Пересипський районний суд міста Одеси Справа № 523/7848/25
Провадження №1-кп/523/1348/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2025 року Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора Пересипської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3

керівника Пересипської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_4

за участю захисника ОСОБА_5

представника служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_6

представника відділу ювенальної превенції ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 , ОСОБА_8

законних представників обвинуваченого ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11

у присутності потерпілого ОСОБА_12

обвинуваченого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Пересипського районного суду міста Одеси обвинувальний акт у кримінальному провадженні за №0000265 від 9.04.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ройлянка Саратського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, працюючого неофіційно, раніше не судимого.

Проживаючого за адресом: АДРЕСА_1

у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, -

Встановив:

В ніч з 23:50 години 5.04.2025 року по 0:10 годину 6.04.2025 року неповнолітній ОСОБА_9 за попередньою змовою з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження на підставі ухвали Пересипського районного суду м. Одеса від 21.07.2025 року у зв`язку з оголошення його розшуку, будучи достовірно обізнаними, що на території України оголошений воєнний стан відповідно Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_13 за №64/2022 від 24.02.2022 року та Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" за №2102-ІХ від 24.02.2022р. у зв`язку з військовою агресію Російської Федерації проти України, продовженого Указами Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» за №133/2022 від 14.03.2022р., №259/2022 від 18.04.2022р., №341/2022 від 17.05.2022р., №573/2022 від 12.08.2022р., №757/2022 від 7.11.2022р., №58/2023 від 6.02.2023р., №254 від 1.05.2023р., №451 від 26.07.2023р., №734 від 6.11.2023р., №49 від 5.02.2024р., №271/2024 від 6.05.2024р., №469/2024 від 23.07.2024р., №740/2024 від 28.10.2024р., №26/2025 від 14.01.2025 року, №235/2025 від 15.04.2025 року; Законами України №2119-ІХ від 15.03.2022р., №2212-ІХ від 21.04.2022р., №2263-ІХ від 22.05.2022р., №2500-IX від 15.08.2022р., №2738-IX від 16.11.2022р., №2915-IX від 7.02.2023р., №3057-IX від 2.05.2023р., №3275-IX від 27.07.2023р., №3429-IX від 8.11.2023р., №3429-IX від 8.11.2023р., №3564-IX від 6.02.2024р., №3684-IX від 8.05.2024р., №3891-IX від 23.07.2024р., №4024-ІХ від 29.10.2024р., №4220-IX від 15.01.2025р., №4356-ІХ від 16.04.2025р., знаходячись у тунелі, розташованому між вулицями Чорноморського козацтва та Приморська у м. Одесі під Пересипським мостом, діючи з корисливих мотивів та умислом на вчинення розбійного нападу, маючи намір на відкрите заволодіння чужим майном, реалізуючи свій протиправний план дій, разом підбігли до раніше незнайомого їм ОСОБА_12 та відповідно розподілених між собою ролей, застосувавши насилля, яке є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в нанесенні ОСОБА_9 удару рукою в область правого боку ОСОБА_12 , після чого особа, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, стукнув з силою потерпілого правою ногою в область спини, від чого останній втративши рівновагу впав на землю, скориставшись ситуацією, не давши ОСОБА_12 піднятися, неповнолітній ОСОБА_9 разом з особою, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, нанесли ще декілька ударів по обличчю та тулубу потерпілого та відкрито заволоділи майном, належного ОСОБА_12 а саме мобільним телефоном марки «Xiaomi Redmi MS 8 Lite» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей1: НОМЕР_2 , двома пачками цигарок , металевим ключами, які знаходилися в лівій кишені куртки потерпілого, після чого з місця скоєння злочину зникли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим своїми діями завдавши потерпілому ОСОБА_12 матеріальної шкоди на загальну суму 2500 гривень.

Відповідно висновку судово-медичної експертизи №466 від 17.04.2025 року у ОСОБА_12 були виявлені тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому кісток носу без зміщення уламків, синця на спинці носу ближче до перенісся з розповсюдженням на праву та ліву навколо орбітальні ділянки, синця в лівій виличній ділянці, крововиливів під слизову оболонку верхньої губи по центру, нижньої губи зліва, садна в проекції правої надбрівної дуги, нижній губі зліва, які утворилися від дії тупого предмета, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, що за критеріями п.п.2.3.3 та 4.6, п.2.3.5 «Правил судово-медичного виявлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 повністю визнав свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні, та пояснив, що дійсно напочатку квітня 2025 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_14 відпочивали у нього вдома за адресом: АДРЕСА_1 , невдовзі у нічний час доби гуляли на вулиці, біля тунелю, який знаходиться під Пересипським мостом побачили потерпілого, домовились у нього забрати мобільний телефон та гроші. Маючи намір на викрадення чужого майна, підбігли до постраждалого ззаду, він перший вдарив ОСОБА_12 у правий бік в область ребр, далі ОСОБА_14 наніс поштовх ногою в спину, внаслідок чого чоловік впав на землю, вони завдали ще декілька ударів, після цього він дістав з кишені куртки потерпілого мобільний телефон, потім він разом зі своїм товаришем втекли з місця скоєння злочину. Вранці приїхали співпрацівники поліції, доставили його до відділку.

Завданий потерпілому ОСОБА_12 збиток відшкодований в повному обсязі у добровільному порядку, будь-яких претензій до нього не має. Вину у скоєнні кримінального правопорушення визнає повністю, дав покази, які співпадають з пред`явленим обвинуваченням, висловлюючи щире каяття, у судовому засіданні просив вибачення у потерпілого. Причину вчинення злочину пояснив спонтанним необдуманим вчинком, на той момент вважаючи це крутим, не думаючи про наслідки, запевняючи, що на теперішній час в повній мірі усвідомив свою провину, більше нічого подібного вчиняти не буде.

Допитаний у суді потерпілий ОСОБА_12 підтвердив обставини кримінального правопорушення, а також той факт, що спричинений збиток відшкодований, будь-яких претензій до ОСОБА_9 не має. Заявлений цивільний позов про стягнення на його користь моральної шкоди підтримує в частині вимог до іншої особи, відмовляючись від позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_9 . Щодо міри покарання обвинуваченому просив суворо його не наказувати, залишити ОСОБА_9 на волі.

Допитана у судовому засіданні законний представник обвинуваченого ОСОБА_9 - ОСОБА_11 пояснила, що сина фактично виховувала сама, вимушена багато працювати, тому можливо щось не догледіла, вказуючи, що приділяла час для бесіди з сином, характеризуючи його як хорошу дитину, який намагається їй допомагати, припускає, що син потрапив під негативний вплив старшого товариша, внаслідок чого вчинив злочин, запевняючи що на теперішній час син зробив висновки, кається, просили та просять вибачення у потерпілого за скоєне, стверджуючи, що може в подальшому проконтролювати поведінку сина.

Представник служби у справах дітей Одеської міської ради ОСОБА_6 у судовому засіданні висловила позицію про можливість призначення ОСОБА_9 покарання не пов`язаного з позбавленням волі.

Обсяг доказів, які були досліджені у судовому засіданні сторона обвинувачення та сторона захисту вважала достатнім, тому відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, суд, за відсутністю заперечень учасників судового провадження та за відсутністю клопотань щодо доповнення судового розгляду, дослідження інших доказів в повному обсязі, а саме допит свідків, повне оголошення матеріалів кримінального провадження не проводив, оскільки отримані у судовому засіданні свідчення обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам скоєного кримінальних правопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення, та докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування ніким із учасників процесу не оспорюються.

Покази обвинуваченого, дані у ході судового засідання суд визначає допустимими доказами, оскільки вони отримані у порядку, встановленому діючим КПК України.

При цьому судом з`ясовано правильність розуміння ОСОБА_9 змісту вказаних обставин, відсутність сумнівів у добровільності його позицій та роз`яснено про правові наслідки, а саме позбавлення права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_9 своїми діями скоїв умисний злочин передбачений ст.187 ч.4 КК України та його дії правильно кваліфіковані за ознаками, як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу /розбій/, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та його вина доведена в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Разом з цим суд враховує положення ч.2, ч.3 ст.4 КК України за змістом якої злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

