Провадження №1-кс/367/1132/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 жовтня 2025 року місто Ірпінь

Слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 ,

за участі

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ірпені погоджене прокурором Бучанської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУ НП в Київській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000758 від 30.08.2025 про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 152 КК України,-

установив:

до слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області подано указане клопотання. Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді указаний матеріал передано судді ОСОБА_1 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області знаходяться матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000758 від 30.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України. Досудовим розслідування встановлено, що 30.08.2025, у період часу з 13:00 до 16:55 (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_4 , правомірно перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, маючи прямий умисел на вчинення відносно малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в його тіло, спрямованих на задоволення своєї статевої пристрасті, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, яка полягала у порушенні нормального морального та фізичного становлення малолітнього потерпілого, усвідомлюючи, що здійснює дій сексуального характеру, пов`язані із анальним проникненням в тіло щодо малолітньої особи і бажаючи їх вчинити, достовірно знаючи і розуміючи, що ОСОБА_7 є малолітньою особою, скориставшись відсутністю сторонніх осіб, використовуючи безпорадний стан малолітнього потерпілого, який виражався в тому, що малолітній потерпілий не розумів сутність та характер вчинюваних щодо нього дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в його тіло та не міг чинити опір через свій малолітній вік, умисно, з метою задоволення своєї статевої пристрасті, ліг на ліжко поруч з малолітнім потерпілим ОСОБА_7 , зняв з малолітнього потерпілого штани та нижню білизну в яку він був одягнений, вчинив щодо нього дії сексуального характеру, шляхом анального проникнення в його тіло, з використанням своїх геніталій. Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, а саме вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із анальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, вчинені щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди (зґвалтування). У вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в місті Стрий, Львівської області, українець, громадянин України, без постійного місця реєстрації, проживаючий по АДРЕСА_1 , раніше судимий. На підставі статті 208 КПК України 31.08.2025 ОСОБА_4 затримано як особу, підозрювану у вчиненні кримінального правопорушення. Відповідно до вимог статей 276-278 КПК України ОСОБА_4 31.08.2025 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України. Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 01.09.2025 підозрюваному ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із строком дії до 03.11.2025 включно. Підозра ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, повністю обґрунтована і підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця події від 30.08.2025 проведеного по АДРЕСА_1 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 31.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 30.08.2025; протоколом огляду місця події від 30.08.2025 під час чого законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_9 надала одяг малолітнього сина ОСОБА_7 , а саме: футболку фіолетового кольору, труси блакитного кольору, труси сірого кольору, джинсові штани чорного кольору, в яких останній перебував під час вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 31.08.2025; протоколом допиту малолітнього потерпілого ОСОБА_7 в умовах «Зелена кімната»; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , під час чого він впізнав у ОСОБА_4 особу яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення; іншими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження. Двомісячний строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні закінчується 31.10.2025, однак, завершити його до збігу указаного строку не є можливим внаслідок складності та тому, що до цього часу не виконані всі необхідні слідчі та процесуальні дії. Зокрема, для завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадження необхідно виконати таке: 1) завершити проведення призначеної 02.09.2025 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка перебуває на виконанні у експертів Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я»; 2) завершити проведення призначеної 02.09.2025 амбулаторної комплексної судової психолого-психіатричної експертизи відносно підозрюваного ОСОБА_4 , яка перебуває на виконанні у експертів Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я». Крім того, 03.09.2025 до СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області в рамках виконання зазначеної експертизи, експертом направлено клопотання про надання додаткових матеріалів, зокрема, історій хвороби з психіатричної лікарні при Вільнянській виправній колонії для чоловіків, де ОСОБА_4 перебував на лікуванні у 2018-2019 роках, а також історій хвороби з приводу його лікування в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «КУЛЬПАРКІВ», що розташована по вул. Кульпарківська, 95 в місті Львові. З метою направлення вказаних історій хвороби, до медичних закладів направлені запити з метою отримання та направлення для завершення вищевказаної амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи; 3) завершити проведення призначеної 03.09.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи по змивам з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_4 , яка перебуває на виконанні у експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; 4) завершити проведення призначеної 03.09.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи по зрізам нігтьових пластин із піднігтьовим змістом з рук підозрюваного ОСОБА_4 , яка перебуває на виконанні у експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; 5) завершити проведення призначеної 03.09.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи по ковдрі, подушці, зрізу з наволочки зі слідами рідини бурого кольору, вилученим під час проведення огляду місця події 30.08.2025 по вулиці Перший Північний Тупик, 4 в місті Ірпені, Бучанського району Київської області, яка перебуває на виконанні у експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; 6) завершити проведення призначеної 03.09.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи, по фрагментам тканини з дивану, зрізам з дивану з плямами рідини бурого кольору, вилученим під час проведення огляду місця події від 30.08.2025 по вул. Перший Північний Тупик, 4 в м. Ірпені, Бучанського району Київської області, яка перебуває на виконанні у експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; 7) завершити проведення призначеної 03.09.2025 судової молекулярно-генетичної експертизи по футболці, трусам, джинсам, що належать малолітнього потерпілому ОСОБА_7 , в яких останній перебував в момент вчинення відносно нього кримінального правопорушення, яка перебуває на виконанні у експертів Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України; 8) ознайомити з матеріалами досудового розслідування учасників кримінального провадження; 9) скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Проведення указаних слідчих та інших дій потребує додаткового часу з огляду на складність провадження, а їх результати матимуть доказове значення для судового розгляду у кримінальному провадженні. Обставинами, що перешкоджали здійсненню вищевказаних процесуальних дій раніше, є те, що проведення судових молекулярно-генетичних експертиз потребує значного часу внаслідок їх складності, великої кількості об`єктів по яким вони проводяться та завантаженістю експертів, що унеможливлює проведення даних експертиз у стислі строки. Зважаючи на викладене, закінчити досудове розслідування та прийняти законне і обґрунтоване рішення у цьому кримінальному провадженні у строк до 31.10.2025 неможливо з об`єктивних причин. У результаті проведення зазначених процесуальних дій будуть здобуті належні і допустимі докази, що надасть змогу стороні обвинувачення дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечити реалізацію учасниками кримінального провадження їх процесуальних прав та дотримання загальних засад кримінального провадження. Результат експертиз можуть бути використані під час судового розгляду для доказування прокурором обставин, передбачених статтею 91 КПК України та доведення перед судом їх переконливості, а виконання процесуальних дій, пов?язаних із відкриттям матеріалів досудового розслідування надасть змогу подати зазначені докази до суду. На підставі викладеного постановою керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області від 23.10.2025 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000758 від 30.08.2025 за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України продовжено до трьох місяців, тобто до 30.11.2025 включно. Підставою продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 є згідно частини другої статті 177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертої статті 152 КК України, а також наявність ризиків, які заявлялись прокурором при обранні даного запобіжного заходу та продовжують існувати, зокрема, існують ризики, передбачені пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України. З огляду на викладене, керуючись положеннями КПК України слідча просила клопотання задовольнити та продовжити застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у межах досудового розслідування, тобто до 30.11.2025 включно, без визначення розміру застави.

У судовому засіданні 24.10.2025 прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. Зазначила також, що наявність обґрунтованої підозри та ризиків, підтверджується зібраними матеріали досудового розслідування, які долучено до клопотання. Також під час досудового розслідування призначено ряд судових експертиз, які на сьогодні не завершено, для деяких з них експертом подано клопотання про надання додаткових документів, які слідчим витребувано у відповідних органів. Постановою керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області від 23.10.2025 строк досудового розслідування в указаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 30.11.2025 включно, а тому враховуючи об`єктивні причини є необхідність для продовження застосування підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 30.11.2025.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 зазначив, що ним та його підзахисним клопотання вручено 24.10.2025 і вони готові до його розгляду, конфіденційне спілкування відбулося і ними також узгоджено позицію захисту. Вину у вчиненні правопорушення за яким вручено підозрою ОСОБА_4 не визнає, клопотання не містить обґрунтованості наявності ризиків, ОСОБА_4 надає свідчення, від явки не ухилявся, а тому доцільно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

ОСОБА_4 зазначив, що свою вину у вчиненні правопорушення за яким йому повідомлено про підозру не визнає, будь-яких дій щодо малолітнього він не вчиняв, а тому необхідності тримати його під вартою не має. Також зазначив, що вважає, більш доцільнішим проведення йому стаціонарної судово-психіатричної експертизи, а не амбулаторної.

Слідчий суддя, вислухавши думку осіб, які беруть участь у розгляді клопотання, вивчивши матеріали клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, приходить до таких висновків.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу, зокрема і про його продовження, має відповідати вимогам пунктам 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

У силу частини першої та пункту 9 частини другої статті 131 КПК України запобіжні заходи є заходом забезпечення кримінального провадження, що застосовується з метою досягнення дієвості цього кримінального провадження.

Відповідно до частини третьої статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (стаття 177 КПК України).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (стаття 178 КПК України).

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (пункт 4 частини другої статті 183 КПК України).

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку статті 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно з частиною третьою статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів (частина перша статті 197 КПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчим суддею установлено, що слідчим відділенням ВП №2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000758 від 30.08.2025 стосовно ОСОБА_4 30.08.2025 в порядку статті 208 КПК України в присутності захисника затримано ОСОБА_4 , 31.08.2025 йому вручено підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КПК України. Ухвалою слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області від 01.09.2025 ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, початок перебігу строку дії ухвали 01.09.2025, закінчення 03.11.2025. Постановою керівника Бучанської окружної прокуратури від 23.10.2025 строк досудового розслідування в указаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, а саме до 30.11.2025 включно.

При вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слід врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

1.Щодо обґрунтованості підозри

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Слідчий суддя ураховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом пункту 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах Мюррей проти Об`єднаного Королівства від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена, враховуючи положення статті 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На цьому етапі судового провадження суд не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, обґрунтовується зібраними доказами та іншими матеріалами кримінального провадження, які долучено до клопотання та проаналізовано слідчим суддею.

Крім того, обґрунтованість підозри перевірялась слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу. Жодних доказів, які могли б дозволити суду зробити висновок про необґрунтованість підозри на час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою в судовому засіданні надано не було.

Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру за своїм змістом відповідає вимогам статті 278 КПК України та на даному етапі сумнівів щодо його законності або порушення порядку вручення не викликає.

Даних про зміну раніше оголошеної підозри чи її скасування слідчому судді не надано.

2. Обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування

Строк дії запобіжного заходу, застосованого до підозрюваного ОСОБА_4 спливає 03.11.2025.

