Житомирський апеляційний суд
Номер провадження №11-сс/4805/798/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/12677/25 в межах кримінального провадження №0001405 від 19.09.2025 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06.11.2025,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНІП в Житомирській області ОСОБА_10 .

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування - до 05.01.2026 включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі процесуальні обов`язки:

1) заборонити цілодобово залишати житло, за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням випадків необхідності рятування життя та здоров`я під час повітряної тривоги перебування в укритті;

2) прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування із заявником ОСОБА_11 та свідками кримінального провадження №0001405 коло яких визначить прокурор та слідчий;

5) при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів Державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора або суд;

6) носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії обов`язків до 05.01.2026 включно.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому, зазначає, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого, ч.3 ст.332 КК України, тобто у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке містить безальтернативну санкцію - позбавлення волі на тривалий період часу, як і додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Наголошує, що усвідомлюючи вказані обставини та не бажаючи настання негативних наслідків кримінально-правового та цивільно-правового характеру, підозрюваний може вчиняти спроби переховуватися від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Вважає, що ОСОБА_8 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та які наразі органом досудового розслідування не встановлені. Звертає увагу, що повне коло осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення та, як наслідок, усі речові докази, органом досудового розслідування наразі не виявлено та не вилучено в повному обсязі. Крім того, до вчинення кримінального правопорушення можуть причетні і інші особи які за попередньою змовою з ОСОБА_8 могли вчиняли вказане кримінальне правопорушення. Наголошує, що ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином обумовлений перш за все тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, оскільки, з метою уникнення відповідальності ОСОБА_8 може безпідставно не з`являтися за викликом до слідчого та суду, затягуючи досудове та судове провадження, спілкуватися зі свідками та шдозрюваними у кримінальному проваджені з метою схилити та орієнтувати на неявку до слідчого та суду тощо. Вважає, що наведені вище обставини свідчать, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти названим ризикам. Крім того, ризик вчинення інших кримінальних правопорушень обґрунтовується, зокрема, фактом неодноразового притягнення ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності в минулому, за вчинення злочинів майнового характеру, тобто, вчинення злочинів цієї категорії, підозрюваний визначив для себе як основне джерело доходу. Посилаючись на наведене, вважає, що судом не в повній мірі враховано, актуальні, особливо на цьому етапі досудового розслідування, ризики.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення прокурора на підтримку апеляційної скарги, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника адвоката ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст.2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. В ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд вправі обрати підозрюваній менш суворий запобіжний захід.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання (зміну) запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя, відмовляючи у застосуванні щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обранні запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладанням відповідних обов`язків, не в повній мірі дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів провадження №296/12677/25, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001405 від 19 серпня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

У відповідності до змісту клопотання слідчого, в точно невстановлений досудовим розслідуванням день, час та місці, однак не пізніше 11.07.2025, у ОСОБА_8 виник умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого злочинного умислу та збагачення за рахунок здійснення зазначених кримінально-протиправних дій, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, 15.07.2025 близько 18 год., на території АЗС «Укрнафта», що за адресою: м. Житомир, майдан Визволення, 1, в ході особистої зустрічі з особою залученою до конфіденційного співробітництва ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив останньому про свій намір організувати незаконне переправлення останнього через державний кордон України, запропонувавши при цьому ОСОБА_11 декілька способів здійснення цієї протиправної діяльності, а також різні суми грошової винагороди, яку необхідно йому надати для подальшої реалізації обраного ОСОБА_11 способу.

У подальшому, ОСОБА_8 з метою збагачення за рахунок здійснення кримінально-протиправних дій, усвідомлюючи їх суспільно небезпечний характер, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у період з 12.08.2025 по 03.11.2025, у ході телефонних розмов, листувань та особистих зустрічей з ОСОБА_11 , визначився із способом незаконного переправлення останнього через державний кордон України, який полягав у перевезенні ОСОБА_11 захованим у перестінці автобуса міжнародного рейсового сполучення, серед особистих речей інших людей, через пункт пропуску у м.Устилуг Володимир-Волинського району Волинської області, а у подальшому до країни Польща та країни Словакія.

Крім цього, ОСОБА_8 у вказаний період часу неодноразово висловив ОСОБА_11 вимогу щодо надання йому останнім паспорта громадянина України для виїзду за кордон та суми грошової винагороди у розмірі 10000 доларів США, за організацію, керівництво, сприяння та усунення перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_11 через державний кордон України.

Таким чином, з 15.07.2025 ОСОБА_8 розпочав організацію, керівництво та сприяння своїми порадами, вказівками та усунення перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_11 через державний кордон України, з корисливих мотивів.

Не припиняючи своїх кримінально-протиправних дій направлених на організацію, керівництво та сприяння своїми порадами, вказівками та усунення перешкод у незаконному переправленні ОСОБА_11 через державний кордон України, ОСОБА_8 , у період з 03.11.2025 по 04.11.2025, у ході телефонних розмов та листувань з ОСОБА_11 , домовився про зустріч з останнім 04.11.2025 поблизу АЗС «Укрнафта», що розташована неподалік будинку №2 по вул. проспект Миру у м. Житомирі.

