Справа № 462/8812/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/721/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000915 за апеляційними скаргами захисника - адвоката ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 27.06.2025 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє: 23.05.2022 року Франківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185, 70 КК України до 4 років та 5 місяців обмеження волі, покарання відбув; 29.07.2024 року Галицьким районним судом м. Львова за ч. 1 ст. 309 КК України на 2 роки пробаційного нагляду;

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник та обвинувачений подали апеляційні скарги на вирок Залізничного районного суду м.Львова від 27.06.2025 року, яким ОСОБА_7 визнано винуватим у вчинені кримінальних правопорушень:

за ч. 4 ст. 185 КК України, призначивши покарання у виді 5 років позбавлення волі;

за ч. 4 ст. 186 КК України, призначивши покарання у виді 7 років позбавлення волі.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі

На підставі ст. 71 КК України, з врахуванням положень п. 1-а ч. 1 ст. 72 КК України, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Галицького районного суду м. Львова від 29.07.2024 і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 01 жовтня 2024 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою, залишено без змін та вважається продовженим до набрання вироком законної сили.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 27.09.2024 у справі № 462/7513/24 та від 04.10.2024 у справі № 462/7668/24, а саме: на речові докази.

Вирішено питання з речовим доказом в порядку ст. 100 КПК України.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким ОСОБА_7 , за обвинуваченням за ч.4 ст. 185 КК України та за ч.4 ст. 186 КК України виправдати на підставі п.3 ч.1 ст. 373 КПК України, у зв`язку із недоведеністю того, що в діянні обвинуваченого ОСОБА_7 є склад кримінального правопорушення.

Вважає вирок суду незаконним і таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та особі засудженого, ухвалений з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону. Під час судового розгляду судом допущена суттєва неповнота.

Апелянт свої вимоги мотивує тим, що суд порушив вимоги правових нормзазначених у ст. 370, п.2 ч.3 ст. 374, ч.4 ст. 17 КПК України, з огляду на наступне.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за ч.4 ст. 186 КК України, що мало місце 01.10.2024 року.

Так, дійсно 01.10.2024 року ОСОБА_7 вчинив викрадення товарів на суму 255,82 грн. у приміщені магазину «Watsons» за адресою: м. Львів, вул. Широка, 67а, таке викрадення було здійснено виключно таємно, а не відкрито, як про це зазначено в оскарженому вироку.

Відповідно до диспозиції ст. 186 КК України, об`єктивна сторона даного злочину характеризується вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, направленим на відкрите викрадення та прагнення одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків, досягти іншої матеріальної вигоди, в основі якого лежить бажання протиправно збагатитися за рахунок чужого майна та спеціальна мета - безоплатно обернути його на свою або іншої особи користь.

Проте, матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_7 , перед тим як вчинити викрадення товарів з магазину «Watsons», упевнився в тому, що його ніхто не бачить, що поряд з ним відсутні будь-які особи, а тому таке викрадення має характер виключно таємного.

Про зазначені обставини свідчить і те, що продавець у магазині «Watsons» виявлення викрадення зі спливом певного часу та випадково натрапила на ОСОБА_7 вже біля магазину «Аврора» за адресою: м. Львів. Вул. Широка, 63а, яка схопила його за руку та останній пояснив що інерційно та несвідомо завдав їй удару. Після чого, побачивши, що це продавець з магазину «Watsons» не чинив жодного опору та повернув викрадений товар. Такі дії містять ознаки кримінального правопорушення за ст. 125 КК України що і визнавав ОСОБА_7 та чому не надав жодної уваги суд першої інстанції.

Щодо епізоду, який мав місце 18.09.2024 то апелянт зазначає, що викрадення відеокамери з полиці магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться у приміщенні ТЦ «ВАМ» за адерсою: м. Львів, вул. Широка, 87, жодним чином не підтверджений. З відеозапису, що має місце в матеріалах справи неможливо встановити особу, яка відображається на відео, портретна експертиза не проводилась, а отже такий доказ не є допустимим. Інших належних та допустимих доказів на підставі яких можна було б встановити вину ОСОБА_7 , за цим епізодом, матеріали справи не містять.

