ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2025 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро», про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 15.01.2025 у справі №991/14018/24, у кримінальному провадженні № 0000531 від 06.03.2017

ВСТАНОВИВ:

До Вищого антикорупційного суду (далі - ВАКС) надійшло вказане клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Телевізійна компанія «Приват ТБ Дніпро», (далі - ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро») ОСОБА_3 у якому він просить скасувати накладений ухвалою ВАКС від 15.01.2025 арешт в частині заборони проведення ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» () реєстраційних дій щодо зміни керівника та/або особи, що має право вчиняти дії від імені ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» ().

Підставою для подання цього клопотання стала заборона на здійснення реєстраційних дій, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, внесена державним реєстратором на підставі ухвали слідчого судді ВАКС від 15.01.2025 у справі №991/14018/24, якою накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , що належить йому особисто або опосередковано через інші юридичні особи на праві приватної власності (згідно з переліком), серед іншого, зокрема на корпоративні права у виді 50 % частки в статутному капіталі ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро», із забороною відчуження та розпорядження. Так, наявна в реєстрі заборона реєстраційних дій перешкоджає проведенню будь-яких, навіть не пов`язаних із розпорядженням майном, реєстраційних дій, що прямо впливає та може заблокувати проведення подальшої господарської діяльності ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» через неможливість реалізувати формальну процедуру з призначення та звільнення Генерального та/або Фінансового директора, інших уповноважених осіб. Разом з цим, порушуються й права третіх осіб, які не мають жодного процесуального статусу в рамках кримінального провадження № 0000531, а саме Генерального та/або Фінансового директора, яка не може у зв`язку із накладеним арештом в повній мірі реалізувати свої правомочності на припинення трудових правовідносин (ст. 38 КЗпП). Вказані обставини призвели до ситуації, коли товариство не має права відмовити особі у звільненні з посади, утім позбавлене реальної можливості прийняти та провести реєстрацію такого рішення. Така ситуація може спричинити негативні економічні наслідки та блокування діяльності компанії через відсутність особи, відповідальної за ведення та управління поточною діяльністю товариства, унеможливить укладання договорів з контрагентами та здійснення поточної господарської діяльності.

У судовому засіданні ОСОБА_3 , який згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, є керівником ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро», підтримав подане ним клопотання та просив його задовольнити з викладених підстав, зазначивши, що арешт, накладений на корпоративні права, суттєво перешкоджає здійсненню господарської діяльності товариства.

Детектив ОСОБА_5 , який був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду цього клопотання, у судове засідання не прибув, жодних заяв, пояснень чи клопотань від нього не надходило.

Слідчий суддя вважає за можливе здійснювати розгляд цього клопотання за відсутності детектива.

Варто зауважити, що розгляд клопотання здійснюється в режимі відеоконференції через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» за заявою ОСОБА_3 ..

Заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Встановлено, що детективами Національного антикорупційного бюро України (далі - НАБУ) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000531 від 06.03.2017 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 ч. 3 ст. 209, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України.

У рамках цього кримінального провадження ухвалою слідчого судді ВАКС від 15.01.2025 у справі №991/14018/24 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що належить йому особисто або опосередковано через інші юридичні особи на праві приватної власності, із забороною відчуження та розпорядження ним, у тому числі, на корпоративні права у виді 50% частки в статутному капіталі ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» ().

Арешт на майно та активи накладено з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке може бути призначено підозрюваному ОСОБА_4 ..

Відповідно до ухвали Апеляційної палати ВАКС від 27.03.2025 ухвалу слідчого судді ВАКС від 15.01.2025 у справі № 991/14018/24 залишено без зміни.

У своєму клопотанні, поданому в порядку ст. 174 КПК України, керівник ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» ОСОБА_3 просить скасувати арешт майна, накладений вищевказаною ухвалою, в частині заборони проведення ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» () реєстраційних дій щодо зміни керівника та/або особи, що має право вчиняти дії від імені ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» ().

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано (ч. 1 ст. 174 КПК України).

Як вбачається з ухвали від 15.01.2025, слідчий суддя врахував правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 209 КК України, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, та дійшов висновку, що є доцільним накладення арешту на все майно, що належить йому особисто або опосередковано через інші юридичні особи на праві приватної власності.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Водночас, слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Отже, арешт майна, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, накладається на майно підозрюваного, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна (ст. 170 КПК України).

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (ч. 1 ст. 59 КК України).

Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Тож, зважаючи на обставини, що розслідуються у даному провадженні, та можливість конфіскації майна (активів) ОСОБА_4 за вироком суду у разі доведення його вини, забезпечення конфіскації майна як виду покарання може бути досягнуте через застосування саме такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, з метою запобігання ризику відчуження вказаного майна (активів). Варте уваги те, що власники не позбавлені права фактичного користування арештованим майном (активами). Відтак, застосований судом захід забезпечення кримінального провадження не порушує справедливий баланс між потребами досудового розслідування та вимогами захисту основоположних прав осіб, відповідає принципу розумності та є співрозмірним.

Стосовно доводів представника про те, що арешт, накладений на частку корпоративних прав ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» (), негативно виливає на фінансово-господарську діяльність товариства та обмежує можливість в повній мірі реалізувати свої правомочності на призначення та звільнення Генерального та/або Фінансового директора, інших уповноважених осіб, слідчий суддя зазначає, що відповідно до ухвали від 15.01.2025 арешт на активи накладено шляхом заборони відчуження та розпорядження ними, при цьому обмеження права користування зазначеним майном та активами слідчим суддею застосовано не було.

Стаття 316 Цивільного кодексу України зазначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону з власної волі, незалежно від волі інших осіб. В об`єктивному значенні право власності - це право суб`єкта володіти, користуватися та розпоряджатися належними йому матеріальними благами на власний розсуд у межах закону.

Зміст права власності складається з компетентності власника щодо володіння, користування та розпорядження певною річчю (ст. 317 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 167 Господарського кодексу України, корпоративні права - це права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» виключно встановлено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» щодо визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; накладення/зняття арешту корпоративних прав; зобов`язання вчинення реєстраційних дій; скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; виділу юридичної особи; провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»; припинення юридичної особи, що не пов?язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не пов?язано з банкрутством юридичної особи; відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження судового рішення, на підставі якого вчинено реєстраційну дію.

При цьому, державна судова адміністрація України забезпечує передачу до Єдиного державного реєстру примірника судового рішення, яке тягне за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, судового рішення про арешт корпоративних прав та про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій - у день набрання судовим рішенням законної сили. (ч.10 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань»).

Як вбачається із ухвали слідчого судді ВАКС від 15.01.2025 у справі № 991/14018/24, арешт було накладено виключно на майно, яке особисто або опосередковано через інші юридичні особи належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом тимчасового позбавлення права відчуження та розпорядження таким майном, а саме на корпоративні права у виді 50 % частки в статутному капіталі ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро», а також 50% власності вказаного суб`єкта господарської діяльності у вигляді такого майна: Торговельна марка із порядковим номером реєстрації 43469 від 15.09.2004; Торговельна марка із порядковим номером реєстрації 44610 від 15.11.2004.

Аналізуючи положення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 25 вказаного Закону про реєстрацію, можна констатувати, що ухвала про арешт є судовим рішенням щодо накладення/зняття арешту корпоративних прав ОСОБА_4 ..

Слідчий суддя зауважує, що резолютивна частина ухвали слідчого судді ВАКС про арешт майна від 15.01.2025 не свідчить про заборону (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій (в тому числі в ЄДР), а тому станом на сьогодні не існує жодного судового рішення про заборону вчинення реєстраційних дій (в тому числі в ЄДР) щодо ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро», але крім заборони відчуження та розпорядження корпоративних прав.

З огляду на викладене, ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» не позбавлений можливості внесення відомостей про зміну Генерального та/або Фінансового директора чи інших уповноважених осіб.

За наведених обставин, перевіривши надані сторонами матеріали, слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно слідчий суддя з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність накладення арешту на майно (активи), що є власністю ОСОБА_4 . Такі обставини були перевірені і в апеляційному порядку.

Таким чином, в ході розгляду поданого клопотання про скасування арешту, слідчим суддею встановлено, що представником ТОВ Телекомпанія «Приват ТБ Дніпро» ОСОБА_3 не доведені ані обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, ані необґрунтованості накладення такого арешту.

У свою чергу, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке обмеження для виконання завдань кримінального провадження, а також завдань арешту майна, визначених в абз. 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Інші доводи, які викладені у змісті клопотання, не підтверджують обставин, які мають значення для висновку про те, що у подальшому застосуванні арешту відпала потреба.

Враховуючи наведене, клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 174, 307, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1