ПОДІЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ПОЛТАВИ
Справа № 553/5473/25
Провадження № 1-в/553/17/2026
У Х В А Л А

Іменем України

04.02.2026м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника засудженого: ОСОБА_4 ,

засудженого: ОСОБА_5 ,

представника ДУ «Полтавська виправна колонія (№ 64)»: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві в режимі відеоконференції матеріали клопотання ОСОБА_5 про вирішення питання про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року у зв`язку з усуненням караності діяння, -

ВСТАНОВИВ:

29.12.2025 року до суду надійшли матеріали клопотання ОСОБА_5 про вирішення питання про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року. Просить привести вирок Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та Закону України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» та вважати ОСОБА_5 звільненим від відбування покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з усуненням караності діяння.

У судовому засіданні засуджений та його захисник клопотання підтримали, просили задовольнити.

Представник Державної установи «Полтавська виправна колонія (№ 64)» вказав, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні клопотання з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років 1 місяця позбавлення волі. Відповідно до мотивувальної частини даного вироку ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене в умовах воєнного стану за ч. 4 ст. 185 КК України, за епізодом який мав місце 24.03.2023 року (на суму 3855,00 грн.).

Відповідно до п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює п`ятдесяти відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Статтею 7 Закону України від 03.11.2022 № 2710-IX «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2023 на рівні 2684,00 гривень. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2023, становить 1342, 00 грн (2684,00 грн *50% = 1342,00 грн.).

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2023 рік з 01 січня 2023 року складав 1342,00 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1342,00 х 2 = 2684,00 грн.

Згідно з вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року ОСОБА_5 викрав майно на суму 3855,00 грн, що станом на день крадіжки складає суму, більшу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (більше ніж 2684,00 грн).

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст. 3, ч. 2 ст. 4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, підстави звільнення ОСОБА_5 від покарання, призначеного йому вироком Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року відсутні, адже вартість майна, за викрадення якого він засуджений вказаним вироком, складає більше двох розмірів неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Керуючись ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_5 про вирішення питання про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Новомиргородського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2023 року у зв`язку з усуненням караності діяння - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Суддя Подільського районного суду міста Полтави ОСОБА_1