Справа № 305/3030/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі суддів ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/646/25 за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.08.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про застосування запобіжного заходу та обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 23.10.2025, без визначення застави, щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхнє Водяне Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, військовозобов`язаного, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які 23.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363.

Клопотання слідчого мотивовано тим, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які 23.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363.

Досудовим розслідуванням встановлено, що військовозобов`язаний ОСОБА_6 , який визнаний придатним до військової служби, знаючи про призначення його в команду для призову на військову службу по мобілізації, а також будучи завчасно повідомленим про відправку до військової частини, 23.08.2025 приблизно о 18 год, прямуючи мікроавтобусом із ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 НЦ АДРЕСА_3 , на ділянці автодороги в АДРЕСА_4 , біля магазину «Наша Ряба», вдався до втечі, змусивши погрозами та нанесенням ударів кулаками в різні частини тіла військовослужбовця водія взводу охорони 1-го відділення ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 зупинитися, після чого вистрибнув через водійські двері автомобіля марки «Фольксваген LT-35» та побіг у невідомому напрямку, чим порушив вимоги ст. 65 Конституції України, Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указ Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2022 та ухилився від призову на військову службу за мобілізацією.

-2-

Крім того, 23.08.2025 приблизно о 18 год ОСОБА_6 , прямуючи із ІНФОРМАЦІЯ_2 у напрямку військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_3 мікроавтобусом марки «Фольксваген LT-35», на ділянці автодороги в м. Рахів, вул. Миру, 1, Закарпатської області, біля магазину «Наша Ряба», діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, спільно з мобілізованим ОСОБА_10 , з корисливих мотивів, маючи спільний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна та особистого незаконного збагачення, під час дії на території України воєнного стану, під час руху, на очах у інших пасажирів вказаного транспортного засобу, накинулися на військовослужбовця водія взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , який керував мікроавтобусом марки «Фольксваген LT-35» ОСОБА_9 , якому завдали множинних ударів руками по голові та тілу, таким чином змусивши його зупинити автомобіль, і тоді ОСОБА_6 , вийнявши із замка запалювання автомобіля ключ, відкрито викрав його, а ОСОБА_10 відкрито викрав з панелі приладів автомобіля мобільний телефон марки «XIAOMI Redmi», належний ОСОБА_9 , та через водійські двері автомобіля вийшов на вулицю, після чого із викраденим телефоном та ключем від автомобіля ОСОБА_10 з ОСОБА_6 , втекли вулицею у невідомому напрямку. Внаслідок таких протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_10 , військовослужбовцю ОСОБА_9 спричинено матеріальну шкоду та завдано тілесних ушкоджень.

25.08.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 та 615 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України.

Необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких (ч. 4 ст. 186 КК України) відноситься до тяжких злочинів, за яке передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою уникнення відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, у якому підозрюється. Зазначені обставини у сукупності з даними про особу підозрюваного, який немає міцних соціальних зв`язків, негативно характеризується, ніде не працює, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, підозрюється і в іншому кримінальному правопорушенні за ч. 2 ст. 307 КК України, на переконання слідчого, свідчать про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для запобіганню зазначеним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

При вирішенні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, а також наявність ризиків його не належної процесуальної поведінки. Слідчий суддя визнав встановленими та доведеними органом досудового розслідування існування ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не визначив підозрюваному ОСОБА_6 заставу, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із погрозою та застосуванням насильства.

-3-

В апеляційній скарзі та доповненні до неї підозрюваний ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до нього запобіжний захід у виді домашнього арешту або визначити розмір застави. Стверджує, що не має намірів будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню чи порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Слідчий суддя безпідставно не визначив йому розмір застави. Крім того, він має постійне місце проживання, на утриманні цивільну дружину та двох дітей.

У чергових доповненнях до апеляційної скарги, підозрюваний ОСОБА_6 вказує на те, що його підозра є необґрунтованою та безпідставною і ґрунтується виключно на припущеннях. При виході з автобуса він не брав жодних чужих речей та не вступав із будь-ким у змову щодо викрадення ключів або телефонів. При цьому, таких предметів у нього виявлено не було. Крім того, посилається на те, що він вийшов з автобуса та не поїхав до військового полігону, оскільки мав право на відстрочку від мобілізації, так як у нього на утриманні фактично перебуває п`ятеро неповнолітніх дітей, у вихованні яких він бере участь, а саме троє дітей від попереднього шлюбу, які проживають разом із матір`ю, однак він бере безпосередню участь у їх вихованні, а також його пасинок та донька, у свідоцтві про народження якої він записаний як ОСОБА_11 , і при цьому його співмешканка ОСОБА_12 на даний час є вагітною. Він раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підозрюваного не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

-4-

За приписами до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст.178 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Рахівського РВП ГУ НП в Закарпатській області знаходяться матеріали досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України, відомості про які 23.08.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000363.

25.08.2025 ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 та 615 КПК України і цього ж дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 336 та ч. 4 ст. 186 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 26.08.2025 за клопотанням слідчого підозрюваному ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 23.10.2025, без визначення застави.

-5-

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав уважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_6 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Відповідно до положень ст. 177, 183 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання переховуванню від органів досудового розслідування або суду, незаконного впливу на потерпілого, свідків у даному кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити вище вказані дії.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 10 років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаних кримінальних правопорушень, це свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України, доведена слідчим та прокурором, та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків. Наявні докази, які містяться в матеріалах судового провадження дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ст. 336 КК України, на цій стадії досудового розслідування, є підтвердженою. В ході кримінального провадження обставини, які мають бути достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_13 у вчиненні цих кримінальних правопорушень на момент вручення були наявними і підтверджуються доказами, зібраними у ході досудового розслідування, а саме: протоколом огляду місця події, показаннями потерпілого ОСОБА_9 ,, свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та іншими матеріалами досудового розслідування.