З врахуванням ст. 62 Конституції України та п.2 ст.6 Конвенції обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

На підставі викладеного захисник вважає, що вирок місцевого суду відносно обвинуваченого ОСОБА_7 є незаконним у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст. 185 та ч.4 ст. 186 КК України.

Вирок суду першої інстанції оскаржив обвинувачений ОСОБА_7 , який просить прийняти більш об`єктивне рішення стосовно нього з дотриманням всіх вимог чинного кримінального процесуального законодавства.

Апелянт покликається, що вирок суду першої інстанції винесено з істотним порушенням вимог до розгляду справи, через невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції від початку судового розгляду проявив схильність до версії поданої стороною обвинувачення, зокрема щодо події та оцінки фактів що в подальшому сприяло причинно заангажованого та необ`єктивного ставлення як у вивчені обставин справи та і у вивчені доказів та показів учасників процесу.

Апелянт зазначає, що його дії ще на досудовому розслідувані були невірно кваліфіковані за ч.4 ст. 186 КК України, а тому це обвинувачення є недійсним з врахуванням доказів, які є в матеріалах справи.

Апелянт наполягає, що в магазині «Watsons» він вчинив крадіжку, а не грабіж. Крадіжку вияви зі сплином часу по камерах спостереження. Відповідно крадіжки ніхто не бачив і не перешкоджав щось вчиняти. На відео видно особистий конфлікт між ним та ОСОБА_9 , який не стосується крадіжки і видно, що він більше ніяких дій не вчиняв. Тому факту грабежу не було.

Апелянт наполягає, що досудовим слідством було згенеровано докази його вини та не враховано його свідчення по фактичним обставинам.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 вересня 2024 року, приблизно о 20 год. 52 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні ТЦ «ВАМ», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка,87, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, повторно, шляхом вільного доступу, таємно викрав з полиці магазину «Мега масс» відеокамеру марки «HIK VISION» модель DS-2CD2443G2-1 2.8 mm sn:AG 3321785 білого кольору вартістю 4052,75 грн, всередині якої знаходилась карта пам`яті Kingston Canvas Select Plus microSDXC Class 10 256GB + SD adapter - SDCS2/256GB вартістю 1122 грн., всього товару на загальну суму 5174,75 грн, який належав потерпілому ОСОБА_10 .

Крім цього, 01 жовтня 2024 року, приблизно о 13 год. 55 хв., ОСОБА_7 , перебуваючи в приміщенні магазину «Watsons» ТзОВ «ДЦ Україна», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка,67, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, чітко усвідомлюючи, що діє в умовах введення на території України воєнного стану, таємно викрав з полиць 2 (дві) туші для вій марки «I love extrеme», вартість якої становить 64 гривень 41 коп. за 1 шт, та набір косметичних аксесуарів для макіяжу вартістю 127 гривень, всього товару на загальну суму 255 гривень 55 коп. (без ПДВ), та в подальшому, заволодівши вищевказаним майном, вийшов з магазину.

Проте, невдовзі ОСОБА_7 , проходячи по вулиці був зупинений працівницею вищевказаного магазину «Watsons» - потерпілою ОСОБА_9 , яка, побачивши, що ОСОБА_7 несе в руках кульок, у якому знаходиться викрадений в магазині набір косметичних аксесуарів для макіяжу, висунула останньому вимогу повернути викрадений в магазині товар та вирвала з його рук вказаний кульок, який внаслідок цього розірвався та з нього на землю випали 1 (одна) туш для вій марки «I love extrеme» та набір косметичних аксесуарів для макіяжу. Після чого, ОСОБА_7 , усвідомлюючи що його протиправні дії направлені на крадіжку були викриті потерпілою ОСОБА_9 та розуміючи, що його дії з крадіжки переросли у відкрите викрадення чужого майна, умисно вдарив потерпілу правою рукою по обличчю, в результаті чого остання отримала на обличчі параорбітальну гематому зліва, яка відноситься до тілесного ушкодження легкого ступеня тяжкості. Після цього, ОСОБА_7 , залишивши на землі 1 (одну) туш для вій марки «I love extrеme» та набір косметичних аксесуарів для макіяжу, втік з місця події з іншою викраденою тушшю для вій марки «I love extrеme», яку зберігав при собі, проте невдовзі був викритий працівниками поліції, які у подальшому вилучили у нього вказану туш.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 , які, кожен окремо, просили задовольнити апеляційні вимоги захисника та обвинуваченого, міркування прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволені апеляційних вимог заявлених захисником та обвинуваченим, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні зазначених у вироку суду кримінальних правопорушень відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оскаржується.

Так суд першої інстанції встановив, що обвинувачений ОСОБА_7 своїми умисними діями вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України і його винуватість у вчиненні інкримінованих йому дій окрім показань потерпілих підтверджується наявними в справі доказами, зокрема факт викрадення відеокамери:

протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 19 вересня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_10 зробив усну заяву про те, що 18 вересня 2024 року, приблизно о 20 год. 52 хв. невідома особа шляхом вільного доступу викрала відеокамеру марки «HIK VISION» модель DS-2CD2443G2-1 2.8 mm sn:AG 3321785 білого кольору, в якій знаходилася карта пам`яті вартістю 4200,00 грн з магазину «Мега масс», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка,87 /Т-2 а.с.6,7/;

протоколом огляду місця події від 19 вересня 2024 року, з якого вбачається, що під час огляду магазину «Мега масс», який знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка,87 було виявлено, що в магазині знаходиться пуста коробка від відеокамери марки «HIK VISION» модель DS-2CD2443G2-1 2.8 mm sn:AG 3321785 білого кольору, а сама відеокамера викрадена /Т-2 а.с.9-19/;

протоколом зняття показань приладів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, складеного 23 вересня 2024 року слідчим СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 , відповідно до якого остання на підставі постанови слідчого одержала від ОСОБА_12 оптичний диск DWD-R з відеозаписом показань з камер відеоспостереження розміщених у приміщенні ТЦ «ВАМ» за період часу вчинення кримінального правопорушення, а саме: з 19 год. 30 хв. 18 вересня 2024 року до 21 год. 30 хв. 18 вересня 2024 року /Т-2 а.с.32/;

протоколом огляду предметів від 24 вересня 2024 року з доданими до нього фототаблицями та відеозаписами на оптичному диску DWD-R, які були досліджені у судовому засіданні. З вказаних відеозаписів, які були зроблені камерами внутрішнього відеоспостереження в приміщенні ТЦ «ВАМ», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Широка,87 убачається, що 18 вересня 2024 року року о 20 год 50 хв. в приміщення ТЦ «ВАМ» заходить чоловік, вказаний чоловік ідентифікований, як ОСОБА_7 (одягнутий в спортивні шорти чорного кольору, футболку чорного кольору, взутий у кросівки чорного кольору, на голові панама білого кольору на спині рюкзак чорного кольору), о 20 год 52 хв. ОСОБА_7 підходить до полиці магазину, яка накрита чорною тканиною та дивиться на відеокамеру білого кольору, яка закріплена на полиці вказаного магазину, згодом він відкріплює з полиці вказану відеокамеру та тримаючи її у руці іде до виходу з ТЦ «ВАМ», 0 20 год. 52 хв. ОСОБА_7 виходить з ТЦ «ВАМ», продовжуючи тримати відеокамеру у лівій руці /Т-2 33-38/;

постановою слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 23 вересня 2024 року, якою цифрові носії на якому знаходяться три відеофайли з відеозаписами камер відеоспостережень, що знаходяться в ТЦ «ВАМ» за адресою: м. Львів, вул. Широка,87 визнано речовим доказом /Т-2 а.с.39,40/;

протоколом добровільної видачі від 25 вересня 2024 року, з якого вбачається, що ОСОБА_7 , в присутності понятих, добровільно видав відеокамеру марки «HIK VISION» модель DS-2CD2443G2-1, серія AG 3321785 білого кольору органу досудового розслідування /Т-2 а.с.58-63/;

постановою слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_11 від 25 вересня 2024 року, якою відеокамеру марки «HIK VISION» модель DS-2CD2443G2-1 2.8 mm sn:AG 3321785 білого кольору визнано речовим доказом /Т-2 а.с.39,40/;

висновком судово-товарознавчої експертизи від 23 вересня 2024 року № 4497/24, відповідно до якого ринкова вартість досліджувальних об`єктів станом на 20 вересня 2024 року становила: відеокамера марки «HIK VISION» модель DS-2CD2443G2-1 2.8 mm sn:AG 3321785 бувша у використанні - 4052,75 грн; карта пам`яті Kingston Canvas Select Plus microSDXC Class 10 256GB + SD adapter - SDCS2/256GB - 1122 грн. Загальна вартість об`єкта дослідження становила 5174,75 грн /Т-2 а.с.75-79/;

Крім того судом було ретельно проаналізовано доводи сторони захисту щодо не вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та дійшов висновку про їх непереконливість та спробу уникнення обвинуваченим кримінальної відповідальності за скоєний злочин.

Так, з обвинувального акту вбачається, що прокурор вважав, що дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілою стороною і незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж. Суд першої інстанції з цим погодився виходячи з наступного.

Чинний КК визначає крадіжку як таємне викрадення чужого майна. Натомість грабіж відповідно до ст.186 кодексу це відкрите викрадення чужого майна. Тобто ці склади злочинів відрізняються за способом їх учинення.

Крадіжка (таємне викрадення чужого майна) це викрадення, здійснюючи яке винна особа вважає, що робить це непомітно для потерпілого чи інших осіб.

Грабіж це відкрите викрадення чужого майна в присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. Відкритим. визнається викрадення, що здійснюється у присутності інших осіб, які розуміють протиправний характер дій винного, а він, у свою чергу, усвідомлює цю обставину. Такими особами можуть бути особи, у власності, володінні чи під охороною яких знаходиться майно, на яке здійснюється посягання.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується наявністю у винної особи прямого умислу на протиправне заволодіння чужим майном і корисливим мотивом.

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6.11.2009 №10 крадіжку та грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно й мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним.

Дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Отже, розрізняючи крадіжку та грабіж, слід виходити саме зі спрямованості умислу винної особи та даних про те, чи усвідомлював потерпілий характер вчинюваних винною особою дій.

Суд першої інстанції в підтвердження вини обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.4 ст. 186 КК України послався на докази досліджені в судовому засіданні по цьому епізоду:

протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 01 жовтня 2024 року, з якої вбачається, що ОСОБА_13 , керуюча магазину «Watsons», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка,67, зробила усну заяву, що 01 жовтня 2024 року, о 14 год. 00 хв., невідомий чоловік відкритим шляхом зі застосуванням насильства відносно працівника їх магазину ОСОБА_9 відкрито викрав косметичний набір, дві туші для вій /Т-2 а.с.114/;

протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 01 жовтня 2024 року, з доданою до нього фототаблицею, яка містить 49 фотосвітлин, з якого вбачається, що в присутності понятих, того ж дня о 16 год 10 хв було затримано ОСОБА_7 , як особу підозрювану у вчинені вищевказаного злочину, у якого було вилучено сумку рюкзак-чорного кольору, в середні якого знаходилися чисельні речі, зокрема, туш для вій марки «Айлов екстрім» (фото № 49) /Т-2 а.с.116-147/;

постанову слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 від 02 жовтня 2024 року, якою, зокрема, туш для вій марки «I love extrеme» визнано речовим доказом /Т-2 а.с.151-153/;

протокол огляду місця події від 01 жовтня 2024 року, з доданою до нього фототаблицею, яка містить 20 фотосвітлин, з якого вбачається, що оглядом приміщення магазину «Watsons», що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Широка,67, у кабінеті керуючою магазином на столі виявлено туш «I love extrеme», яку вилучено та упаковано в спецпакет НПУ №WAR1224909, та косметичний набір кісточок, який вилучено та упаковано в спецпакет НПУ №KIV3107069 (фото 17-20) /Т-2 а.с.171-185/;

постанову слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 від 02 жовтня 2024 року, якою туш для вій «ESS. I extreme Volume Mascara», яку упаковано в спецпакет НПУ №WAR1224909, набір косметичних аксесуарів для макіяжу, який упаковано в спецпакет НПУ №KIV3107069, визнано речовими доказами /Т-2 а.с.186/;