Органом досудового розслідування зазначено, що у кримінальному провадженні призначено: амбулаторну комплексну судову психолого-психіатричної експертизи стосовно малолітнього потерпілого ОСОБА_7 , яка перебуває на виконанні у експертів Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я»; амбулаторну комплексну судову психолого-психіатричну експертизу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , для проведення якої 03.09.2025 до СВ ВП № 2 Бучанського РУП ГУНП в Київській області експертом направлено клопотання про надання додаткових матеріалів, зокрема, історій хвороби з психіатричної лікарні при Вільнянській виправній колонії для чоловіків, де ОСОБА_4 перебував на лікуванні у 2018-2019 роках, а також історій хвороби з приводу його лікування в КНП Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» Центр психічного здоров`я «КУЛЬПАРКІВ». З метою направлення вказаних історій хвороби, до медичних закладів направлені запити з метою отримання та направлення для завершення вищевказаної амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи; судову молекулярно-генетичної експертизу за змивами з правої та лівої руки підозрюваного ОСОБА_4 , судову молекулярно-генетичну експертизу за зрізам нігтьових пластин із піднігтьовим змістом з рук підозрюваного ОСОБА_4 , судову молекулярно-генетичну експертизу по ковдрі, подушці, зрізу з наволочки зі слідами рідини бурого кольору, вилученим під час проведення огляду місця події 30.08.2025 по вулиці Перший Північний Тупик, 4 в місті Ірпені, Бучанського району Київської області, судову молекулярно-генетичну експертизу за фрагментам тканини з дивану, зрізам з дивану з плямами рідини бурого кольору, вилучених під час проведення огляду місця події від 30.08.2025 по вул. Перший Північний Тупик, 4 в м. Ірпені, Бучанського району Київської області, судову молекулярно-генетичну експертизу по футболці, трусам, джинсам, що належать малолітнього потерпілому ОСОБА_7 , в яких останній перебував в момент вчинення стосовно нього кримінального правопорушення. Крім того, органу досудового розслідування слід буде також ознайомити з матеріалами досудового розслідування учасників кримінального провадження та скласти обвинувальний акт, реєстр матеріалів досудового розслідування.

З урахуванням відомостей, отриманих за результатами завершення указаних слідчих та процесуальних дій, за наявності підстав, може виникнути необхідність у повідомленні підозрюваному про нову чи зміну раніше повідомленої підозри, а також виконати слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність, та вимоги параграфу 3 глави 24 КПК України.

У результаті проведення зазначених процесуальних дій можуть бути здобуті докази, що нададуть змогу стороні обвинувачення дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання, забезпечити реалізацію учасниками кримінального провадження їх процесуальних прав та дотримання загальних засад кримінального провадження.

Керівником Бучанської окружної прокуратури строк досудового розслідування в указаному кримінальному провадженні продовжено до 3 (трьох) місяців, тобто до 30.11.2025.

Отже, у кримінальному провадженні продовжуються проводитися ряд слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій, направлених на забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, які об`єктивно перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_4 .

У судовому засіданні не встановлено обставин, які б свідчили про безпідставне затягування розслідування кримінального провадження, але існують обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали.

3. Щодо наявності ризиків

Слідчий суддя зауважує, що згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованої підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, його продовження, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити певні дії, що передбачені цією статтею.

В обґрунтування клопотання слідчий у клопотанні та прокурор у судовому засіданні покликалися на існування ризиків того, що підозрюваний ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Слідчий суддя погоджується зі слідчим та прокурором про наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, яке згідно статті 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину та у разі визнання його винним, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років позбавлення волі, також він не одружений, дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, офіційно не працевлаштований, отже не має джерела для існування, вживає алкогольні напої, зокрема, злочин у вчиненні якого його підозрюють ним вчинено у стані алкогольного сп`яніння, на території Київської області він не має постійного місця проживання, що в своїй сукупності вказує на відсутність у підозрюваного стримуючих соціальних зв`язків. ОСОБА_4 може скористатися введеним воєнним станом на території України та здійснити спробу перетнути лінію розмежування з тимчасово окупованою територією України або перетнути державний кордон України у незаконний спосіб.

Крім того, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Також у рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Тимошенко проти України» вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Цілком слушними на думку слідчого судді також є доводи слідчого та прокурора що наявності ризику знищення, схову або спотворення підозрюваним будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки з моменту події до розгляду указаного клопотання минув не значний проміжок часу, органом досудового розслідування не проведено всі необхідні слідчі дії, спрямовані на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не завершено проведення експертних досліджень, не встановлено та не допитано всіх свідків і очевидців події.

Наявним також є ризик незаконного впливу ОСОБА_4 шляхом вмовляння або залякування на покази малолітнього потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, які можуть піддатись вмовлянню або залякуванню з боку підозрюваного і змінити свої покази на його користь, що призведе до спотворення показів, які малолітній потерпілий та свідки надаватимуть під час досудового розслідування і судового розгляду цього кримінального провадження. Слідчий суддя також приймає також як обгрунтоване твердження слідчого про те, що усі свідки у кримінальному провадженні перебувають у товариських відносинах із підозрюваним, зокрема, один із свідків ОСОБА_8 є батьком малолітнього підозрюваного, з яким ОСОБА_4 в день події вживали алкогольні напої. Крім того, підозрюваний ОСОБА_4 проживає в одному будинку зі свідком ОСОБА_10 , а по сусідству із ними проживає родина малолітнього потерпілого.

Також підозрюваний ОСОБА_4 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час органом досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні не проведено всіх необхідних слідчих дій спрямованих на з`ясування обставин події та перевірку їх доказами, зокрема, не завершено проведення усіх необхідних експертиз, за результатами яких може виникнути проведення додаткових експертиз, що дає підстави вважати, що підозрюваний перебуваючи на волі може вчиняти ряд дій, для того щоб уникнути кримінальної відповідальності.

Насильницький характер кримінального правопорушення, зокрема вчинення дій стосовно безпорадної дитини, наявність неодноразових судимостей ОСОБА_4 також свідчать про наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, на цьому етапі досудового розслідування застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації указаних ризиків.

Слідчий суддя, враховуючи конкретні обставини злочину, суспільну небезпечність та характер вчиненого злочину, за яким підозрюється ОСОБА_4 , вважає, що досягнення мети, визначеної у статті 177 КПК України, на цьому етапі кримінального провадження можливе виключно шляхом тримання підозрюваного під вартою і таке застосування є виправданим.

Такий висновок не суперечить як національному законодавству, так і практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якою допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968; «Штегмюллер проти Австрії» від 10.11.1969; «Мацнеттер проти Австрії» від 10.11.1969; «Летельєр проти Франції» від 26.06.1991 та ін.), також тривалість існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину як неодмінна умова законності її продовжуваного тримання під вартою (рішення ЄСПЛ «Геращенко проти України» від 07.11.2013) та суворість покарання, яке може бути призначено, як слушний елемент в оцінці ризику можливості переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» указано, що тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості превалює над принципом поваги до свободи особистості. Розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.

Також при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, слідчий суддя виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України.

Крім того, суд враховує, що на даний момент обставини, які зумовили обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою не змінилися, він не має постійного місця проживання на території Київської області, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, у слідчого судді відсутні відомості про наявність у ОСОБА_4 майна, постійного місця роботи, що могли б втримати останнього від переховування від органів досудового розслідування та суду.

Отже, суд дійшов висновку, що на момент розгляду клопотання ризики, які зумовили обрання найсуворішого запобіжного заходу продовжують існувати та не зменшилися.

Таким чином, на даному етапі кримінального провадження продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є об`єктивно необхідним з метою забезпечення дієвості відповідного кримінального провадження та запобігання реалізації вказаних ризиків, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне, в матеріалах провадження відсутні та стороною захисту не доведені.

Також, слідчий суддя враховує особу підозрюваного, характер діянь у вчиненні діянь, яких його підозрюють, місце його тимчасового проживання на території міста Ірпеня, що розташовано в безпосередній близькості від місця проживання малолітнього потерпілого, що дозволяє зробити висновок про неможливість застосування стосовно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Доказів, які б дали суду можливість дійти висновку, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу забезпечить його належну процесуальну поведінку і виключить зазначені вище ризики, слідчому судді надано не було.

Водночас відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

За таких обставин, клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування є виправданим заходом та підлягає задоволенню.

постановив:

клопотання задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною четвертою статті 152 КК України, строк дії ухвали запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування на 38 діб до 30.11.2025 включно без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 30.11.2025 (включно).

Копію ухвали вручити підозрюваному та прокурору, а також направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 28.10.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1