-6-

Разом з тим, перевіряючи наявність обґрунтованої підозри, колегія суддів виходить з того, що сукупність матеріалів кримінального провадження на даній стадії розслідування, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Така позиція суду випливає й із практики Європейського Суду з прав людини про те, що «розумна підозра у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Органом досудового розслідування надано докази, які на даній стадії є достатніми для визначення поняття обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_6 . Однак, дослідження доказів з метою визнання їх такими, що можуть бути покладені в основу винуватості особи у вчиненні того чи іншого злочину відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування, про що обґрунтовано зазначено в ухвалі слідчого судді.

Апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту про необґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри з огляду на те, що він не мав корисливого мотиву і не вступав із будь-ким у змову щодо викрадення ключів або телефонів, оскільки на даній стадії кримінального провадження, суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів, оскільки стадія розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу не є стадією розгляду судом кримінального провадження по суті пред`явленої підозри.

Апеляційний суд наголошує, що відповідно до положень ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою відповідно до положень ч. 1 ст. 94 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів, а також кваліфікації дій підозрюваного, буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

З урахуванням конкретних обставин кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_6 та практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що наявні у матеріалах кримінального провадження докази, у своїй сукупності, на даній стадії судового розгляду, вказують на обґрунтованість пред`явленої останньому підозри у вчиненні інкримінованих йому діянь, а тому доводи підозрюваного в частині відсутності обґрунтованості підозри, колегія суддів уважає безпідставними і такі відхиляє.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги на предмет відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, апеляційний суд вважає, що з огляду на характер та конкретні обставини кримінального провадження такі існують та доводяться відповідними доказами.

Розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , слідчий суддя дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання вказаного запобіжного заходу, врахував наявність обґрунтованої підозри та доказів, які підтверджують можливу причетність ОСОБА_6 до вчинення кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, дані про особу підозрюваного, і обґрунтовано прийшла до висновку про існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та належним чином умотивував свої висновки про відсутність обставин до обрання менш суворого запобіжного заходу.

-7-

Застосований ОСОБА_6 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Всупереч доводам підозрюваного, ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Доводи підозрюваного ОСОБА_6 про те, що органом досудового розслідування не доведено наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також не можливості застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, зокрема домашнього арешту, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та повністю спростовуються наведеними вище судженнями.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо підозрюваний і не має на меті ухилятися від суду, впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у виді тримання під вартою.

З огляду на викладене, враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, мотив, спосіб та обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у їх вчиненні, суспільну небезпеку від таких кримінальних правопорушень, існуючі в даному провадженні ризики, особу підозрюваного, апеляційний суд приходить до висновку, що прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції була повністю доведена неможливість застосування відносно підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, на що в своїй ухвалі при застосуванні відносно підозрюваного ОСОБА_6 найсуворішого запобіжного заходу обґрунтовано послалався слідчий суддя.

Тому, апеляційний суд вважає, що менш суворі запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі домашній арешт, про що зазначається в апеляційній скарзі, будуть недостатніми для запобігання встановленим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

З огляду на вищевикладене, доводи підозрюваного про те, що слідчим суддею не в повному обсязі досліджено підстави для обрання такого запобіжного заходу як тримання під вартою не заслуговують на увагу, оскільки слідчий суддя, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, в повній мірі дотримався вимог ст. 194 КПК України, врахувала обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного, а саме наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Даний вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про особу підозрюваного та тяжкості пред`явленої йому підозри, та є необхідним для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та унеможливлення настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою апеляційним судом під час апеляційного розгляду не встановлено.

-8-

Апеляційним судом не встановлено і обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_6 з урахуванням стану його здоров`я не може триматися під вартою.

Доводи про те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, а також те, що у нього на утриманні фактично перебуває п`ятеро неповнолітніх дітей, і що його співмешканка на даний час є вагітною, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки такі жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому апеляційний суд, враховує, що Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

При прийнятті рішення апеляційний суд враховує, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 60 рішення ЄСПЛ «Боротюк проти України», а тому вважає обґрунтованим висновок суду щодо необхідності обрання підозрюваному ОСОБА_6 на даній стадії кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, що, всупереч доводів сторони захисту, узгоджується з вимогами вказаних вище норм закону та правовими позиціями ЄСПЛ.

Разом з тим, апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про відсутність підстав визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України ; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів. При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-

-9-

агресором, розмір застави не визначається. Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України. Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до статей 629-631 цього Кодексу.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, тяжкого злочину проти власності із застосування фізичного насильства, обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі доведеності його вини, кількість та ступінь встановлених ризиків, апеляційний суд вважає, що визначення застави в даному випадку та на даний момент є недоцільним, оскільки існують обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може порушувати покладені на нього обов`язки та перешкоджати кримінальному провадженню, у тому числі переховуватися від органу досудового розслідування, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, вчиняти інші кримінальні правопорушення тощо, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

З огляду на викладене, вимоги апеляційної скарги щодо скасування ухвали слідчого судді про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під ватою без визначення застави задоволенню не підлягають.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга підозрюваного ОСОБА_6 з доповненнями до неї задоволенню не підлягає.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду стороною захисту не надано таких доказів та не наведено таких обставин, які б підтверджували вимоги апеляційної скарги та спростовували висновки слідчого судді.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_8 з доповненнями до неї залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Рахівського районного суду Закарпатської області від 26.08.2025 щодо нього, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді