковано бунтівну або сепаратистську діяльність в інших державах під яким би то не було приводом, або від будь-яких дій, спрямованих на порушення єдності або підрив, або повалення політичного устрою інших держав.

Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України.

Незалежність України визнано більшістю держав світу, у тому числі 05.12.1991 РФ.

Пунктами 1, 2 Меморандуму «Про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї» від 05.12.1994, закріплено, що РФ, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою чи її використання проти політичної незалежності України.

Статтями 1-3 Конституції України, яка прийнята Верховною Радою України 28.06.1996, визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Стаття 18 Конституції України визначає, що зовнішньополітична діяльність України спрямована на забезпечення її національних інтересів і безпеки шляхом підтримання мирного і взаємовигідного співробітництва з членами міжнародного співтовариства за загальновизнаними принципами і нормами міжнародного права.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 72, 73 Конституції України питання про зміну території України вирішуються виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією, та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно- територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Запорізька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

Відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, 31.05.1997 укладено Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і РФ (ратифікований Законом України від 14.01.1998 № 13/98-ВР та Федеральним Законом РФ від 02.03.1999 № 42-ФЗ).

Згідно ст. ст. 2-3 зазначеного Договору, РФ зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих кордонів між Україною та РФ та розбудову відносин на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності та невтручання у внутрішні справи.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14.12.1974 № 3314 (XXIX) серед іншого визначене поняття агресії, яке є аналогічним з визначенням збройної агресії в ст. 1 Закону України «Про оборону України», зокрема, збройна агресія це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій:

- вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України;

- блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав;

- напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;

- засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому - сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;

- дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому - восьмому цієї статті;

- застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів.

Підрозділ збройних сил іншої держави - військове формування іноземної держави, що має постійну чи тимчасову організацію, належить до сухопутних (наземних), морських, повітряних або спеціальних військ (сил) цієї держави, оснащене легкою зброєю чи важкою бойовою технікою, яка підпадає під дію Договору про звичайні збройні сили в Європі, перебуває під командуванням особи, відповідальної перед своєю державою і законами України за поведінку своїх підлеглих, які зобов`язані дотримуватися внутрішньої дисципліни, законів України, норм міжнародного права.

Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин, не можуть слугувати виправданням агресії.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Впродовж 2013 року у зв`язку з демократичними процесами, які відбувалися в Україні, невстановлені на цей час службові особи Збройних сил РФ, ФСБ РФ та представники влади РФ, на території РФ вступили у злочинну змову та домовилися про здійснення протиправних умисних дій, спрямованих на порушення суверенітету і територіальної цілісності України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Досягти зазначеної мети вказані особи вирішили шляхом ведення агресивної війни проти України, у тому числі з використанням підрозділів та військовослужбовців збройних сил РФ, створенням і фінансуванням терористичних організацій, створенням в їх складі незаконних збройних підрозділів та вчиненням інших злочинів.

При цьому вони усвідомлювали, що такі протиправні дії безумовно призведуть до загибелі людей, заподіяння значних матеріальних збитків та інших тяжких наслідків, передбачали і прагнули їх настання.

З метою реалізації вказаного умислу невстановлені на цей час службові особи Збройних сил РФ, ФСБ РФ та представники влади РФ, діючи за попередньою змовою групою осіб, упродовж 2013 року на території РФ розробили злочинний план, яким передбачалася незаконна окупація та подальша анексія півострову Крим і південно-східних регіонів України.

Мотивами впровадження зазначеного плану послугували Євроінтеграційний курс розвитку України, підготовка до підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом, що було розцінено невстановленими на цей час службовими особами Збройних сил РФ, ФСБ РФ та представниками влади РФ як безпосередня загроза економічним та геополітичним інтересам РФ, яка сприятиме втраті впливу над політичними процесами в Україні та призведе до ймовірної денонсації угод щодо тимчасового розташування Чорноморського флоту РФ на території України.

У подальшому, невстановлені на цей час службові особи Збройних сил РФ, ФСБ РФ та представники влади РФ, перебуваючи у невстановленому місці та у невстановлений час, продовжуючи виконання вказаного злочинного плану, діючи за попередньою змовою групою осіб, усупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланували, підготували, розв`язали і почали ведення агресивних воєнних дій проти України, шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України - Автономну Республіку Крим і м. Севастополь, Луганську та Донецьку області, здійснення тимчасової окупації вказаної території з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Під керівництвом та контролем невстановлених на цей час досудовим розслідуванням представників влади РФ, на території Донецької і Луганської областей України у 2014 року створено терористичні організації «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка».

Вказана терористична організація має: конкретних лідерів, які підтримують між собою тісні взаємозв`язки, чітку ієрархію та структуру, яка складається з політичного та силового блоків, керівники та учасники яких підпорядковуються лідерам організації, а також розподіл функцій між її учасниками, на яких покладені відповідні обов`язки згідно з єдиним планом спільних злочинних дій.

