Номер провадження: 11-сс/813/1599/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_5 ,

скаржниці ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою на дії та бездіяльність слідчого,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідчого ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 в кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вимоги скарги ОСОБА_6 щодо зобов`язання слідчого винести постанову про визнання її потерпілою особою у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року не відповідають вимогам ст.303 КПК, тому її скарга є такою, що не підлягає розгляду слідчим суддею.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та скасувати постанову старшого слідчого ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 10.02.2025 року.

Апелянт вказує про незаконність та необґрунтованість судового рішення, безпідставність відмови слідчим суддею у відкритті провадження за поданою нею скаргою в порядку ст.303 КПК України.

Апелянт зазначає, що слідчий суддя формально розглянув її скаргу, не врахував, що зміст її скарги стосувався саме оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, яка на її переконання, прямо підпадає під дію п.1 ч.1 ст.303 КПК.

Крім цього, скаржниця просить поновити їй строк на апеляційне оскарження, оскільки ухвалу постановлено без її участі, з матеріалами справи вона ознайомилась лише 30.07.2025 року, після чого подала апеляційну скаргу.

Прокурор, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явився, клопотань про відкладення розгляду не подавав.

За наведених обставин, враховуючи положення ч.4 ст.107, ч.4 ст.405 КПК України апеляційний розгляд проведено за відсутності прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла до таких висновків.

Відповідно до положень ст. 395 КПК, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Із матеріалів судового провадження та оскарженої ухвали вбачається, що 04.03.2025 року слідчим суддею постановлена оскаржена ухвала без участі скаржниці.

Відповідно до супровідного листа, копія ухвали слідчого судді від 04.03.2025 року про відмову у відкритті провадження за скаргою, місцевим судом направлена разом із скаргою та доданими до неї документами на поштову адресу ОСОБА_6 .

Разом з цим, в матеріалах судового провадження відсутнє підтвердження про отримання адресатом вказаної кореспонденції.

15.07.2025 року ОСОБА_6 подала до місцевого суду заяву про отримання копії ухвали та ознайомлення із матеріалами справи, що було реалізовано останньою 30.07.2025 року (а.с.17).

04.08.2025 року через відділення «Укрпошти» ОСОБА_6 направила до суду апеляційну скаргу.

07.08.2025 року матеріали апеляційної скарги надійшли до апеляційного суду та були зареєстровані.

Приймаючи до уваги, встановлені апеляційним судом обставини, колегія суддів приходить до висновку, що клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді підлягає задоволенню.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі - КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК, які узгоджуються з приписами ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування має відбуватись з дотриманням певних умов.

Главою 26 КПК передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , з посиланням на положення ст.303 КПК, апеляційний суд визнає обґрунтованим, з огляду на таке.

Статтями 303, 304 КПК визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, право на оскарження та строк подання скарги.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізначава про відмову у визнанні потерпілим особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим.

Згідно ч.1 ст.304 КПК скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені ч.1 ст. 303 КПК, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню (ч.4 ст.304 КПК).

Із матеріалів судового провадження вбачається, що 01.07.2021 року на підставі ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.06.2021 року (справа №521/8298/21, провадження №1-кс/521/2704/21) до ЄРДР були внесені відомості за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.365-2, ч.1 ст.366, ч.1 ст.367 КК України, та зареєстроване кримінальне провадження №0000825.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні здійснюється ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

ОСОБА_6 неодноразово зверталась до органу досудового розслідування з клопотаннями про визнання її потерпілою у вказаному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 12.01.2023 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_6 від 18.11.2022 року про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року.

06.07.2023 року постановою старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 кримінальне провадження №0000825 від 01.07.2021 року закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто за відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень.

07.11.2023 року ухвалою Одеського апеляційного суду скасовано постанову старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 від 06.07.2023 року про закриття кримінального провадження №0000825 від 01.07.2021 року (справа №521/21870/23, провадження апеляційного суду №11-сс/813/1752/23).

16.01.2024 року ОСОБА_6 знову подала до СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області заяву від 15.01.2024 року про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року та видачу їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

10.02.2025 року постановою слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року.

28.02.2025 року на електронну адресу місцевого суду ОСОБА_6 надіслала скаргу, в якій фактично висунула одну вимогу, а саме просила зобов`язати старшого слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 винести постанову про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року у передбачені КПК України строки.

Зі змісту скарги ОСОБА_6 вбачається, що вона оскаржує допущену, на її думку, бездіяльність слідчої, яка виразилася у не визнанні її потерпілою в кримінальному провадженні.

Одночасно, ОСОБА_6 зазначає, що не визнанням слідчим її потерпілою, вона втрачає повноцінний доступ реалізації її прав як потерпілої особи, передбачених ст.56 КПК України, оскільки слідчим ОСОБА_7 відмовлено їй в ознайомленні із матеріалами кримінального провадження, з тих підстав, що вона не стороною в цьому кримінальному провадженні та її не визнано потерпілою.

Разом з цим, із мотивувальної частини скарги також вбачається, що ОСОБА_6 вважає безпідставною та необґрунтованою постанову слідчої ОСОБА_7 від 10.02.2025 року, однак фактично не просить її скасувати, зокрема не ставить це в окрему вимогу прохальної частини скарги, що вірно враховано слідчим суддею.

Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, слідчий суддя послався на те, що ст.303 КПК передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на їх оскарження. Зокрема, п.5 ч.1 ст.303 КПК передбачено право на оскарження рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Однак, слідчим суддею встановлено, що мотиви скарги містять відомості про звернення особи до слідчого з відповідним клопотанням та фактично вирішення вказаного клопотання слідчим. Разом з тим, скаржниця не оскаржує вказане рішення слідчого в порядку п.5 ч.1 ст.303 КПК.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги скарги ОСОБА_6 щодо зобов`язання слідчого винести постанову про визнання її потерпілою особою в кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року не відповідають приписам ст.303 КПК.

З урахуванням викладеного, колегія суддів визнає обґрунтованим рішення слідчого судді про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року, оскільки скаржниця в прохальній частині скарги не просить скасувати постанову слідчого від 10.02.2025 року про відмову в задоволенні її клопотання про визнання її потерпілою, яка могла бути оскаржена в порядку п.5 ч.1 ст.303 КПК, а фактично ставить вимогу про зобов`язання слідчого визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, що не ґрунтується на положеннях процесуального закону, а тому не входить до переліку рішень, дій чи бездіяльності, які можуть бути оскаржені слідчому судді на стадії досудового розслідування в порядку ст.303 КПК.

Колегія суддів наголошує, що частиною 1 статті 303 КПК встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

При цьому, оскаржити до слідчого судді таку бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора можливо лише за наявності зв`язку між його обов`язком вчинити визначені КПК України дії та строком, у межах якого така особа зобов`язана їх вчинити.

Колегія суддів звертає увагу, що кримінальне процесуальне законодавство розрізняє поняття «заявник» та «потерпілий».

Відповідно до ст.60 КПК заявником є фізична або юридична особа, яка звернулася із заявою або повідомленням про кримінальне правопорушення до органу державної влади, уповноваженого розпочати досудове розслідування, і не є потерпілим.

Заявник має право: отримати від органу, до якого він подав заяву, документ, що підтверджує її прийняття і реєстрацію; отримувати витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; подавати на підтвердження своєї заяви речі і документи; отримати інформацію про закінчення досудового розслідування.

Згідно положень ч.ч. 1, 2, 3 ст.55 КПК потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Пам`ятка про процесуальні права та обов`язки потерпілого вручається особі яка визнана потерпілою у кримінальному провадженні. Тобто, по-перше має бути доведений відповідний статус особи потерпілого.

У разі якщо особі, яка має на те відповідні правові підстави, відмовляють у визнанні її потерпілим, кримінальним процесуальним законодавством визначена можливість оскарження такого рішення слідчого/прокурора.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою. З дотриманням встановленого кримінальним процесуальним законом порядку та у встановлені строки.

Однак, згідно прохальної частини скарги вбачається, що ОСОБА_6 не ставила вимогу про скасування постанови слідчого про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, що обґрунтовано враховано слідчим суддею.

Доводи ОСОБА_6 про те, що зміст її скарги стосувався саме оскарження постанови слідчого про відмову у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні, не узгоджуються із її вимогами, викладеними у прохальній частині скарги, оскільки перед слідчим суддею скаржниця фактично поставила лише одне питання - про визнання бездіяльності слідчої щодо невизнання її потерпілою у кримінальному провадженні.

Доводи скаржниці про те, що її вимоги прямо підпадають під дію п.1 ч.1 ст.303 КПК, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки відповідно до вказаних приписів кримінального процесуального закону під час досудового провадження може бути оскаржена лише та бездіяльність слідчого, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Разом з цим, колегія суддів звертає увагу скаржниці, що наявність чи відсутність підстав для визнання особи потерпілою особою в кримінальному провадженні вирішується слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження та встановлених ним обставин.

Аналіз змісту ч.5 ст.55 КПК свідчить про те, що під час досудового розслідування саме слідчий або прокурор повноважні вирішувати питання, пов`язані з визнанням особи потерпілою або відмовою в такому визнанні.

З урахуванням наведених приписів процесуального закону, слідчий суддя не наділений повноваженнями зобов`язувати слідчого визнавати ту чи іншу особу потерпілим у кримінальному провадженні, оскільки зобов`язання слідчим суддею слідчого вчинити конкретні дії у кримінальному провадженні залучити конкретну особу в якості потерпілої у кримінальному провадженні, надати їй пам`ятку про права й обов`язки потерпілої та допитати її в якості потерпілої, тим самим це буде втручання в процесуальні повноваження слідчого, що є неприпустимим.

Вказані висновки апеляційного суду узгоджуються із позицією Верховного Суду викладеною в постанові від 01.12.2022 року (справа №522/7836/21).

Згідно з ч.3 ст.26 КПК слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Колегія суддів наголошує, що у разі прийняття скарги до розгляду та розглядаючи скаргу по суті, слідчий суддя на підставі п.3 ч.2 ст.307 КПК, за результатами розгляду скарги, мав би право зокрема зобов`язати слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні.

Покладення на слідчого зобов`язання, які суперечать змісту ст.55 КПК, за своєю суттю свідчило б про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого, що не узгоджується із вимогами кримінального процесуального закону.

Тому, вимога скаржниці про визнання бездіяльності слідчого та його зобов`язання визнати її потерпілою у кримінальному провадженні, не входить до бездіяльності слідчого, яка могла б бути оскаржена в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов законного та обґрунтованого висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали, тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 309, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 04.03.2025 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 на дії та бездіяльність слідчого ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000825 від 01.07.2021 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4