ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2025 року м. Черкаси

Суддя Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2 , розглянувши апеляційну скаргу, подану представником ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року,

в с т а н о в и л а:

Представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , звернулася до слідчого судді з клопотанням в порядку ст. 206 КПК України про незаконне затримання ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року матеріали клопотання адвоката ОСОБА_4 , яка діє в інтересах Царичанської АВ. На незаконне затримання ОСОБА_5 , в порядку ст. 206 КПК України повернуто заявнику.

На вказану ухвалу представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, та ухвалити нову, якою призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що повноваження слідчого судді за розглядом клопотання в порядку ст. 206 КПК України, визначено цим кримінальним процесуальним законом щодо учинення певних дій або відмову у їх учиненні.

Повернення клопотання, поданого в порядку ст. 206 КПК України законом не передбачено, як і ухвалення такого рішення в порядку Глави 26 КПК України, не з підстав, визначених ч. 2 ст. 304 КПК України.

У відповідності до постанови ВП ВС від 23.05.2018 року, у якій суд зазначив, що у разі, якщо суд прийняв рішення, яке не передбачено КПК України, суд апеляційної інстанції не вправі відмовити у перевірці її законності, посилаючись на приписи ч. 4 ст. 399 КПК України, а право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК України, які його гарантують.

Вважає, що висновок суду про те, що порушене у клопотанні питання виходить за межі повноважень слідчого судді, передбачених ст. 206 КПК України, є незаконним та безпідставним, оскільки клопотання стосувалось забезпечення прав ОСОБА_5 .

Вирішуючи питання про можливість прийняття до розгляду апеляційної скарги представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси, суддя апеляційного суду вважає, що вказана апеляційна скарга не може бути предметом розгляду в суді апеляційної інстанції.

Положення ст. 2 КПК України визначають завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, одним із завдань є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до п. 8 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Питання щодо оскарження ухвал слідчого судді під час досудового розслідування чітко врегульовані нормами чинного кримінального процесуального закону, які є спеціальними по відношенню до загальних.

Вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначено положеннями ст. 309 КПК України. І цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів було встановлено, що можливості оскарження ухвал слідчого судді, яка прийнята за наслідками розгляду скарги в порядку ст. 206 КПК України, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Вимогами ч. 1 ст. 309 КПК України визначено перелік ухвал слідчих суддів, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування. До числа цих ухвал не відносяться ухвали слідчих суддів щодо скарг, поданих у порядку ст. 206 КПК України.

Н відміну від порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльність слідчого або прокурора, передбаченого статтями 303-308 КПК України, ст. 206 КПК України встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини, які в частині перевірки підстав позбавлення особи свободи реалізуються виключно у передбачений цією статтею спосіб.

Так, відповідно до частин 2-5 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. При цьому слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи. Якщо до доставлення такої особи до слідчого судді прокурор, слідчий звернеться з клопотанням про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний забезпечити проведення у найкоротший строк розгляду цього клопотання. Незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) не перевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, ст. 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Враховуючи викладене й беручи до уваги те, що заявник подав клопотання саме в порядку ст. 206 КПК України, ухвала слідчого судді про повернення клопотання, поданого в порядку ст. 206 КПК України, у цьому випадку не є такою, що підлягає апеляційному оскарженню на підставі ч.1 ст. 309 КПК України.

Отже, оскільки ухвала слідчого судді щодо клопотання, поданого в порядку ст.206 КПК України, у переліку, передбаченому ст.309 КПК України, відсутня, то її оскарження в апеляційному порядку кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією, викладеною в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 27.05.2019 року по справі №766/22242/17.

Відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, суддя вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05.11.2025 року необхідно відмовити на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, оскільки апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя-доповідач -

у х в а л и л а:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 листопада 2025 року.

Апеляційну скаргу повернути апелянту.

Ухвала набирає чинності з моменту її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців.

Суддя ОСОБА_2