Справа № 185/9198/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2025 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001437 від 17 грудня 2022 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Панютине, Лозівського району, Харківської області, громадянина України, одруженого, працюючого ФЛП «Половний В.В.» на посаді водія, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

за участю:

прокурора - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

потерпілого - ОСОБА_8 ,

представника потерпілого - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

1.Встановлені обставини судом.

Водій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 17 грудня 2022 року о 05:30 годині, керуючи технічно справним автобусом «SETRA S 215 HD», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , здійснював рух по вулиці Преображенська у місті Павлограді, Дніпропетровській області з боку вулиці Комарова у напрямку вулиці Дніпровська та наближався до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений дорожньою розміткою 1.14.1 «Пішохідний перехід» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», розташований перед нерегульованим перехрестям з вулицею Дніпровська та здійснив зупинку, щоб у подальшому виконати поворот ліворуч. У зазначений час, з лівого узбіччя на нерегульований пішохідний перехід позначений дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» вийшов пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який по вказаному пішохідному переходу в темпі кроку почав перетинати проїзну частину вул. Дніпровська у м. Павлограді зліва направо за напрямком руху автобусу «SETRA S 215 HD», реєстраційний помер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6 . Водій автобусу «SETRA S215 HD», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_6 , після поновлення руху, рухаючись зі швидкістю 10 кілометрів на годину, здійснюючи поворот керованого ним транспортного засобу на перехресті ліворуч з вулиці Преображенська на вулицю Дніпровську, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, не маючи перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не надавши перевагу у русі пішоходам, які перетинали проїзну частину зліва направо відносно його напрямку руху, виїхав на вулицю Дніпровську, в результаті чого 17 грудня 2022 року, о 05:37 годині допустив наїзд лівою бічною частиною керованого ним автобусу «SETRA S 215 HD», реєстраційний номер НОМЕР_4 на пішохода ОСОБА_8 , з подальшим падінням та переїздом лівого стегна колесом транспортного засобу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження.

Своїми діями водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п. 16.2 Правил дорожнього руху, в якому вказано: «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку».

Порушення п. 16.2 Правил дорожнього руху України, з технічної точки зору, знаходиться в причинному зв?язку з настанням події даної дорожньо-транспортної пригоди та з наслідками, що настали.

Невиконання вищевказаного пункту Правил дорожнього руху України призвело до даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого пішоходу ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров`я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день).

1. Кримінальний? закон,? що передбачає? відповідальність за діяння,? встановлені? судом.

Ознаки встановленого судом діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Дії ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

3. Правова позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті. Прокурор вважає доведеним те, що обвинувачений вчинив інкримінований злочин, порушивши правила дорожнього руху, що спричинило тілесні ушкодження потерпілому.

Вважає, що стороною обвинувачення надано та судом досліджено достатньо доказів, які доводять пред`явлене обвинувачення для встановлення відповідності викладених у обвинувальному акті фактичних обставин об`єктивній істині та кваліфікації дій саме за ч. 1 ст. 286 КК України.

4.Правова позиція сторони захисту.?

Обвинувачений ОСОБА_11 показав, що він не визнає своєї винуватості, бо потерпілий біг і боком вдарився об ліву частину автобусу. Зазначив, що виїжджав на вулицю Дніпровська в напрямку міста Донецька. Перед виїздом на перехресті він зупинився, світлофор не працював, а блимав. Він подивився, що нікого на переході немає та почав їхати. Далі коли він їхав в бік автобуса, вдарився потерпілий, звідки він взявся обвинувачений пояснити не зміг. Думає, що потерпілий біг і тому він його не побачив. Після удару він зупинив автобус. Потерпілий лежав біля переднього лівого колеса, на момент коли приїхала поліція він переставив автобус, щоб проїхали інші люди. На фотографії до протоколу огляду місця події, автобус перебуває в місці, на яке він його переставив. Потерпілий сам головою вдарився в автобус, та його колесом він не переїжджав.

