ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/946/26 Справа № 189/1978/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000756 від 31 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , яка народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт Покровське Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 110, частини 2, 3 статті 436-2 Кримінального кодексу України (далі КК),

за участю:

прокурора ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 року частково задоволено клопотання прокурора та продовжено строк тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 днів до 16 лютого 2026 року без визначення застави. Встановлений ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.10.2025 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 302 800,00 гривень та покладені на ОСОБА_6 за результатами внесення такої застави обов`язки, продовжити до 16 лютого 2026 року включно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд зазначає, що наведені прокурором у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відомості, а також долучені до клопотання матеріали, про обставини інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, дають підстави для висновку, що мала місце подія, про яку зазначено в клопотанні, тобто кримінальні правопорушення могли бути вчинені за описаних у поданні обставин. На підтвердження зазначеного сторона обвинувачення надала достатні матеріали.

Суд вказав, що вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_6 обвинувачується, зокрема, у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК, яке відповідно до ст.12 КК відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Суд першої інстанції врахував характер інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, в умовах військової агресії проти України, вважає, що обвинувачений може змінити фактичне місце проживання, виїхати на тимчасово окуповану територію України, де органи влади обмежені у можливості здійснювати своїх повноважень. Також суд зазначає, що зареєстрованим та фактичним місцем проживання обвинуваченого є смт. Покровське, яке станом на сьогодні наближено до території, де ведуться активні бойові дії, і з вказаного населеного пункту здійснюється евакуація населення. Врахував, що ОСОБА_6 раніше не судимий, працював неофіційно, розлучений, водночас обвинувачується у семи епізодах злочинної діяльності за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року, є активним користувачем соціальних мереж, де за обвинуваченням органу досудового розслідування поширював матеріали, які містять зокрема виправдовувано та заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, тому є ризик, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Врахував, що станом на сьогодні судовий розгляд кримінального провадження триває, заходячись на волі обвинувачений може видалити створені ним сторінки в соціальних мережах або матеріали, які поширені ним та є предметом кримінальних правопорушень з будь-якого технічного пристрою, який може знаходитись у обвинуваченого в розпорядженні, тому наявний ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст. 177 КПК.

Суд виснував, що застосування альтернативних запобіжних заходів не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, в цьому контексті суд зауважує, що наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків не виступили стимулюючим фактором в його протиправній поведінці.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, замінити запобіжний захід на альтернативний у вигляді особистого зобов`язання.

Крім цього, за змістом прохальної частини клопотання ОСОБА_6 просить долучити заяву про незаконність воєнного стану та позов до Зеленського до матеріалів апеляційної скарги та розглянути їх в судовому засіданні; вирішити питання щодо перенесення розгляду справи з Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області до іншого суду міста Дніпра.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги обвинувачений вважає ухвалу суду антиконституційною та такою, що винесена з порушенням процесуального законодавства.

Обвинувачений зауважує на тому, що матеріали кримінального провадження перебувають на стадії відновлення після знищення приміщення Покровського районного суду Дніпропетровської області, з такими матеріалами він наразі не ознайомлений. Наголошує на зберіганні матеріалів справи в електронному вигляді до завершення кримінального провадження. Вважає матеріали такими, що не відновлені, а головуючого суддю таким, що не призначений розглядати вказану справу по суті.

Зазначає, що у судовому засіданні прокурором зачитано лише клопотання, а головуючим суддею наголошеного на відсутності матеріалів справи. В ході судового засідання, за твердженням обвинуваченого, йому та його захиснику не надавалося відомості, на які посилається суддя, та які саме матеріали надала сторона обвинувачення.

Стверджує, що у судовому засіданні не розглянуто його клопотання про незаконність обрання та в подальшому продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вказує, що головуючий суддя не долучила до матеріалів кримінального провадження заяву про незаконність воєнного стану та позов до Президента України.