За правилам ст.65 ч.2 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_9 суд керується загальними засадами призначення покарання, зазначеними в ст.65 КК України, а саме приймає до уваги характер, ступінь тяжкості, суспільну небезпечність, мотивацію вчиненого ним діяння, дані про особу обвинуваченого, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, скоїв кримінальне правопорушення будучи у неповнолітньому віці, має міцні соціальні зв`язки, місце проживання, позитивно характеризується, на обліках не перебуває, виховується у родині фактично одним із батьків, як з`ясовано, матір в змозі впливати на його поведінку, що знайшло своє підтвердження у ході судового засідання, його негативне ставлення до скоєного діяння, щире каяття, протягом всього судового провадження показував сумлінну поведінку, що свідчить про усвідомлення ОСОБА_9 своєї провини, бажання стати на шлях виправлення, наявні позитивні плани на майбутнє, крім того добровільно відшкодований потерпілому завданий збиток, відсутність матеріальних та моральних претензій, що підтверджується розпискою, датованої 28.11.2025 року та долученої до матеріалів кримінального провадження, також суд враховує думку потерпілого ОСОБА_12 , який просив призначити обвинуваченому міру покарання, не пов`язаної з позбавленням волі.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_9 згідно ст.66 ч.1 п.1, п.2, п.3 КК України, суд відносить його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які обтяжують покарання, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено та не вказано досудовим слідством.

Разом з цим, суд приймає до уваги висновки досудової доповіді Сектору ювенальної пробації м. Одеси стосовно ОСОБА_9 зі змісту соціально-психологічної характеристики якої вбачається, що обвинувачений має сім`ю, яка складається з матері, вітчима, сестри та ОСОБА_15 , між ними добрі стосунки, наявні достатні умови для проживання, ОСОБА_9 проживав з родиною до 2024 року, допомагав їй по господарству, зі слів матері фінансових проблем в сім`ї не має, на теперішній час ОСОБА_9 працює неофіційно на будівництві, і це йому подобається, припинив спілкування з колишніми знайомими, які на нього негативно вплинули, на обліках не перебуває, позитивно характеризується, за характером емоційний, комунікативний, виходячи з аналізу отриманої інформації ймовірність ризику повторного вчинення злочину та ризик небезпеки для суспільства є середнім, у зв`язку з чим, враховуючи особистість обвинуваченого, відносини та умови життєдіяльності, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_9 можливе без ізоляції від суспільства з застосуванням соціально-виховних заходів, виконання пробаційних програм, спрямованих на мінімізацію ризику повторного вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим з`ясовано, що у ході досудового розслідування здійснювалося безкоштовне залучення експертів для проведення судово медичної експертиза відносно потерпілого ОСОБА_12 , у зв`язку з чим судові витрати відсутні.

Водночас встановлено, що до кримінального провадження під час досудового розслідування долучались речові докази, а саме мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi MS 8 Lite» в корпусі чорного кольору імей1: НОМЕР_1 , імей1: НОМЕР_2 , вилученого у особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, який переданий потерпілому ОСОБА_12 на відповідальне зберігання під розписку.

На вищеозначений речовий доказ ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси за №523/6188/25 (Пр. №1-кс/523/2247/25) від 29.04.2025 року був накладений арешт.

Приймаючи до уваги, що окрім ОСОБА_9 за змістом однакове обвинувачення пред`явлене ще одній особі, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, у кримінальних провадженнях мають місце одні ті ж самі речові докази, суд дійшов до висновку, що у даному випадку питання щодо долі речових доказів та скасування арешту майна підлягає остаточному вирішенню у кримінальному провадженні щодо особи відносно якої виділені матеріали кримінального провадження, у разі встановлення ступеню вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Також з`ясовано, що під час судового провадження 11.06.2025 року потерпілим ОСОБА_12 був пред`явлений до обвинуваченого ОСОБА_9 та особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, цивільний позов про стягнення на користь потерплого завданого морального збитку внаслідок вчиненого кримінального правопорушення у сумі 100000 гривень.

За змістом положень ст.128 ч.1, 5 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого, або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ст.129 ч.1 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю, або частково чи відмовляє в ньому.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 відмовився від позивних вимог в частині, заявлених до ОСОБА_9 , підтвердивши той факт, що йому компенсували завдану моральну шкоду, будь-яких претензій до обвинуваченого ОСОБА_9 не має, що також підтверджується розпискою ОСОБА_12 , долученої до матеріалів кримінального провадження, водночас підтримуючи, не зрікаючись претензій до іншої особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, тим самим уточнивши цивільний позов, який полягає в стягненні з особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження, на його користь 1/2 частини від розміру заявлених позовних вимог у сумі 100 тис. гривень завданого морального збитку, а саме 50000 гривень.

Враховуючи, що дана відмова від позивних вимог, заявлених до ОСОБА_9 , обґрунтовується повним відшкодування завданого збитку у добровільному порядку, суд вважає за можливе прийняти відмову цивільного позивача ОСОБА_12 в частині пред`явлення позовних вимог до ОСОБА_9 , при цьому суд вбачає за необхідне роз`яснити ОСОБА_12 положення ст.256 ч.2 ЦПК України, відповідно якому повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Щодо позивних вимог потерпілого ОСОБА_12 , заявлених до особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, уточнений цивільний позов про відшкодування на користь потерпілого спричиненої моральної шкоди у сумі 50000 гривень підлягає розгляду по суті у виділеному кримінальному провадженні.

Таким чином, на підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_9 , суд, оцінюючи обставини, спосіб та мотив вчиненого злочину, характер та ступінь тяжкості, а також суспільну небезпеку скоєного діяння, яке відповідно до положень ст.12 ч.4 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, враховуючи особу обвинуваченого, який у судовому засіданні вину визнав повністю, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, вчинив злочин будучи неповнолітнім, має місце проживання, позитивно характеризується, працює, хоча неофіційно, його плани на майбутнє, негативне ставлення до скоєного, щире каяття, умови виховання, вплив дорослих та особливості його особи, поведінку під час судового провадження, з якої вбачається, що він оступився, усвідомив протиправність своїх дій, зробив висновки, на теперішній час не є суспільно-небезпечною особою, має місце добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих обставин, а також моральних та матеріальних претензій зі сторони потерпілого, приймаючи до уваги висновки досудової доповіді, позицію прокурора, думку потерпілого ОСОБА_12 щодо призначення обвинуваченому міри покарання не пов`язаної з позбавлення волі, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_9 ст.69 КК України, а саме перейти до більш м`якого покарання, не зазначеного в санкції ст.187 ч.4 КК України без застосування додаткової міри покарання у вигляді конфіскації майна, оскільки відповідно до вимог ст.98 ч.2 КК України до неповнолітніх можуть бути застосовані лише такі додаткові покарання, як штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, при цьому суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства із застосуванням до ОСОБА_9 ст.ст.75, 76, 103, 104 КК України, що на думку суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нового злочину.

Разом з цим, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування в рамках даного кримінального провадження відносно ОСОБА_9 ухвалою Суворовського районного суду м. Одеса від 29.04.2025 року був застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії ухвали припинив свою дію 29.06.2025 року та в подальшому за відсутності клопотань запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, тому скасуванню не підлягає.

Таким чином, керуючись ст.ст.69, 98, 103, 104 КК України, ст.ст.128-129, 349, 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд,-

Ухвалив:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ст.187 ч.4 КК України, призначивши йому покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі без конфіскації майна.

Згідно ст.ст.75, 104 КК України звільнити ОСОБА_9 від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк один рік.

Відповідно до положень ст.76 ч.1 п.п.1,2 КК України зобов`язати ОСОБА_9 :

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання

Згідно ст.76 ч.3 п.п.2, 4 КК України покласти додатково на ОСОБА_9 обов`язки:

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою: «Подолання агресивної поведінки», «Формування життєвих навичок».

Строк покарання рахувати з дня проголошення вироку.

Виконання вироку в даній частині покласти на районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області за місцем проживання ОСОБА_9 , направив копію вироку після набрання законної сили до органу, якому доручене виконання.

Питання щодо долі речових доказів та скасування арешту майна остаточно вирішити у кримінальному провадженні відносно особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, за підстав, викладених в мотивувальній частині вироку.

Прийняти відмову цивільного позивача ОСОБА_12 від позовних вимог, пред`явлених до ОСОБА_9 у зв`язку з повним відшкодування завданого збитку у добровільному порядку.

Уточнений цивільний позов потерпілого ОСОБА_12 про стягнення на його користь з особи, відносно якої матеріали виділені в окреме провадження у зв`язку з оголошенням його розшуку, спричиненої моральної шкоди у сумі 50000 гривень - розглянути по суті у виділеному кримінальному провадженні.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через Пересипський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_16