Захист? зазначив про те, що стороною обвинувачення не виконана пряма вимога, передбачена ст. 91 КПК України, щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення та щодо форми вини у вигляді необережності в діях ОСОБА_6 відповідно до ч. 2 ст. 25 КК України, що є важливим для кваліфікації його дій (бездіяльності) та унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист, що безперечно порушує його право на захист у відповідності до ст. 20 КПК України, а як наслідок слугує беззаперечною підставою скасування вироку.

Сторона захисту вважає, що аварійна ситуація спричинена не діями водія ОСОБА_6 , а діями пішохода ОСОБА_8 .

Досудове розслідування проведено неуповноваженою особою (відсутність постанови керівника органу досудового розслідування про доручення проведення досудового розслідування кримінального провадження слідчому, групі слідчих).

В порушенні вимог ч. 1 ст. 290 КПК України відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту проведено слідчим без доручення прокурора.

При проведенні слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_6 слідчим не роз`яснено його право користуватися послугами адвоката.

Слідчі експерименти зі свідками слідчим проведено в світлий час доби, без урахування того, що дорожньо-транспортна пригода мала місце в темну пору доби, на автодорозі, яка не освітлюється.

Сторона захисту вважає, що наїзд на пішохода відбувався за межами зони дії дорожнього знаку 5.35.1, 5.32.2. «Пішохідний перехід», що стороною обвинувачення не спростовано.

Сторона захисту зазначила, що стороною обвинувачення не здобуто достатньо доказів, які могли б довести, що в діяннях ОСОБА_6 є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і кримінальне провадження відносно нього підлягає закриттю.

5. Докази та процесуальні рішення надані сторонами провадження.

5.1. Потерпілий ОСОБА_8 в залі судового засідання показав, що 17 грудня 2022 року йшов на роботу в першу зміну, було темно, світлофори мигали жовтим кольором, підійшов до перехрестя, проїхала машина. Переходив зі сторони р-н Литмаш до р-н Полігон. Автобуса не бачив, ступив на пішохідний перехід, вже десь на півдороги був та побачив світло, яке світило на нього, думав йти вперед чи назад, вирішив піти до центру роздільної смуги, потім нічого не пам`ятає. Все це було десь о 5:30-5:35 годині ранку. Коли побачив автобус, пішов трохи назад, звукових сигналів ніяких не було. Чи підходив до нього обвинувачений не пам`ятає, пам`ятає як світили фари та потім як його несуть. ОСОБА_6 не цікавився його станом. Навушниками та телефоном не користувався при переході.

5.2. Свідок ОСОБА_12 на судовому засіданні повідомив, що він був пасажиром автобусу, о 5:30 годині, поїхали на вул. Дніпровська, їхали на шахту, але при виїзді сталось ДТП. Автобус зупинився перед поворотом, пропустив декілька машин. На той момент дорога не освітлювалась, світлофор мигав жовтим. Почали їхати, автобус трохи колихнуло, спочатку не зрозуміли, що сталося. Коли вийшли з автобусу, зрозуміли що людина лежала під автобусом, половина лежала на проїжджій частині, після чого перенесли потерпілого на лавочку. Під переднім колесом були зажовані його речі. Скоріш речі були за колесом. Там пішохідний перехід, знак є, розмітки немає. Віднесли потерпілого на лавку, викликали швидку. Коли автобус зупинився, поворот вже був завершений, автобус вже виїжджав на пряму, колеса трохи було повернуті ліворуч. Фари були ввімкнені на автобусі. До 20км/год їхав автобус, не швидко, оскільки тільки виїхав з повороту. Наїзд був біля знаку пішохідного переходу.

5.3. Свідок ОСОБА_13 вказав, що він перебував на зупинці. Бачив як автобус збив потерпілого. Потерпілий перейшов половину дороги перпендикулярно вулиці і на другій половині його вдарив автобус. Наїзд був у районі пішохідного переходу. Потерпілого діставали потім з під автобуса, в районі лівого переднього колеса. Удар був лівою передньою частиною автобуса.

5.4. Витяг з ЄРДР № 0001437 від 17 грудня 2022 року, відповідно до якого розпочато досудове розслідування в даному кримінальному провадженні за фактом того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

5.5. Протокологляду місця події від 17 грудня 2022 року за адресою: Дніпропетровська обл., м. Павлоград, вул. Дніпровська. Під час огляду встановлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди розташовано на вул. Дніпровська. Покриття асфальтобетонне, вологе, чисте. Нерівностей та пошкоджень дорожнього покриття не виявлено. Дорожнє покриття загальною шириною 19.50 м, призначено для руху в двох напрямках. На проїзній частині з обох сторін бордюрний камінь, далі за тротуаром ДК та житлові будинки. Спосіб регулювання на цій ділянці відсутній. Є знак пішохідний перехід Темний час доби, без міського освітлення. 1.14.1 «Пішохідний перехід» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки».

5.6. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/113-23/1693-ІТ від 21.06.2023 року, в даній дорожній ситуації, водію автобусу «SETRA S 215HD», слід було керуватися технічними вимогами пункту 16.2 Правил дорожнього руху.

Аналіз дій пішохода не вимагає спеціальних знань в області судової автотехнічної експертизи і може бути виконаний безпосередньо органами суду (слідства) відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху.

Умова наявності у водія автобусу «SETRA S 215HD» технічної можливості уникнути наїзду, визначається відповідністю його дій технічним вимогам пункту 16.2 Правил дорожнього руху, для чого не було перешкод технічного характеру.

З технічної точки зору, дії водія автобусу «SETRA S 215HD», невідповідні технічним вимогам пункту 16.2 Правил дорожнього руху України, знаходилися в причинному зв?язку із настанням ДТП.

5.7. Відповідно до висновку експерта № 166 від 08.05.2023 року, на основі судово-медичної експертизи ОСОБА_8 1996 р.н., виявлені тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден лоба, переломів кісток тазу з пошкодженням передньої та задньої частин тазового кільця справа, уламковий перелом тіла правої лобкової кістки, подвійний уламковий перелом гілки правої сідничної кістки з мінімальним зміщенням, перелом бокової маси крижа справа, здавлення лівого стегна, після травматичної трофічної рани лівого стегна.

Тілесні ушкодження у вигляді політравми: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, саден лоба, переломів кісток тазу з пошкодженням передньої та задньої частин тазового кільця справа, уламковий перелом тіла правої лобкової кістки, подвійний уламковий перелом гілки правої сідничної кістки з мінімальним зміщенням, перелом бокової маси крижа справа, здавлення лівого стегна, після травматичної трофічної рани лівого стегна утворилися по ударному та стискаючому механізму від дії тупих твердих предметів (предмету) або при ударі об такі та такими предметами могли бути виступаючі частини рухаючогося транспортного засобу та дорожнє покриття при падінні та ударі об нього, з послідуючим переїздом колесом транспортного засобу.

Виявлені тілесні ушкодження утворилися незадовго до надходження ОСОБА_14 до травмпункту КНП «ПЛІЛ» ПМР, в термін на котрий вказує потерпілий, слідчий в постанові про призначення судово-медичної експертизи та в наданій медичній документації, тобто 17.12.2022р.

Всі виявлені тілесні ушкодження за своїм характером відноситься до ушкоджень середньої тяжкості, які спричинили тривалий розлад здоров?я на термін понад три тижні (більш ніж як 21 день) згідно п. 2.2.1 в) п. 2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995р.

Враховуючи анатомічну ділянку виявлених тілесних ушкоджень, більш ймовірно, що потерпілий ОСОБА_8 був повернутий правою половиною тіла по відношенню до рухомого транспортного засобу.

Хіміко-токсикологічний аналіз крові та сечі на вміст алкоголю N?615 від 17.12.2022р. - 0%о.

5.7.а. Допитаний експерт ОСОБА_15 , показав, що удар був у тіло потерпілого з права на ліво, перпендикулярно тілу потерпілого, в момент первинного контакту потерпілий був вертикально, коли від удару впав, то його переїхали. Наїзд на ліву ногу відбувся колесом. Якщо би потерпілий біг, то тілесні ушкодження були б на кінцівках в момент первинного контакту, повністю підтвердив висновки СМЕ.

5.8. Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/113-23/189-ІТ від 19.01.2023 року, на момент огляду автобусу «SETRA S215HD» р.н. НОМЕР_5 робоча гальмівна система та система рульового керування знаходились у працездатному стані.

5.9. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 15.06.2023 року, за участю свідка ОСОБА_13 та понятих ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , який було проведено з метою уточнення механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась приблизно о 5:30 год. 17.12.2022 року по вул. Дніпровській за адресою: Дніпропетровської обл., м. Павлоград. Свідок ОСОБА_13 розповів, що він стояв на автобусній запинці на вул. Дніпровська та чекав на приїзд автобуса. Далі по вул. Преображенська у бік вул. Дніпровська рухався автобус, потім він перевів погляд на чоловіка, який стояв на протилежній стороні вулиці перед нерегульованим пішохідним переходом. В той час як проїхав один автобус, слід за ним рухався ще один автобус, який після зупинки поновив свій рух та почав виїжджати на вул. Дніпровська у бік м. Донецька, а пішохід вже розпочав рух по пішохідному переходу, у темпі кроку. Свідок ОСОБА_13 у присутності понятих зазначив місце наїзду на пішохода, яке знаходиться на пішохідному переході. ОСОБА_13 пояснив, що після наїзду на потерпілого автобус проїхав декілька метрів, а тільки потім зупинився.

5.10. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2023 року, за участю свідка ОСОБА_6 та понятих ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , який було проведено з метою уточнення механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась приблизно о 5:30 год. 17.12.2022 року по вул. Дніпровській за адресою: Дніпропетровської обл., м. Павлоград. Свідок ОСОБА_6 виставив автобус марки «SETRA S 215 HD» д.н. НОМЕР_3 по вулиці Преображенська у м. Павлограді перед пішохідним переходом, щоб у подальшому поновити рух та рухатись по вул. Дніпровській у бік м. Донецька.

Далі свідку ОСОБА_6 було запропоновано зазначити місце наїзду на пішохода ОСОБА_8 . Свідок ОСОБА_6 керуючи автобусом марки «SETRA S 215 HD», д.н. НОМЕР_5 , рухаючись повільно, та здійснив зупинку на вул. Дніпровська. Далі вийшов на вулицю та вказав на місце, де він зупинився, та вказав місце, де лежав потерпілий, розташоване за пішохідним переходом. Саме місце наїзду не вказав.

5.11. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 12.05.2023 року, за участю потерпілого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , який було проведено з метою уточнення механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась приблизно о 5:30 год. 17.12.2022 року по вул. Дніпровській за адресою: Дніпропетровської обл., м. Павлоград. Потерпілий ОСОБА_22 розповів, що о 5:40 годині він підійшов до нерегульованого пішохідного переходу, який розташований по вул. Дніпровська, та щоб у подальшому перейти по ньому на інший бік вулиці. В той час, коли рухався по нерегульованому пішохідному переходу, на нього скоєно наїзд автобусом.

ОСОБА_8 у присутності понятих розповів, що він рухався кроком по нерегульованому пішохідному переходу, в той час коли знаходився на смузі руху у бік м. Донецька, скоєно наїзд.

5.12. Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 22.03.2025 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 та у присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , який було проведено з метою уточнення механізму дорожньо-транспортної пригоди, яка трапилась приблизно о 5:30 год. 17.12.2022 року по вул. Дніпровській за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград. Під час слідчого експерименту, задіяно автобус статист марки «SETRA S 215» р.н. НОМЕР_6 . Потерпілий ОСОБА_8 став у тому місці, де він збирався переходити вул. Дніпровську на інший бік. Далі автобус статист став у такому положенні на вул. Преображенська перед початком поновлення руху по своїй траєкторії з виїздом на вул. Дніпровська, щоб у подальшому продовжити рух у напрямку м. Донецька. В салоні автобусу поняті пояснили, що бачать стоячого пішохода, водій також пояснив, що бачить як стоїть пішохід ОСОБА_8 . Після того, як було видно пішохода на узбіччі, перед його виїздом, автобус статиста було просунуто вперед, також було просунуто вперед пішохода на дорогу. Автобус статист знову було просунуто вперед траєкторії, водій та поняті пояснили, що пішохода вони бачать. Після того як автобус-статист та пішохода знову було просунуто вперед, обвинувачений ОСОБА_6 у присутності понятих пояснив, що він бачить пішохода на дорозі, крім того поняті також пояснили, що також бачать пішохода на дорозі.

5.13 Доручення про проведення досудового розслідування та доручення про проведення досудового розслідування ( т. 1 а. 246-247)

6. Оцінка досліджених доказів

Аналізуючи та оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними і приходить до висновку, що їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку свідчить про винність обвинуваченого у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Доводи захисника про недопустимість як доказів даних, отриманих під час проведення з обвинуваченим слідчого експеременту в якості свідка, суд вважає необґрунтованими з таких підстав. Так, пункт 1 ч. 3 ст.87 КПК України передбачає, що суд має визнати недопустимими докази, що були отримані з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні.

Зміст цієї норми права вказує на те, що вона має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, суд установив, що на час проведення з ОСОБА_6 слідчого експерименту слідчий не мав достатніх підстав вважати, що надалі його буде визнано підозрюваним. Тільки після проведення відповідних слідчих дій, згідно яких встановлено наявність у діях останнього порушення правил дорожнього руху, йому було оголошено про підозру. Крім того слідчий експеримент був суто технічним, де ОСОБА_11 показав місце, де він зупинився виїжджаючи на перехрестя з вул. Дніпровська. Цю обставину він не заперечує в судовому засіданні. Далі він показав місце, де він зупинився на вул. Дніпровській та показав місце, де лежав пішохід з пішохідним переходом. Саме місце наїзду вказати не зміг. Далі було виміряно, яку відстань подолав автобус з початку руху до місця зупинки автобуса на вул. Дніпровській. Також для встановлення темпу руху автобуса статист тричі подолав вказану відстань замірявши час подолання вказаної відстані.

Суд зауважує про відсутність даних, які би свідчили, що у ході слідчого експерименту слідчий у будь-якій формі примушував його до визнання своєї винуватості у ДТП. Слідчий експеримент мав технічний характер, а місце зупинки та місце, де лежав пішохід, обвинувачений і в судовому засіданні не заперечує.

Щодо доводів про те, що експерт автотехнік ОСОБА_25 не надав даних про атестацію, то відповідно до відкритих даних https://rase.minjust.gov.ua/print/5741 експерт є атестованим та перебуває в реєстрі МЮ.

В судовому засіданні досліджено як доручення на проведення досудового розслідування, так і доручення про повідомлення про завершення досудового розслідування.

Доводи захисту про те, що слідчий експеримент за ухвалою суду є недопустимим, тому що виконано слідчий експеримент поза строками, який зазначений в ухвалі та був інший автобус суд відкидає. Бо проведення експерименту поза строками не впливає на допустимість, а вказує на низьку виконавську дисципліну слідчого органу та є підставою притягнення до відповідальності посадової особи.

Щодо використання іншого автобуса суд відкидає адже «SETRA S 215 HD» та «SETRA S 215 HD», є одним і тим самим автобусом, але різної комплектації туристичного автобуса з серії Setra Класу 200 (випускалась приблизно до 1995 року), що відрізняється високим комфортом для далеких поїздок завдяки регульованим кріслам, кондиціонеру та великому багажнику.

Доводи захисту про те. що експерти не попереджені про кримінальну відповідальність суд відхиляє, бо висновки експертів містить дані, що вони попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку.

Щодо не надання матеріалів кримінального провадження експерту автотехніку, то постанова про призначення автомеханічної експертизи містить ті обставини події, котрі відповідають обставинам, які встановлені під час судового розгляду.

Зокрема, свідок ОСОБА_12 вказав, що перед повної зупинкою автобус колихнуло. Коли він вийшов з автобуса, то потерпілий був під автобусом, а його одяг зажуваний лівим колесом. Наїзд був недалеко від дії знаку пішохідного переходу. Так само свідок ОСОБА_26 показав, що пішохід йшов переходом перпендикулярно вулиці, яку переходив. Ці покази підтверджують покази потерпілого, що він рухався переходом в темпі ходьби. За версією обвинуваченого пішохід біг та рухався під кутом до переходу і сам вдарився в автобус. Покази допитаних свідків та потерпілого спростовують покази обвинуваченого. Також таку версію спростовує висновок СМЕ та покази експерта ОСОБА_27 . Так відповідно до СМЕ, враховуючи анатомічну ділянку виявлених тілесних ушкоджень, більш ймовірно, що потерпілий ОСОБА_8 був повернутий правою половиною тіла по відношенню до рухомого транспортного засобу. Допитаний експерт ОСОБА_27 вказав, що в момент первинного контакту пішохід перебував у вертикальному положенні. Після чого наїзд на ліву ногу відбувся колесом. Якщо би потерпілий біг, то тілесні, ушкодження були б на кінцівках в момент первинного контакту.

Таким чином, вказаними доказами повністю спростовується версія обвинуваченого.

З огляду на викладене, суд робить висновок, що автобус наближався до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.1 «Пішохідний перехід» та дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», розташованого перед нерегульованим перехрестям з вулицею Дніпровська та здійснив зупинку, щоб у подальшому виконати поворот ліворуч. У зазначений час, з лівого узбіччя на нерегульований пішохідний перехід позначений дорожнім знаком 5.38.1 «Пішохідний перехід» вийшов пішохід ОСОБА_28 , який по вказаному пішохідному переходу в темпі кроку почав перетинати проїзну частину вул. Дніпровська у м. Павлограді зліва направо за напрямком руху автобусу. Автобус після поновлення руху почав виконувати маневр повороту ліворуч на вулицю Дніпровську, допустив наїзд лівою бічною частиною керованого ним автобусу «SETRA S 215 HD», реєстраційний номер НОМЕР_4 на пішохода ОСОБА_8 , внаслідок чого він впав та лівим колесом переїхав ліве стегно потерпілого.

Оцінюючи можливість бачити пішохода з місця водія, суд бере до уваги об`єктивні дані отримані під час слідчого експерименту за дорученням суду, і робить висновок, що водій Луговий, якби був уважним за рулем і слідкував за дорожньою обстановкою, то міг і повинен був бачити пішохода. А те, що він його не побачив, є його неуважністю і це не має правового значення.

Виходячи з вказаних встановлених обставин та враховуючи заміри отримані під час слідчих експериментів, автотехнічна експертиза надала однозначну відповідь, що водій мав технічну можливість уникнути ДТП виконуючи вимоги ПДР. Окремо суд звертає увагу, що п. 16.2 Правил дорожнього руху зазначає: «На регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку». В даній справі ПДР вимагає від водія надати перевагу пішоходу , який переходить дорогу, а не пішоходу, який перебуває на пішохідному переході. Обов`язок надати перевагу пішоходу, який рухається переходом, передбачений іншим пунктом, який не інкримінується обвинуваченому. Тому доводи захисту, що потерпілий не перебував на пішохідному переході, суд відкидає, бо обвинуваченому на інкримінується порушення правил переїзду пішохідних переходів.

Доводи захисту про не врахування експертом тієї обставини, що експерту не повідомлено, що передньою частиною автобус не контактував з потерпілим та чи міг водій побачити потерпілого, що автобус після ДТП переміщався на вимогу поліції є намаганням піддати сумніву встановлені обставини під час судового розгляду. Такі висновки захисту ґрунтуються виключно на показах обвинуваченого і вони спростовуються дослідженими доказами. Доводи захисту про те. що експерт автотехнік не розглядав варіанту набігу пішохода на автобус і те що він сам вдарився в ліву частину автобуса спростовуються дослідженими доказами. За висновком СМЕ мав місце наїзд на потерпілого. Ушкодження сконцентровані з правої сторони тіла, а за версією обвинуваченого пішохід повинен був бігти і то не передом, а боком переставними кроками, щоб вдаритись в автобус і потім залізти під колесо.

Таким чином, суд робить висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України.

7. Питання цивільного позову.

В межах кримінального провадження потерпілим заявлено цивільний позов до обвинуваченого про стягнення в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої злочином в розмірі 150000 грн.

Відповідно до ст.ст. 23, 1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Обґрунтовуючи цивільний позов потерпілий зазначив, що внаслідок отриманих в результаті ДТП середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, йому була завдана значна моральна шкода, яка полягає у фізичному болі, душевних стражданнях та нервових переживаннях, пов`язаних за стан свого здоров`я. Внаслідок травм він вимушений був терпіти значний фізичний біль. Через отриманні ушкодження був позбавлений можливості повноцінного життя, яке було до ДТП.

Частиною першою, другою статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (стаття 1187 ЦК України).

Нормативно не встановлено мінімальний і максимальний розміри відшкодування моральної шкоди та методику його визначення. В той же час, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди суд врахував, що немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, особи. Розмір відшкодування моральної шкоди одразу оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Остаточне рішення про розмір компенсації моральної шкоди приймається судом. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд врахував: характер правопорушення кримінальне правопорушення: є не тяжким злочином, вчиненим з необережності; глибину фізичних та душевних страждань, з огляду, що потерпілій завдано фізичну шкоду і тривале лікування спричиняло душевні страждання за спричинення середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень.

Тому, враховуючи вимогу розумності та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди у сумі 95000 грн.

8. Питання закриття провадження на підставі ст. 49 КК України.

Обвинуваченим в останньому слові заявлено клопотання про закриття провадження за строками давності. Судом тричі було роз`яснено, що це нереабілітуюча обставина, і тільки при реабілітуючій обставині ухвалюється виправдувальний вирок через невинуватість. Також було поставлено питання, чи він просить закрити провадження за строками давності без визначення питання винуватості, чи суд має ухвалити вирок і вирішити питання винуватості. На що обвинувачений вказав, що він не винуватий і тому просить закрити провадження. Натомість захисник вказав, що провадження підлягає закриттю за строками давності і обвинувачений цього бажає. Судом повторно було з`ясовано це питання в обвинуваченого, на що він зазначив, що він не вчиняв кримінального правопорушення і просить закрити провадження саме через те, що він не винуватий.

За змістом вимог ч. 8 ст. 284 КПК України, якщо особа заперечує щодо закриття кримінального провадження з підстав звільнення від кримінальної відповідальності, зокрема на підставі ст. 49 КК України, то закриття кримінального провадження не допускається. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому КПК України.

За таких обставин суд бере до уваги висловлену позицію саме обвинуваченим і вважає необхідним ухвалити вирок, яким вирішити питання винуватості обвинуваченого, що відповідає його волі, з огляду на те, що він наполягає на тому, що він не вчиняв кримінального правопорушення і потерпілий сам вдарився в автобус.

9. Мотиви призначення покарання.

Призначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд керується ст. 65 КК України і враховує, що він вчинив кримінальне правопорушення, яке відносяться до нетяжких злочинів.

Суд враховує особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, є особою похилого віку.

Пом`якшуючі обставини: відсутні.

Обтяжуючі обставини: відсутні

Враховуючи викладене, зокрема, позицію сторони обвинувачення, дані про особу обвинуваченого, який є особою похилого віку, суд вважає, що для виправлення і попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, йому необхідно призначити покарання у вигляді штрафу, з позбавленням права керування транспортними засобами.

Оскільки на момент ухвалення вироку строки давності за вчинення кримінального правопорушення закінчилися, то відповідно до ст. 74 ч. 5 КК України обвинувачений підлягає звільненню від призначеного покарання на підставі статті 49 сКК України, за спливом строку давності.

Запобіжний захід до набрання вироком чинності, враховуючи наявність ризику ухилення від суду, залишається без змін.

Арешт накладений на речові докази слід скасувати з метою вирішення долі речових доказів.

Питання речових доказів у справі необхідно вирішити за правилами ст. 100 КПК України.

Судові витрати складають 2566,68 грн., які були затрачені на проведення судових експертизи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 68000 грн., що складає 4000 н.м.д.г з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк два роки.

Звільнити ОСОБА_6 від призначеного основного та додаткового покарання в зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_6 не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 2566,68 грн.. судових витрат за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19 грудня 2022 року на: автобус «SETRA S 215 HD», реєстраційний помер AE0090AF скасувати.

Речові докази: автобус «SETRA S 215 HD»,залишити за належністю ОСОБА_10

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 95000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд, протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а для осіб, які перебувають під вартою, - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Копію вироку вручити обвинуваченому та прокурору

Суддя: ОСОБА_1