На думку обвинуваченого відсутні підстави, передбачені ч. 2 ст. 177 КПК для застосування та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважає, що епізоди кримінального правопорушення, вчинені у соціальних мережах «Вконтакте» та «Однокласники» не можуть вважатися такими, що вчинені на території України, оскільки заблоковані з 2017 року на території держави, а докази, отримані співробітниками СБУ, в ході розслідування кримінального правопорушення, є незаконними, та не можуть бути підставою для вручення підозри. Вважає, що особиста сторінка в соціальних мережах не є засобом масової інформації, інформацію розповсюджував не він, а саме соціальна мережа.

За змістом апеляційної скарги ОСОБА_6 посилається на порушення положень Конституції України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового розгляду про час та дату апеляційного провадження повідомлені належним чином, клопотань про особисту участь до суду не надходили, у зв`язку з чим та на підставі ч. 4 ст. 422-1 КПК апеляційний суд здійснює розгляд без їх участі.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог частин 3, 4 ст. 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали провадження, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону, а доводи обвинуваченого про необґрунтованість прийнятого рішення та наявність підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою стосовно обвинуваченого на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, колегія суддів вважає неспроможними.

З матеріалів справи слідує, що в провадженні Покровського районного суду Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження №0000756 від 31.10.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 110, ч. 2, 3 ст. 436-2 КК.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 19 серпня 2024 року у вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду.

Рішенням Вищої Ради Правосуддя від 14 жовтня 2025 року №2113/0/15-25 постановлено змінити з 27 жовтня 2025 року територіальну підсудність судових справ Покровського районного суду Дніпропетровської області шляхом її передачі до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Начальником Покровського відділу Синельниківської окружної прокуратури ОСОБА_7 18.12.2025 через систему «Електронний суд» подано до Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області клопотання про продовження строків тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 строком на 60 днів, без визначення розміру застави, з підстав продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.12.2025 визначено головуючого суддю Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області для розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою.

В даному випадку для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку статей 199, 331 КПК, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

З огляду на стадію кримінального провадження, яке наразі перебуває на стадії судового провадження і ОСОБА_6 вже пред`явлено обвинувачення, яке підлягає доведенню прокурором в суді за стандартом «поза розумним сумнівом», апеляційний суд не входить в перевірку питання «обґрунтованості підозри».

Апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК і такі висновки суду є належним чином мотивованими.

За змістом ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальних правопорушень, у вчиненні якого він обвинувачується, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, у тому числі наявність у нього родини й утриманців, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, тощо.

Суд першої інстанції правильно врахував, що тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, безумовно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

Апеляційний суд також зважає на характер інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 436-2 КК, яке відноситься до тяжкого злочину та передбачає покарання у виді позбавлення волі до восьми років з конфіскацією майна або без такої, яке свідчить про підвищену суспільну небезпеку.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, а отже, в умовах, що існують в державі, викликаних безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України, у обвинуваченої збільшуються можливості для ухилення від суду, оскільки здійснення належного контролю за його поведінкою з об`єктивних причин значно знижується. Крім того, апеляційний суд враховує, що обвинувачений до його затримання проживав та зареєстрований в смт. Покровське, на території на час розгляду вказаної справи ведуться активні бойові дії, про що й слушно наголошено судом першої інстанції, ці обставини також об`єктивно збільшують ризик можливого переховування від суду.

З огляду на вищевикладене, у цьому кримінальному провадженні тяжкість висунутого обвинувачення не є вирішальною обставиною для висновку суду про наявність реального ризику можливих спроб обвинуваченого переховуватися від суду.

Обґрунтовано суд визнав, що триває розгляд кримінального провадження, перебуваючи на волі обвинувачений може видалити створені ним сторінки в соціальних мережах або матеріали, які поширені ним та є предметом кримінальних правопорушень з будь-якого технічного пристрою, який може знаходитись у обвинуваченого у користуванні, тому на стадії судового розгляду зберігається та продовжує існувати ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст. 177 КПК.

Щодо існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК, то в цій частині колегія суддів також вважає обґрунтованим висновок місцевого суду про його існування і не зменшення, з огляду на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у семи епізодах злочинної діяльності за період з березня 2022 року по жовтень 2023 року, є активним користувачем соціальних мереж, де за обвинуваченням органу досудового розслідування поширював матеріали, які містять, зокрема виправдовування та заперечення збройної агресії РФ проти України, розпочатої у 2014 році, тому обвинувачений перебуваючи на волі, маючи доступ до мережі Інтернет та мобільних додатків, з високою ймовірністю може вчинити або ж продовжити вчиняти аналогічні дії.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано продовжив запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при наявності продовження існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а тому законних підстав для скасування ухвали і прийняття нової, відповідно до викладених в апеляційній скарзі доводів захисника, апеляційний суд не вбачає.

Судом першої інстанції та апеляційним судом розглянуто питання про застосування до обвинуваченого будь-якого альтернативного запобіжного заходу та колегія суддів вважає, що на даний час достатнім та необхідним є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У зв`язку з чим доводи обвинуваченого в цій частині є неспроможними.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_6 , про відсутність матеріалів відновленого кримінального провадження та визначення складу суду апеляційний суд, відхиляючи вказані заперечення, виходить з такого.

За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.11.2025 у кримінальному провадженні №189/1978/24 постановлено відкрити провадження у справі за клопотанням прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження в умовах воєнного стану (в порядку ст.615-1 КПК України) №0000756 від 31.10.2023 року за ч.1 ст.110, ч.2, 3 ст. 436-2 КК України відносно ОСОБА_6 .

Проте, апеляційним судом враховано, що Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено воєнний стан, а отже, в умовах, що існують в державі, викликаних безпрецедентною військовою агресією російської федерації проти України, уповільнено розгляд даного кримінального провадження, оскільки матеріали кримінального провадження перебували на розгляді Покровського районного суду Дніпропетровської області, будівлю якого знищено, у зв`язку із чим функціонування суду унеможливлено. Кримінальне провадження перебуває на стадії відновлення.

Проте, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення надано достатню кількість матеріалів кримінального провадження для розгляду вказаного клопотання про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_6 .

Апеляційний суд також зауважує на особливостях апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який з одного боку має забезпечити судовий контроль та перевірку законності судового рішення про обмеження права обвинуваченого на свободу, а з іншого боку обмежений кримінальним процесуальним законом досліджувати докази, обставини та витребувати у суду першої інстанції матеріали кримінального провадження окрім тих, які регламентовані ч. 2 ст. 422-1 КПК, здійснювати перевірку та давати оцінку на цій стадії показання потерпілих, свідків, які вони надали суду, перевіряти об`єм вже досліджених доказів місцевим судом, тощо. В іншому випадку, апеляційний суд візьме на себе функцію судового розгляду обвинувачення по суті, яке ще не розглянуто судом першої інстанції, що є неприпустимим.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції не входить в перевірку доводів обвинуваченого, які зводяться до аналізу обвинувального акту відносно нього на предмет доведеності обставин, які в ньому викладені та інкримінуються обвинуваченому, оскільки це є завданням судового розгляду, за результатами проведення якого суд першої інстанції має оцінити докази та ухвалити відповідне судове рішення.

Отже, для запобігання існуючим вище ризикам, забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та забезпечення проведення судового розгляду у розумні строки, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою є законним, обґрунтованим та належним чином мотивованим.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на... ухвали суду... про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За результатами апеляційного провадження, в межах доводів апеляційної скарги захисника та в межах повноважень суду апеляційної інстанції на даній стадії кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду не встановила підстав для скасування ухвали суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду без змін.

Керуючись статтями 183, 315, 405, 407, 419, 422-1 КПК, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2025 року у кримінальному провадженні №0000756 від 31 жовтня 2023 року про продовження строку тримання під вартою стосовно стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною 1 статті 110, частини 2,3 статті 436-2 Кримінального кодексу України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4