24.02.2023 всупереч зазначеним нормам міжнародного гуманітарного права президент РФ ОСОБА_6 , а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, розв`язали агресивну війну та воєнний конфлікт проти України, а саме віддали наказ на вторгнення підрозділів збройних сил РФ на територію України.

Надалі політичне та військове керівництво РФ, діючи всупереч вимогам п.п. 1 та 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та ч. 4 ст. 2 Статуту Організації Об`єднаних Націй і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (XXV), від 21.12.1965 № 2131 (XX), від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), спланувало, підготувало і розв`язало агресивну війну та збройний конфлікт проти України, а саме віддало наказ на вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію України.

З метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України, РФ та світовою спільнотою, Указом президента РФ ОСОБА_7 від 21.02.2022 № 72 визнано псевдодержавне утворення «Луганская народная республика» суверенною та незалежною державою.

22.02.2022 президент РФ направив до Ради Федерації звернення про використання ЗС РФ межами РФ, яке було задоволено.

24.02.2022 приблизно о 05 год президент РФ ОСОБА_7 оголосив про рішення розпочати повномасштабну військову агресію проти України.

ЗС РФ, які діяли за наказом вищого військово-політичного керівництва РФ, здійснили пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах зброї та підрозділах Збройних Сил України, інших об`єктах на території України, а військові формування РФ вторглися на територію суверенної держави Україна.

На виконання зазначеного вище наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, застосовуючи зброю, 24.02.2022 незаконно перетнули державний кордон України в Київській, Чернігівській, Сумській, Харківській, Луганській, Донецькій, Херсонській областях та тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим, вторглись на територію України та здійснили окупацію частин указаних територій, що продовжується до цього часу і призводить до загибелі великої кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» 24.02.2022 введено воєнний стан на всій території України.

У зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією РФ проти України Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який надалі Указами Президента України від 14.03.2022№ 133/2022, від 18.04.2022№ 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022, від 07.11.2022 № 757/2022, від 06.02.2023 № 58/2023,від 01.05.2023 № 254/2023, від 27.07.2023№ 451/2023, від 06.11.2023 № 734/2023, від 05.02.2024 №49/2024, від 06.05.2024 №271/2024, неодноразово продовжувався, зокрема- до 11.08.2024.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75, Запорізька область, у тому числі Мелітопольський район, станом на 25.04.2022 належить до тимчасово окупованої території України.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована РФ територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За п.п. 6, 7 ч. 1 ст. 1? Закону № 1207-VII, окупаційна адміністрація РФ - сукупність державних органів і структур РФ, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних РФ самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування РФ та окупаційна адміністрація РФ встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування РФ встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації РФ.

Згідно зі ст. 42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додатком до неї: Положенням про закони і звичаї війни на суходолі від 18.10.1907 територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Тимчасова окупація РФ територій України, визначених ч. 1 ст. 3 Закону № 1207-VII, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для РФ жодних територіальних прав.

Крім того, ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону № 1207-VII встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Таким чином, ураховуючи викладені вимоги Закону № 1207-VII, так звані нормативно-правові акти окупаційних сил та окупаційних адміністрацій РФ у частині, що стосується України, є нікчемними та не створюють жодних правових наслідків, зокрема такі, якими незаконно створено псевдодержавні утворення, судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування, а саме:

- «Договор между РФ и Запорожской областью о принятии в Российскую Федерацию Запорожской области и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта» від 30.09.2022, який ратифіковано федеральним законом від 05.10.2022 № 374-ФЗ;

- «Федеральный конституционный закон «О принятии в Российскую Федерацию Запорожской области и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Запорожской области» від 04.10.2022 № 7-ФКЗ;

- «Постановление правительства РФ от 01 декабря 2004 г. № 703 «О Федеральном казначействе»;

- «Приказ Федерального казначейства от 10.09.2020 №260 «Об утверждении устава федерального казенного учреждения «Центр по обеспечению деятельности Казначейства России»;

- «Приказ Федерального казначейства от 06 октября 2022 года «287 «О создании Управления Федерального казначейства по Запорожской области».

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 38 Конституції України громадяни мають право брати участь в управлінні державними справами, у всеукраїнському та місцевому референдумі, вільно обирати і бути обраними до органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 6 ст. 17 Конституції України на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Згідно вимог ст. ст. 72,73 Конституції України питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених Конституцією та проголошується за народною ініціативою на вимогу не менш як трьох мільйонів громадян України, які мають право голосу, за умови, що підписи щодо призначення референдуму зібрано не менш як у двох третинах областей і не менш як по сто тисяч підписів у кожній області.

Організація і порядок проведення референдумів та територіальний устрій України, згідно з положеннями ст. 92 Конституції України, визначаються виключно законами України.

Відповідно до ст. ст. 132, 133 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. Систему адміністративно-територіального устрою України складають: Автономна Республіка Крим, області, райони, міста, райони в містах, селища і села.