висновок судово-медичної експертизи від 22 жовтня 2024 року № 785, відповідно до якого у гр-ки ОСОБА_9 при обстежені у КНП «5-а міська клінічна поліклініка м. Львова» 01 жовтня 2024р. було діагностовано: «Забій повік та навколоочноямкової ділянки. Поверхнева травма носа, неуточнена. Забійна параорбітальна гематома зліва, забій м`яких тканин носа», лікарем не відмічено характеру «гематоми» (розмір, форма, колір, чіткість країв). На час проведення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень і слідів їх загоєння не виявлено. Категорично встановити давність та механізм виникнення «гематоми» в ділянці лівого ока неможливо, але і не виключається її утворення в період 01 жовтня 2024р. від дії тупого предмета, до якого відноситься кулак і нога. «Параорбітальна гематома зліва» відноситься до легкого ступеня тяжкості /Т-2 а.с.196/;

накладну № 44 на переміщення товару, відповідно до якої з центрального складу в магазин за адресою: м. Львів, вул. Широка,67 поступили товари, а саме: набір косметичних аксесуарів для макіяжу 1 шт, вартістю без ПДВ 127,00 грн.; туш для вій Essence в кількості 2 шт., вартістю без ПДВ 127,00 грн за 2 шт /Т-2 а.с.203/;

акт часткової інвентаризації товарно-матеріальних цінностей на роздрібному магазині «Watsons» (м. Львів, вул. Широка,67) від 01 жовтня 2024 року, проведеною комісією в складі керуючої (голова комісії) ОСОБА_13 та адміністраторів (членів комісії) ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , відповідно до якого в магазині була виявлена нестача товарів у закупівельних цінах без ПДВ на суму 255,82 грн., а саме: набір косметичних аксесуарів для макіяжу 1 шт, вартістю без ПДВ 127,00 грн.; туш для вій Essence в кількості 2 шт., вартістю без ПДВ 127,00 грн. за 2 шт /Т-2 а.с.204/;

протокол зняття показань приладів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису, складеного 02 жовтня 2024 року слідчою СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_17 , відповідно до якого остання на підставі постанови слідчого одержала від керівника магазину «Watsons» (м. Львів, вул. Широка,67) ОСОБА_18 оптичний диск DWD-R з відеозаписом показань з камер відеоспостереження розміщених у вказаному магазині за період часу вчинення кримінального правопорушення, а саме: з 13 год. 30 хв. до 14 год. 30 хв. 01 жовтня 2024 року /Т-2 а.с.237/;

протокол огляду предметів від 02 жовтня 2024 року з доданими до нього фототаблицями та відеозаписами на оптичному диску DWD-R, які були досліджені у судовому засіданні. З вказаних відеозаписів, які були зроблені камерами внутрішнього відеоспостереження в приміщення торгової зали магазину «Watsons», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Широка,67 убачається, що 01.10.2024 року о 13 год. 44 хв. в магазин заходить чоловік, вказаний чоловік ідентифікований, як ОСОБА_7 (одягнутий в спортивну кофту сірого кольору на замок по типу блискавка, голубі джинси, кросівки білого кольору, на голові кепка чорного кольору, на плечах портфель чорного кольору та в руках пакет чорного кольору). ОСОБА_7 залишає пакет біля входу, прямує до стелажів з косметикою, о 13 год. 23 хв. він бере зі стелажу річ, та іде з нею в руках по торговому залу, робить різкий ривок рукою для того, щоб зняти антикрадіжну етикетку, знявши вказану етикетку, він підходить до столу, який розміщений по середині торгового залу та чіпляє зірвану етикетку під плиту робочої поверхні столу, а викрадену річ ховає у кишеню штанів. У подальшому о 13 год. 46 хв. він з нижньою полки стелажу з назвою «Парфумерія» бере набір косметичних аксесуарів та ховає його собі за спиною під портфель та виходить з приміщення магазину. Потім о 13 год. 50 хв. ОСОБА_7 повертається в приміщення магазину, забирає на вході кульок, який він залишив перед тим та виходить з магазину /Т-2 а.с.239-243/;

постанову слідчого СВ ВП № 1 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_14 від 02 жовтня 2024 року, якою цифровий носій з відеозаписом камери відеоспостереження, яка знаходиться в приміщенні магазину «Watson», що розташований за адресою: м. Львів, вул. Широка,67, визнано речовим доказом /Т-2 а.с.246,247/.

Оцінюючи вищевказані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд першої інстанції вважав, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчинені таємного викрадення відеокамери з магазину «Мега масс», розташованого у ТЦ «ВАМ» є доведеною як прямими та непрямими доказами, безпосередньо дослідженими в суді, не дивлячись на зайняту стороною захисту позицією у даному кримінальному провадженні.

Суд зазначив, що якість відеозаписів з приміщення ТЦ «ВАМ» дає можливість чітко ідентифікувати обвинуваченого ОСОБА_7 . До того ж порівнянням відеозаписів (фотознімків) з місць події установлено ідентичність обвинуваченого, а також його стилю носіння одягу, повадок, ходи.

При цьому, судом враховано і те, що обвинувачений під час проведення досудового розслідування добровільно видав слідчому викрадену відеокамеру, яка зберігалася у нього.

Відтак у суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які є в матеріалах кримінального провадження та, з врахуванням обставин вчинення кримінальних правопорушень, стадії злочинів, конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, відношення обвинуваченого до скоєного, зокрема те, що ОСОБА_7 заперечив свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень за ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України, суд першої інстанції розцінив це як намагання завадити встановленню істини по справі, уникнути покарання за вчинений злочин. Такі показання обвинуваченого повністю були спростовані в судовому засіданні показами потерпілих, оцінку яким суд також надав у вироку.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції, згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, врахував характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які є тяжкими злочинами відповідно до ст. 12 КК України; особу обвинуваченого, який не перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері (Т-2 а.с.50), перебуває на обліку в центрі превенції та терапії узалежнень (Т-2 а.с.48), не розкаявся, не висловив жалю з приводу вчинених злочинів, а також, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, та незважаючи на застосування до нього інституту звільнення від відбування призначених покарань за попередніми вироками в подальшому скоював аналогічні кримінальні правопорушення проти власності та відповідно засуджувався до покарань з реальним відбуванням та незважаючи на це належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив нові умисні корисливі злочини.

Зазначене вище свідчить про зухвалість вчинених дій та вказує про небажання ОСОБА_7 виправитися та вести правильний спосіб життя, а також те, що обвинувачений усвідомлював протиправність вчинених ним діянь, знаючи про невідворотність покарання, свідомо порушив закон про кримінальну відповідальність.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не є можливим без ізоляції від суспільства, а тому суд не вбачає підстав для застосування до нього ст.ст. 69, 75 КК України.

З таким висновком погоджуєтьсчя і колегія суддів апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції врахував позиції сторони захисту та відношення обвинуваченого до вчиненого, дані про його особу, який раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення не став, не працевлаштований, вину у вчинених злочинах не визнав.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням зазначеного вище колегія суддів вважає, що судовий розгляд судом першої інстанції проведено повно та всебічно щодо всіх фактичних обставин справи та обрано покарання в межах санкції статей обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Слід зважати, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Із врахуванням вказаних обставин, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у мінімальних межах санкцій частин статей обвинувачення і на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, визначив ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Покликання обвинуваченого ОСОБА_7 , що він камеру не крав і що грабіж не вчиняв, тобто його дії були невірно кваліфіковані, не знайшли підтвердження в суді апеляційної інстанції, як і апеляційні вимоги сторони захисту.

На думку колегії суддів призначене обвинуваченому покарання у конкретному випадку є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання, й відповідає меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційних скарг сторони захисту та обвинуваченого щодо обставин та призначеної міри покарання правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Апеляційні скарги захисника - адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Залізничного районного суду м.Львова від 27.06.2025 року яким ОСОБА_7 , засуджено за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.4 ст. 186 КК України - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим - в той же строк з моменту отримання копії рішення.

Головуючий:

Судді: