УХВАЛА

4 грудня 2025 року

м. Київ

справа № 513/679/25

провадження № 51-4578 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 8 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 , кримінальне провадження щодо якої закрито,

установив:

8 жовтня 2025 року Одеський апеляційний суд, розглянувши апеляційну скаргу прокурора, залишив без зміни ухвалу Саратовського районного суду Одеської області від 3 червня 2025 року, якою ОСОБА_5 , на підставі ст. 48 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України у зв`язку із зміною обстановки та кримінальне провадження стосовно неї закрито.

Не погоджуючись із ухвалою апеляційного суду прокурор оскаржив це рішення в касаційному порядку.

Перевіривши відповідність касаційної скарги вимогам ст. 427 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу прокурора належить залишити без руху, встановивши йому строк для усунення недоліків, з огляду на таке.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК України, у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Посилаючись на незаконність судових рішень особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати на конкретні порушення закону, передбачені у ст. 438 КПК України, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи.

Однак прокурор подав касаційну скаргу без додержання зазначених приписів кримінального процесуального закону.

У касаційній скарзі він порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду та призначення нового апеляційного розгляду, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

На обґрунтування своїх вимог, посилаючись на практику ККС, зазначену у постановах: від 13 квітня 2023 року (справа № 157/1091/22), 17 квітня 2025 року (№ 695/1780/24) та 6 грудня 2023 року (№ 715/396/23), він вказує, що фактично демонтування ОСОБА_5 паркану (з самовільно зайнятої земельної ділянки щодо земель в охоронних зонах), на його думку, слід розцінювати лише як добровільне усунення засобу скоєння злочину після викриття правоохоронними органами, що ніяк не може свідчити про зміну обстановки, яка є підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Проте, наведена прокурором практика ККС є нерелевантною, оскільки у двох постановах йшлося про реальну сукупність кримінальних правопорушень, що саме по собі унеможливлює застосування ст. 48 КК України, а у третій постанові особа, щодо якої було застосовано ст. 48 КК України сама оскаржувала таке рішення, вважаючи, що її звільнили від кримінальної відповідальності без законних на те підстав та з порушенням права на захист.

Таким чином, у касаційній скарзі прокурора відсутнє належне обґрунтування неможливості застосування ст. 48 КК України саме з огляду на обставини цього кримінального провадження, з урахуванням використання апеляційним судом висновків викладених в абз. 3 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щодо зміни обстановки локального характеру.

Крім того, слід зазначити, що в оскаржуваній ухвалі апеляційний суд підкреслив зміну процесуальної позиції сторони обвинувачення з тих підстав, що прокурор, який брав участь у суді першої інстанції, не заперечував проти клопотання сторони захисту про застосування ст. 48 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 429 КПК України, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про залишення цієї касаційної скарги без руху, встановивши прокурору десятиденний строк з дня отримання копії ухвали касаційного суду для усунення зазначених у ній недоліків.

Повторно звертаючись до суду касаційної інстанції, потрібно підтвердити, що встановлений ухвалою касаційного суду строк не пропущено.

Керуючись вимогами ч. 1 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу прокурора Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, на ухвалу Одеського апеляційного суду від 8 жовтня 2025 року стосовно ОСОБА_5 , кримінальне провадження щодо якої закрито - залишити без руху, встановивши йому десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі неусунення недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, в установлений строк, така скарга повертається особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3