Після початку агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів і військовослужбовців збройних сил РФ було тимчасово взято під контроль Мелітопольський район та частину інших населених пунктів на території Запорізької області з державними органами, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями, іншими об`єктами, які на даний час контролюються та утримуються російськими військами.

З метою утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території Запорізької області та реалізації всіх узурпованих владних повноважень 12.03.2022 представниками окупаційної адміністрації РФ всупереч законного порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Запорізької області цілеспрямовано створено підпорядковану, керовану та фінансовану РФ - так звану «Военно-гражданскую администрацию Запорожской области» (юридична та фактична адреса: Запорізька обл., Мелітопольський район, м. Мелітополь, пл. Перемоги, буд. 4), в структуру якої входять галузеві (функціональні) органи адміністрації Запорізької області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом Державної казначейської служби України від 03.05.2019 №205-о «Про призначення ОСОБА_5 », ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу - головного бухгалтера відділу звітності та бухгалтерського обліку Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, а наказом Державної казначейської служби України від 05.04.2023 №158-о звільнено із займаної посади.

На початку березня 2022 року, у зв`язку із тимчасовою окупацією РФ частини Запорізької області, зокрема, м. Мелітополь, Мелітопольське управління Державної казначейської служби України припинило свою діяльність за юридичним місцем знаходження.

З метою утримання адміністративно-політичного контролю на захопленій військовим шляхом території Запорізької області та реалізації всіх узурпованих владних повноважень 12.03.2022 представниками окупаційної адміністрації РФ всупереч законного порядку установленого Конституцією України, Законами України «Про місцеві державні адміністрації», «Про місцеве самоврядування в Україні» та іншими діючими нормативно-правовими актами, на тимчасово окупованій території Запорізької області цілеспрямовано створено незаконний орган влади, підпорядкований, керований та фінансований РФ - так звану «Военно-гражданскую администрацию Запорожской области» (юридична та фактична адреса: Запорізька обл, Мелітопольський район, м. Мелітополь, пл. Перемоги, буд. 4), в структуру якої входили галузеві (функціональні) органи адміністрації Запорізької області, зокрема, «Казначейство Военно-гражданской администрации Запорожской области».

Відповідно до ст. 2 «Кодекса законов о труде РФ», кожен має право на роботу, яку він вільно обирає чи на яку вільно погоджується, на право розпоряджатися своїми здібностями до роботи, обирати професію та рід занять. Відповідно до вказаного положення, примусова праця заборонена. Згідно зі ст. 18 цього ж кодексу, трудовий договір укладається в письмовій формі. Фактичним прийняттям на роботу вважається момент укладення трудового договору. Відповідно до ст. 56, Трудовий договір - це згода між роботодавцем та працівником, у відповідності до якого роботодавець зобов`язується надати працівнику роботу по обумовленій трудовій функції, забезпечити умови праці та в повному розмірі виплачувати працівнику заробітну плату, а працівник зобов`язується особисто виконувати визначену цією угодою трудову функцію в інтересах під управлінням та контролем. Крім цього, у ст. 68 даного кодексу зазначено, що роботодавець на підставі укладеного трудового договору видає наказ про прийом на роботу.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці (встановити не виявилось можливим), але не пізніше 01.08.2022 у громадянки України ОСОБА_5 , будучи обізнаною про факт ведення РФ агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на тимчасово окупованій території, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованих територій України до складу РФ, виник умисел на завдання шкоди національним інтересам України, утвердження тимчасової окупації частини території України, становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та створених нею нелегітимних органів на тимчасово окупованій території Запорізької області.

З метою реалізації вказаного умислу, 01.08.2022 достовірно знаючи про вищевказані обставини, які є загальновідомим фактом, неодноразово розповсюджувались у засобах масової інформації та мережі Інтернет, громадянка України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області - м. Мелітополь Мелітопольського району, з метою завдання шкоди Україні, заручившись підтримкою представників окупаційної адміністрації держави-агресора на тимчасово-окупованій території, а саме т.зв. «Военно-гражданская администрация Запорожской области», діючи умисно, достовірно знаючи про нелегітимність таких органів, добровільно зайняла посаду «Главного бухгалтера Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области», яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Не пізніше 01.08.2022 ОСОБА_5 зайняла посаду головного бухгалтера «Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области» в окупаційній адміністрації держави-агресора та в межах наданих їй повноважень забезпечувала ведення бухгалтерського обліку в організації по 06.10.2022.

Частиною 5 статті 24 Федерального конституційного закону РФ №7-ФКЗ від 04.10.2022 «О принятии в Российскую Федерацию Запорожской области и образовании в составе Российской Федерации нового субъекта - Запорожской области» передбачено створення та діяльність державної установи, яка виконуватиме функції з казначейського обслуговування виконання бюджетів бюджетної системи РФ у відповідності до бюджетного законодавства РФ.