У подальшому, 04.11.2025 о 12 год. 14 хв. ОСОБА_8 та ОСОБА_11 згідно попередньої домовленості зустрілись в обумовленому місці на парковці АЗС «Укрнафта», що розташована неподалік будинку №2 по вул. проспект Миру у м. Житомирі, де о 12 год. 34 хв. ОСОБА_11 на вимогу ОСОБА_8 передав останньому свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон, а також імітаційні грошові кошти в сумі еквівалентній 10000 доларів США, що згідно офіційного курсу валют Національного банку України станом на 04.11.2025 становить 420 000 гривень, однак о 12 год. 43 хв. злочинна діяльність ОСОБА_8 була припинена шляхом затримання останнього у порядку ст.208 КПК України.

05 листопада 2025 року, у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

05.11.2025 заступник начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 . За результатами розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_8 може бути причетним до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Наявні у провадженні докази, також на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, у об`ємі, як того вимагає закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_8 міг вчинити вище зазначене кримінальне правопорушення.

При цьому, слідчий суддя також вказав, що прокурором на підставі доказів, долучених до клопотання, доведено обґрунтованість підозри у скоєнні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, доведено відповідні процесуальні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України (переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконний вплив на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинити інше кримінальне правопорушення), разом з цим, не доведено неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Отже, з врахуванням зазначеного, слідчий суддя дійшов висновку, що до підозрюваного ОСОБА_8 необхідно застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, з покладанням процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Разом з цим, апеляційний суд не погоджується з таким висновком слідчого судді та вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики неможливо усунути при застосуванні такого запобіжного заходу як цілодобовий домашній арешт.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість кримінального правопорушення та наслідки вчинення протиправних діянь.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції» від 26.06.1991року, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, тобто, відповідно до вимог ст.12 КК України, у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

В даному випадку, апеляційний суд вважає, що характер та обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 у вказаному кримінальному провадженні, котре вчинено в умовах воєнного стану, є умисним у сфері недоторканості державних кордонів, забезпечення призову та мобілізації, таким чином, має значну суспільну небезпечність. Вище зазначене, як і суворість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному, в разі визнання його винним, свідчать про існування на час постановлення ухвали обґрунтованих підстав для висновку про існування ризику можливості переховування від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, в даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на відповідних учасників провадження - свідків, з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню.

Апеляційний суд вважає доведеним і процесуальний ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з урахуванням того, що вчинення підозрюваним правопорушення відбулося з можливим залученням певної кількості інших осіб, які на даний час не встановлені, повне коло осіб причетних до вчинення кримінального правопорушення, як і факту того що всі речові докази органом досудового розслідування не виявлено та не вилучено.

Суд апеляційної інстанції також вважає, що є доведеним ризик того, що ОСОБА_8 може вчинити інші кримінальні правопорушення, з огляду на характер та фактичні обставини інкримінованих кримінальних правопорушень активна поведінка, системність дій, тощо), що свідчить про явну можливість вчинення останнім іншого правопорушення.

Крім того, за встановлених обставин, слід взяти до уваги і наявність можливої перешкоди з боку підозрюваного кримінальному провадженню іншим чином, у тому числі, шляхом не явки до органу досудового розслідування, вчинення всіх можливих дій спрямованих на знищення чи приховування інформації, котра має істотне значення для встановлення всіх фактичних обставин провадження.

Апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення доведено про існування ризиків зазначених в клопотанні слідчого, а саме: переховування від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, вчинення незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, як і вчинення інших кримінальних правопорушень, за встановлених в ході досудового розслідування обставин, а застосований слідчим суддею запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не зможе запобігти виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню зазначених ризиків, принаймні на даний час.

Враховуючи наявність обґрунтованої підозри, встановлених ризиків, передбачених ст.177 КПК України, апеляційний суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та доведеність того, що до ОСОБА_8 на даному етапі досудового розслідування доцільно застосувати саме виключний запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При цьому, факт наявності у підозрюваного ОСОБА_8 постійного місця реєстрації та проживання, відповідного стану здоров`я (вроджені вади органів зору), і часткове визнання підозрюваним своєї вини, на думку апеляційного суду не можуть бути безумовними обставинами, які зводять до об`єктивного мінімуму вище зазначених процесуальних ризиків.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень ч.3 ст. 407, 409, 411, 412 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 в межах строку досудового розслідування, із визначенням відповідного розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу з огляду на положення ч.3 ст.183 КПК України.

В свою чергу, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

В даному випадку, з урахуванням вимог ч.3 ст.183 КПК України, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, даних про особу ОСОБА_8 , а також встановлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, визначає заставу в розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на думку суду апеляційної інстанції, буде відповідати принципам достатності та виваженості і буде гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід застосувати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням відповідного розміру застави, а відтак апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 06.11.2025, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з покладення на підозрюваного відповідних обов`язків, з строком їх дії до 05.01.2026 включно, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 05.01.2026 (включно) із визначенням застави у розмірі 40 (сорок) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою на відповідний депозитний рахунок (Одержувач коштів: Житомирський апеляційний суд, код одержувача: 42261525, МФО: 820172, Банк: ДКСУ у м.Києві, рахунок: UA0085932).

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- заборонити залишати межі м.Житомир без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування із свідком ОСОБА_11 ;

- при наявності здати на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон до органів Державної міграційної служби, про що документально повідомити слідчого, прокурора або суд;

Строк дії обов`язків у разі внесення застави до 05.01.2026.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :