Справа № 274/1501/25 Провадження № 1-кп/0274/586/25
УХВАЛА

05.11.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області

у складі колегії суддів: головуючий - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 (дистанційно),

захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинувачених - ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі судових засідань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.09.2024 за № 0000707 про обвинувачення:

ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-1, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України,

ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 146 КК України, -

в с т а н о в и в:

на розгляді в суді перебуває вказане вище кримінальне провадження. Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано у вигляді тримання під вартою строком до 06.11.2025.

Прокурор звернувся до суду із клопотанням, яке підтримав в судовому засіданні, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, обраного обвинуваченому ОСОБА_8 , оскільки ризики, що слугували підставою для обрання та продовження такого запобіжного заходу, на думку прокурора, не зникли та існують на цей час.

На обґрунтування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором зазначено, що вчинення декількох злочинів обвинуваченим ОСОБА_8 , який є раніше судимим, в сукупності із відсутністю постійного місця роботи та законного прибутку, свідчить про існування ризику вчинення інших злочинів та повторення протиправної поведінки, а те, що він обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень з погрозами та із застосуванням насильства, свідчить про високу ймовірність протиправного впливу на учасників кримінального провадження з метою викривлення їх показань. Тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому, може спонукати його ухилятися від суду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечила проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважала, що клопотання прокурора не підлягає розгляду, оскільки, воно не було вручене завчасно стороні захисту та подано менш, ніж за 5 днів до його розгляду. Окрім того, на думку захисника, наведені прокурором ризики не доведені, оскільки відсутні докази вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення за змовою з іншим обвинуваченим, як і докази застосування насильства чи його погрози щодо потерпілих, які в суді дали свідчення на користь обвинуваченого. Захисник вважала, що ризик переховування обвинуваченого від суду через тяжкість покарання, яке йому загрожує, є лише гіпотетичним, як і можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення з огляду на вчинення ним у 2016 році злочину, за який він відбув покарання повністю. Наміру та можливості незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження обвинувачений не має. Оскільки, обвинувачений має стійкі соціальні зв`язки в м. Бердичеві, постійне місце проживання та сім`ю, тому захисник вважала доцільним змінити обвинуваченому запобіжний захід на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечив проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу, підтримавши позицію свого захисника.

Захисник адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали наведені захисником ОСОБА_9 заперечення проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши клопотання прокурора та матеріали кримінального провадження, доходить такого висновку.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 31.10.2024 у справі № 296/10098/24 до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого у подальшому неодноразово продовжувався: ухвалою слідчого судді від 20.02.2025 у справі № 296/1809/25 - до 20.03.2025, ухвалами Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06.03.2025, 30.04.2025, 03.06.2025, 28.07.2025 та 08.09.2025 - до 06.11.2025 включно. Також, ухвалою від 03.06.2025 обвинуваченому визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якої ухвалою від 28.07.2025 зменшено до 180 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а ухвалою суду від 08.09.2025 до 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

При обранні запобіжного заходу слідчим суддею та при продовженні строку його дії судом було враховано, зокрема, існування ризику переховування ОСОБА_8 від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує, оскільки йому інкримінується вчинення особливо тяжкого кримінального правопорушення (ч. 4 ст. 189 КК України), за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Також, було визнано достатньо обґрунтованим ризик незаконного впливу ОСОБА_8 на свідка, потерпілу та іншого обвинуваченого з метою схилити їх до відмови від наданих показань на свою користь. Окрім того, не виключався ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

На теперішній час ОСОБА_8 продовжує обвинувачуватися, також і у вчиненні особливо тяжкого злочину, тому не виключається можливість того, що він може переховуватись від суду, оскільки усвідомлює можливість засудження на тривалий строк, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого протиправно впливати на інших учасників кримінального провадження, зокрема свідків, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, задля уникнення кримінального покарання може вдатися до відповідних дій, тобто зберігається ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Скоєння в минулому ОСОБА_8 інших злочинів майнового характеру упродовж нетривалого проміжку часу та відсутність у нього постійного місця роботи та законного доходу, дає підстави припускати можливість повторного вчинення обвинуваченим злочинів, що підтверджує існування ризиків, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України,

Тож, з врахуванням тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_8 , та міри покарання, що йому загрожує у випадку доведеності його вини, зважаючи на його особу, суд вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. 1, п. 3 та п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Суд зауважує, що ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, які передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Окрім того, положення КПК України не вимагають доказів того, що обвинувачений обов`язково, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям ризик - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, в якій Суд зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за особливо тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Розглядаючи можливість альтернативних запобіжних заходів, з урахуванням вищенаведених ознак, суд вважає їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, тобто застосування більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого на цей час неможливе. Тривалість застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу з урахуванням його виду у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на теперішній час не виходить за межі розумного строку.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги, що судовий розгляд в кримінальному провадженні продовжується, а запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, та позбавляє його можливості переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні чи вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає за доцільне продовжити дію раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого на 60 днів.

На думку суду, стороною захисту не доведено, що заявлені прокурором ризики зменшились, як і не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, в т.ч. домашнього арешту, гарантуватиме належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігатиме існуючим ризикам. Обставини, на які посилалася сторона захисту, зокрема щодо наявності соціальних зав`язків у обвинувачених, існували і на час подій, які інкримінуються обвинуваченому, однак не стали стримуючим фактором для нього. Також судом не встановлено порушень прокурором вимог КПК України, які б слугували правовою підставою для відмови у задоволенні його клопотання про продовження строку запобіжного заходу. Так, ч. 3 ст. 331 КПК України встановлено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. При цьому, як випливає з аналізу положень ч. 2 ст. 331 КПК України, нормами глави 18 цього кодексу визначається порядок вирішення судом на стадії судового розгляду питання щодо запобіжного заходу, а не порядок звернення до суду із відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, визначених частиною четвертою цієї статті.

При вирішенні питання про визначення обвинуваченим розміру застави, суд враховує, що в судовому засіданні 20.05.2025 було проведено допит потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які фактично заперечили застосування обвинуваченими щодо них насильства або погрозу його застосування, а потерпіла ОСОБА_11 подала письмову заяву про відсутність претензій до обвинувачених.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України особі, обвинуваченій у вчиненні особливо тяжкого злочину, розмір застави визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 28.09.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» зазначив, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту "c" пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

В справі «Істоміна проти України» (заява № 23312/15 від 13.01.2022, рішення від 13.04.2022, пункт 25) ЄСПЛ зазначив зокрема, що гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти.

Таким чином, визначаючи розмір застави обвинуваченому ОСОБА_8 , суд враховує, що її розмір повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки. Водночас, її розмір не має бути таким, щоб очевидна неможливість виконання умов цього запобіжного заходу, призвела б до подальшого ув`язнення обвинуваченого, фактично перетворивши тримання під вартою на безальтернативний запобіжний захід.

Враховуючи особу обвинуваченого та його майновий стан, опосередковано про який свідчить невнесення ним застави, навіть після зниження її розміру, суд доходить висновку про необхідність зменшення встановленого обвинуваченому розміру застави та визначення її у передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України межах, в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 178, 182, 183, 194, 199, 331, 372, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити строк дії раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб до 03 січня 2026 року включно.

Визначити ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов`язків, визначених КПК України, яка може бути внесена у будь-який момент протягом дії ухвали як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Сума застави, підлягає внесенню на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Житомирській області: рахунок отримувача UA0000277, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26278626, банк отримувача ДКСУ м. Київ, МФО 820172. Призначення платежу: застава за ОСОБА_8 , справа № 274/1501/25, Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Заставу визначити в розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень 00 копійок), при сплаті якої покласти на ОСОБА_8 строком на 2 місяці такі обов`язки:

- прибувати за першим викликом до суду;

- не відлучатися із міста Бердичева без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

- утримуватися від спілкування з потерпілими та свідками у кримінальному провадженні.

Роз`яснити, що після внесення застави, у випадку, якщо обвинувачений, бувши належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається у дохід держави.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 на домашній арешт - відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій службовій особі державної установи "Житомирська установа виконання покарань (№ 8)".

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою - в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий: суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3