Із врахуванням зазначеного, наказом Федерального казначейства РФ №287 від 06.10.2022 утворено т.зв. «Управление Федерального казначейства по Запорожской области», яке виступає територіальним органом Федерального казначейства та здійснює обслуговування виконання бюджетів бюджетної системи РФ на тимчасово окупованій території Запорізької області.

В подальшому, точний час не встановлено, але не раніше 07.10.2022, ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області - м. Мелітополь Мелітопольського району, з метою завдання шкоди Україні, заручившись підтримкою представників окупаційної адміністрації держави-агресора на тимчасово-окупованій території, діючи умисно, достовірно знаючи про нелегітимність таких органів, добровільно зайняла посаду «главного бухгалтера Управления Федерального казначейства по Запорожской области», яка пов`язана з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Починаючи з 07.10.2022 ОСОБА_5 займає посаду головного бухгалтера «Управления Федерального казначейства по Запорожской области», яке у свою чергу є незаконним органом влади створеним на тимчасово окупованій території України окупаційною адміністрацією держави-агресора (РФ) та в межах наданих їй окупаційною адміністрацією держави-агресора повноважень забезпечує ведення бухгалтерського обліку шляхом виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій.

Так, на виконання покладених на ОСОБА_5 повноважень, пов`язаних із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, зокрема передбачених «Уставом Федерального казенного учреждения «Центр по обеспечению деятельности Казначейства России»,остання забезпечує ведення бюджетного обліку у відповідності до чинного законодавства РФ, формує бюджетну звітність в органи державної влади, позабюджетні фонди, складає, затверджує власним підписом організаційно-розпорядчі документи так званого «Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области», зокрема так званого «Управления Федерального казначейства по Запорожской области» з питань, пов`язаних зі здійсненням окремих державних повноважень, передбачених «Уставом Федерального казенного учреждения «Центр по обеспечению деятельности Казначейства России», розпорядження т.зв. «Управление Федерального казначейства по Запорожской области» з питань ведення бюджетного обліку, забезпечує внесення пропозицій щодо формування політики окупаційної адміністрації РФ у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів РФ, забезпечує реалізацію окупаційної політики РФ у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, тощо з метою створення уявного фінансового добробуту і стабільності на тимчасово окупованій РФ території України, фінансування силових органів, які забезпечують здійснення окупаційною адміністрацією ефективного контролю над окупованими територіями України, зокрема Запорізької області.

Крім цього, виконуючи повноваження, покладені на ОСОБА_5 як на головного бухгалтера «Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области» та «Управления Федерального казначейства по Запорожской области», п.п. 3.2.-3.4.2. «Приказа Министерства труда и социальной защиты РФ от 21.02.2019 № 103н "Об утверждении профессионального стандарта "Бухгалтер" (зарегистрирован 25.03.2019 № 54154)», а також п.п. 4.2., 4.3. «Указания ЦБ РФ от 11.03.2014 N3210-У "О порядке ведения кассовых операций юридическими лицами и упрощенном порядке ведения кассовых операций индивидуальными предпринимателями и субъектами малого предпринимательства» (зарегистрировано в Минюсте РФ 23.05.2014 № 32404), ОСОБА_5 оформлює та затверджує власним підписом усі касові документи, забезпечує ведення бюджетного обліку у відповідності до чинного законодавства РФ, формує бюджетну звітність в органи державної влади, позабюджетні фонди, складає та затверджує власним підписом організаційно-розпорядчі документи, формує систематизовану інформацію про об`єкти бухгалтерського обліку відповідно до законодавства РФ та складає на її основі бухгалтерську (фінансову) звітність, чим забезпечує здійснення окупаційною адміністрацією ефективного контролю над окупованими територіями України, зокрема Запорізької області.

Відповідно до п. 3.3.1. «Приказа Министерства труда и социальной защиты РФ от 21.02.2019 № 103н "Об утверждении профессионального стандарта «Бухгалтер», до обов`зків головного бухгалтера організації входить планування, організація та контроль поточної діяльності бухгалтерської служби забезпеченя досягнення цілей ти виконання завдань діяльності бухгалтерської служби.

Згідно з ч. 3 ст. 7 «Федерального закона РФ «О бухгалтерском учете», головний бухгалтер забезпечує відповідність здійснюваних господарських операцій законодавству РФ, контроль за рухом майна та виконанням зобов`язань. Вимоги головного бухгалтера з документального оформлення господарських операцій та подання до бухгалтерії необхідних документів та відомостей є обов`язковими для всіх працівників організації. Без підпису головного бухгалтера грошові та розрахункові документи, фінансові та кредитні зобов`язання вважаються недійсними та не повинні прийматися до виконання.

Умисне добровільне зайняття вказаних посад є результатом вільного волевиявлення ОСОБА_5 , що також підтверджується її перебуванням на посадах у незаконних органах влади, створених на тимчасово окупованій території Запорізької області з моменту фактичної окупації у 2022 році, а саме: «главного бухгалтера Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области» та «главного бухгалтера Управления Федерального казначейства по Запорожской области».

За таких обставин, ОСОБА_5 вчинила колабораційну діяльність - добровільно зайняла посади «главного бухгалтера Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области» та «главного бухгалтера Управления Федерального казначейства по Запорожской области» пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконних органах влади, створених окупаційною адміністрацією РФ в Запорізькій області України, та виконувала в них організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції - так званому «Казначействе Военно-гражданской администрации Запорожской области» та «Управлении Федерального казначейства по Запорожской области».

Своїми діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України, за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченої (in absentia) ОСОБА_5 , яка показань суду не надавала, та будь-яких клопотань в ході судового розгляду також не заявляла.

Одночасно дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який був забезпечений державою на підставі доручення Північного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ухвали суду від 30 вересня 2024 року вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду та постановлено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Повістки про виклик обвинуваченої ОСОБА_5 , а також інформацію про процесуальні документи надсилались та публікувались відповідно до вимог ст.323 КПК України.

Таким чином, суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_5 , яка в свою чергу повинна була знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої обвинувачена над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про її наміри ухилитися від кримінальної відповідальності.

В той же час ухилення обвинуваченої ОСОБА_5 від правосуддя суд оцінює як реалізацію обвинуваченою її невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України) як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Суд уважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, за викладених обставин в межах висунутого обвинувачення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні доказами - фактичними даними в показаннях свідків, документах, а саме:

протоколі пред?явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_8 від 30.01.2024, в якому останній впізнає ОСОБА_5 ;

протоколі пред?явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_9 від 26.01.2024, в якому остання впізнає ОСОБА_5 ;

відповіді оперативного підрозділу ДЗНД СБ України №5/7/1/2-20328 від 22.08.2023;

протоколі огляду від 19.02.2024 року об?єктом огляду є Федеральный закон «О бухгалтерском учете», розміщений в мережі Інтернет на офіційному веб-сайті «Минфин Росии» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 .

протоколі огляду від 18.12.2023 в якому міститься огляд офіційної сторінки «Федеральное казначейство», а також сайту «Kiborg.news», де наявні дані про займання ОСОБА_5 посади, відповідальної за казначейське обслуговування тимчасово окупованої території України; У ході подальшого огляду, сайту «Миротворець» за посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3» виявлено відомості, які підтверджують причетність ОСОБА_5 до співпраці з окупаційною владою РФ та зайняття посади головного бухгалтера у т.зв. «управлении федерального казначейства по Запорожской области», зокрема наявні дані щодо номеру мобільного телефону, адреси реєстрації, ідентифікаційного коду та посилання на особисту соціальну сторінку «Вконтакте» ОСОБА_5

висновку експерта Державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №CE-19-24/5236-ФП від 13.02.2024, складеному за результатами проведеної судової портретної експертизи, відповідно до якого зображення особи жіночої статі, яка одягнена у блузу білого кольору, спідницю чорного кольору та має зібране у хвіст волосся у файлі з назвою «Зображення 1.jрg» та зображення особи у файлі з назвою « ОСОБА_5 », якій надано в якості порівняльного матеріалу ОСОБА_5 , ймовірно належать одній особі. Зображення особи жіночої статі, яка одягнена у блузу білого кольору, спідницю чорного кольору та має зібране у хвіст волосся у файлі з назвою «Зображення 2.jpg» та зображення особи у файлі з назвою « ОСОБА_5 .pdf», який надано в якості порівняльного матеріалу ОСОБА_5 , ймовірно належать одній особі. Зображення особи у файлі з назвою «Зображення 3.png» та зображення особи у файлі з назвою « ОСОБА_5 .pdf», який надано в якості порівняльного матеріалу ОСОБА_5 , належить одній особі;

наказі Державної казначейської служби України від 03.05.2019 №205-о «Про призначення ОСОБА_5 », яким ОСОБА_5 призначено на посаду заступника начальника управління - начальника відділу - головного бухгалтера відділу звітності та бухгалтерського обліку Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області, а наказом Державної казначейської служби України від 05.04.2023 №158-о звільнено із займаної посади;

відповіді Державної казначейської служби України на запит слідчого вих. №4-06-06/3429 від 15.02.2024, в якій наявні відомості про належність ОСОБА_5 до Державної казначейської служби України, її стаж в даній службі, характеризуючі матеріали;

доповідній записці від 21.11.2022 року завідувача Сектору з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , в.о. директора Юридичного департаменту ОСОБА_12 начальника Управління персоналу, звільнення з посади начальника Управління Державної казначейської служби України у Якимівському районі Запорізької області та заступника начальника управління - начальника відділу - головного бухгалтера відділу звітності та бухгалтерського обліку Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області ОСОБА_5 . Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області (далі - Головне управління) листом від 16.02.2023 № 18-10-08/1089 (додається) проінформувало Державну казначейську службу України (далі - Казначейство) про те, що у мережі Інтернет за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4, розміщені копії документів та інформація про осіб, які перейшли на бік окупаційної влади і співпрацюють з нею, у тому числі ОСОБА_5 - заступника начальника управління - начальника відділу - головного бухгалтера відділу звітності та бухгалтерського обліку Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області. Матеріали Публікації (додаються) містили інформацію та копії документів (з вказівкою паспортних даних) щодо посадових осіб так званого «Казначейства Военно-гражданской администрации Запорожской области», які прямо вказували на те, що ОСОБА_5 (паспорт громадянина України НОМЕР_1 ), обіймаючи посади державної служби в Україні, фактично працюють та отримують заробітну плату в окупаційних органах влади, створених державою-агресором - РФ, а керівником так званого «Казначейства Воєнно-гражданской администрации Запорожской области» є ОСОБА_13 , колишній начальник Мелітопольського управління Державної казначейської служби України Запорізької області (звільнена із займаної посади наказом Казначейства від 02.12.2022 № 696-0). Відповідно до наявної інформації, ОСОБА_14 та ОСОБА_5 з початку окупованій території агресії РФ (24 лютого 2022 року) знаходяться на тимчасово окупованій території за вказаними фактами Головним управлінням було проінформовано Управління Служби безпеки України в Запорізькій області (лист від 15.02.2023 № 04-08-10/1083, додається). Сектором з питань запобігання та виявлення корупції (далі - Сектор) вказані матеріали були опрацьовані та за результатами опрацювання вжито наступних заходів: про вказані факти проінформовано Національне агентство з питань запобігання корупції (лист Сектору від 02.03.2023 24-15-06/3821, додається); опрацьовано особові справи ОСОБА_5 та встановлено, що номери та серії паспорту громадянки України повністю співпадають з даними, зазначеними у матеріалах Публікації;

протоколі огляду від 18.12.2023, в якому зафіксовані положення розділу 6 «Конституции РФ»;

протоколі огляду від 19.12.2023, в якому зафіксовані положення «Положения о Федеральном казначействе»;

протоколі огляду від 03.01.2024, в якому зафіксовано факт фінансування з федерального бюджету діяльність тимчасово окупованої території Запорізької області;

протоколі огляду від 03.01.2024, яким зафіксовано факт фінансування з федерального бюджету діяльності тимчасово окупованої території Запорізької області;

протоколі огляду від 03.01.2024, яким зафіксовано факт фінансування з федерального бюджету діяльність тимчасово окупованої території Запорізької області;

протоколі огляду від 03.01.2024, в якому зафіксовані положення ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Запорожской области и образовании в составе Россиской Федерации нового субьекта - Запорожской области»;

протоколі огляду від 03.01.2024, яким зафіксовано факт фінансування з федерального бюджету діяльність тимчасово окупованої території Запорізької області;

протоколі огляду від 04.01.2024, в якому зафіксовані положення «Трудового кодекса Россиской Федерации»;

протоколі огляду від 05.01.2024, в якому зафіксовані положення «Бюджетного кодекса Российской Федерации»;

протоколі огляду від 05.01.2024, в якому зафіксовані положення №257н»; «Приказа Министерства финансов Российской Федерации от 30.10.2020 року «Про затвердження Порядку санкціонування оплати грошових зобов`язань одержувачів коштів федерального бюджету та оплати грошових зобов`язань, що підлягають виконанню за рахунок бюджетних асигнувань за джерелами фінансування дефіциту федерального бюджету»;

протоколі огляду від 05.01.2024, в якому зафіксовані положення «Приказа Федерального казначейства от 14.05.2020 №21н» «Про Порядок казначейського обслуговування»;

протоколі огляду від 05.01.2024, в якому зафіксовані положення «Приказа Министерства финансов Российской Федерации от 10.09.2020 №260н» «Про затвердження статусу федеральної казенної установи «Центр із забезпечення діяльності казначейства Росії»;

протоколі огляду від 07.03.2024, в якому зафіксовані положення «Приказа Федерального казначейства от 20.12.2028 №41н» та «Постановления Минтруда РФ от 12.11.2003 №75», положення яких висвітлють обов?язки головного бухгалтера в організації;

протоколі огляду від 14.03.2024, в якому зафіксовані положення «Приказа Минтруда РФ от 21.02.2019 №103н» та «Указания ЦБ РФ от 11.03.2014 №2310-У», положення яких висвітлють обов?язки головного бухгалтера в організації;

копії особової картки ОСОБА_5 , сформованої Мелітопольським управлінням Державної казначейської служби України Запорізької області, картка підтверджує, що остання є громадянином України, уродженкою міста Мелітополь Запорізької області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

У зв`язку з об`єктивною неможливістю безпосередньо допитати у судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , місце знаходження яких встановити не виявилось за можливе, судом на підставі ч. 11 ст. 615 КПК України, з метою використання показань як доказів у суді, було досліджено хід допиту вказаних свідків на досудовому розслідування, які зафіксовані за допомогою технічних записів відеофіксації, з дотриманням порядку, визначеного для допиту свідка згідно ст. 352 КПК України.

Так, згідно показань свідка ОСОБА_8 , він працював в управлінні Державної казначейської служби України в Гуляйпільському районі, на посадах головного спеціаліста з інформаційних технологій та захисту інформації, на теперішній час працює на посаді головного спеціаліста відділу звітності та бухгалтерського обліку. Повідомив, що ОСОБА_5 стала йому відома з телеграм каналу, де була стаття під назвою «Мелітопольські казначеї перейшли на бік Росії у повному складі», вона була в списках тих, хто здійснював перехід. Він так зрозумів, що вони всім составом перейшли, бачив фотографію в телеграм-каналі, де весь майже колектив стоїть сфотографований в якості співробітників російського казначейства. Йому відомо, що ОСОБА_5 працювала у Мелітопольському управлінні ДКСУ у Запорізькій області, на якій посаді йому не відомо. Він знаходився з ОСОБА_5 в одному приміщенні на робочих заходах, але не контактували. Місце фактичного перебування ОСОБА_5 - місто Мелітополь, окупована територія. Вона працює у незаконному органі влади у т.зв. «управлении федерального казначейства по Запорожской области». Вказав, що йому відомо з мережі Інтернет, що ОСОБА_5 була та є прихильником т.зв. «руського миру» та підтримання ідей окупаційної влади.

Так, згідно показань свідка ОСОБА_9 , з 2014 року вона працювала в управлінні Державної казначейської служби України у Приазовському районі Запорізької області на посаді провідного спеціаліста відділу обслуговування розпорядників коштів. Вказала, що за часів роботи їй відома ОСОБА_5 , вона працювала з ОСОБА_15 , вона була заступником Шакуріної у Мелітопольському казначействі. Зовнішність може описати, також відома вона їй стала згідно інформації на сайті «Кіборг», на якому описано, де вона працює, ким вона працює та те, що вона перейшла на сторону Росії. ОСОБА_5 була головним бухгалтером у Мелітопольському управлінні ДКСУ у Запорізькій області. Їй не доводилось зустрічатись чи спілкуватись особисто з ОСОБА_5 . Їй відомо, що ОСОБА_5 перебуває у м. Мелітополь, що є окупована територія, працює головним бухгалтером у незаконному органі влади у т.зв. «управлении федерального казначейства по Запорожской области».

Таким чином, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність належних, допустимих та достовірних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що вони узгоджуються між собою і в своїй сукупності доводять подію кримінального правопорушення, вину ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України за ознаками добровільного зайняття громадянином України посади, пов`язаної з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Також стороною обвинувачення під час досудового розслідування використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченої, зокрема повідомлення про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування, повістки про виклик відповідно до вимог ч.8 ст. 135 КПК України були опубліковані в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора, копії процесуальних документів на виконання вимог ч. 2 ст. 297-5 КПК України вручені захиснику.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено не було, оскільки остання перебуває на тимчасово окупованій території Запорізької області, яка відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об?єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання РФ державою-агресором» визнана державою-агресором.

Відповідно до переліку країн призначення міжнародних відправлень, АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних відправлень призначення РФ. Можливість здійснювати відправлення поштової кореспонденції до вказаної країни на теперішній час відсутня.

Таким чином, за викладених умов немає можливості виконати вимоги Кримінального процесуального законодавства України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території РФ.

Окрім того, відповідно до офіційної заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин із РФ від 24.02.2022, на доручення Президента України МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

З метою належного вручення повідомлення про підозру ОСОБА_5 , 15.03.2024 розміщені на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, а також опубліковані у засобі масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур?єр», випуск від 15.03.2024 № 55 (7715): повідомлення про підозру ОСОБА_16 , пам?ятка про процесуальні права та обов?язки підозрюваного та повістки про виклик ОСОБА_5 на 21.03.2024, 22.03.2024, 25.03.2024 на 10 год. 00 хв. до Головного слідчого управління Служби безпеки України.

Крім цього, 22.03.2024 повідомлення про підозру ОСОБА_5 особисто вручено захиснику підозрюваної ОСОБА_4 .

Однак, підозрювана ОСОБА_5 до Головного слідчого управління Служби безпеки України відповідно до вручених їй повісток не з?явилася та про причини неявки не повідомила.

У зв?язку із наведеним, 25.03.2024 підозрювану ОСОБА_5 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук. Здійснення розшуку підозрюваної ОСОБА_5 доручено співробітникам ДЗНД СБ України.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_5 переховується від органів досудового розслідування та суду на території тимчасово окупованій території України у Запорізькій області з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Так, ОСОБА_5 викликалася до слідчого у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 278 КПК України, після повідомлення їй про підозру 15.03.2024.

Однак, підозрювана до місця виклику не прибула, переховується від органів слідства та суду на тимчасово окупованій території України у Запорізькій області.

Отже, вказані матеріали досудового розслідування дають достатні та безсумнівні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_5 умисно переховується від слідства та суду на тимчасово окупованій території України у Запорізькій області з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене нею кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Притягнути ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності у загальному порядку, передбаченому чинним кримінальним процесуальним законодавством, неможливо.

Відповідно до листа ДЗНД СБ України №5/7/1/2-407 від 16.01.2024 громадянка України ОСОБА_5 , у період з 10.03.2022 по теперішній час знаходиться на тимчасово окупованій території України у Запорізькій області, де добровільно зайняла посаду «главного бухгалтера Казначейства Военно- гражданской администрации Запорожской области» та посаду «главного бухгалтера Управления Федерального казначейства по Запорожской области» та

продовжує свою сумісну з окупаційною адміністрацією діяльність, являючись на теперішній час її представником. Крім того встановлено, що ОСОБА_5 не перебувала на підконтрольній території України останні 2 роки.

25.03.2024 постановою слідчого підозрювану ОСОБА_5 оголошено у державний, міждержавний та міжнародний розшук, здійснення якого доручено ДЗНД СБ України.

Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна підтверджує право ОСОБА_5 на майно, розташоване за адресою, за якою вживалися заходи для доставлення повідомлення.

Статтею 17 Закону України від 23.03.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права. У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.) Європейський Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.) Європейський Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Суд також враховує правові позиції, викладені в рішенні ЄСПЛ у справі «Броуґан та інші проти Сполученого Королівства», відповідно до яких розслідування терористичних правопорушень, безсумнівно, ставить перед органами влади особливі проблеми. Забезпечення справедливої рівноваги між інтересами суспільства, яке страждає від тероризму, та інтересами конкретної людини є надзвичайно складним завданням. Беручи до уваги факт посилення тероризму в сучасному світі, визнана необхідність, яка випливає із самої суті системи Конвенції, забезпечення належної рівноваги між захистом інститутів демократії в інтересах суспільства і захистом прав окремої людини. У контексті статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, саме суд має визначити значимість таких обставин, а також з`ясувати, чи було забезпечено в цій справі рівновагу між застосовними положеннями цієї статті у світлі її конкретного формулювання та її загальним предметом і метою.

Під час спеціального судового провадження судом вжито заходів про забезпечення доступу обвинуваченої ОСОБА_5 до правосуддя шляхом публікації повісток про виклик в кожне судове засіданні, призначені на 10.07.2024 року, 02.08.2024 року, 30.09.2024 року, 04.10.2024 року, 30.10.2024 року, 13.01.2025 року, 27.02.2025 року, 09.04.2025 року, 19.05.2025 року, 16.06.2025 року, 06.08.2025 року, 22.10.2025 року, 04.11.2025 року в газеті «Урядовий кур`єр» та оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Захисник ОСОБА_4 здійснював активний захист обвинуваченої, брав участь у досліджені письмових доказів сторони обвинувачення, виступав в судових дебатах.

Таким чином, суд вважає, що в результаті здійснення спеціального досудового розслідування та проведення спеціального судового провадження були дотримані права обвинуваченої ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, визначених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч.1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ, наданий стороною обвинувачення, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає зазначені докази належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми поза розумним сумнівом для прийняття рішення про винуватість обвинуваченої ОСОБА_5 у вчиненні нею інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України.

Виходячи з зазначеного, судом достовірно встановлено, що ОСОБА_5 добровільно зайняла посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, у незаконному органі влади, створеному на тимчасово окупованій території, у тому числі в окупаційній адміністрації держави-агресора, чим вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.111-1 КК України.

Особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нового кримінального правопорушення.

Обираючи обвинуваченій ОСОБА_5 вид та розмір покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, яке віднесене до категорії особливо тяжких злочинів, обставини його вчинення, характер діяння, форму й ступінь вини, мотив вчинення кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченої, яка не судима, та відсутність обставини, що пом`якшують чи обтяжують її покарання відповідно до вимог ст.66,67 КК України.

Так, приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та високу суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_5 кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, відсутності пом`якшуючих, обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, встановленої ч.5 ст.111-1 КК України, у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, та з конфіскацією усього майна.

На переконання суду таке покарання ОСОБА_5 , пов`язане з ізоляцією особи, та застосуванням передбачених законом додаткових покарань є необхідним та достатнім для її виправлення і попередження вчинення кримінальних правопорушень.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 необхідно обраховувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто із дня фактичного взяття її під варту.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати за проведення судової портретної експертизинеобхідно стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

З метою забезпечення кримінального провадження обраний стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.111-1 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 (десять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, пов`язані з виконанням організаційно - розпорядчих та адміністративно - господарських функцій, строком на 15 (п`ятнадцять) років та з конфіскацією усього майна.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у сумі 4543,68 грн.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 рахувати з моменту її фактичного затримання.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1