Справа № 738/1783/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/747/25
Категорія - кримінальна Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , засудженого вироком Київського апеляційного суду від 19.11.2018 за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років,

задоволено подання Державної установи «Менська виправна колонія №91» та звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково на невiдбутий строк покарання 1 рік 1 місяць 02 дні позбавлення волі.

Роз`яснено засудженому ОСОБА_7 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового кримінального правопорушення, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу.

Місцевий суд вказав, що засуджений ОСОБА_7 фактично відбув більше двох третин призначеного строку покарання, а також сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Не погодившись із рішенням суду, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду як незаконну та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання про звільнення засудженого ОСОБА_7 від подальшого відбування призначеного покарання умовно-достроково. Зазначив, що приймаючи рішення про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання, суд першої інстанції не взяв до уваги, що останній був засуджений за вчинення тяжкого злочину, допускав порушення розпорядку дня, за що отримав 3 стягнення. А відбутий ОСОБА_7 строк покарання хоча формально й узгоджується з вимогами ст.81 КК України, проте в даному випадку є недостатнім для об`єктивного висновку щодо виправлення останнього.

Заслухавши доповідь судді; прокурора, котрий підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; засудженого ОСОБА_7 , який просив ухвалу місцевого суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як слідує з матеріалів справи, вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25 вересня 2017 року дії ОСОБА_7 було перекваліфіковано з ч.2 ст.121 КК України на ч.1 ст.119 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців (а.к.п.12-14).

Вироком Київського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 02.09.2017 було скасовано й ухвалено новий вирок, яким ОСОБА_7 був визнаний винним та засуджений за ч.2 ст.121 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

На підставі ч.5 ст.72 КК України у строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення за період з 10.08.2016 року до 04.10.2016 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (а.к.п.15-16).

Відповідно до постанови Верховного Суду вищевказаний вирок Київського апеляційного суду від 19 листопада 2018 року було залишено без змін (а.к.п.20-21).

Строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з 17 січня 2019 року.

Станом на 27 серпня 2025 року засуджений ОСОБА_7 відбув 2/3 частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі, а невідбута частина покарання у виді позбавлення волі становить 1 рік 1 місяць 02 дні.

Відповідно до ч.2 ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно з п.17 Постанови Пленуму ВСУ «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії. Зокрема, слід з`ясовувати ставлення засудженого до вчинення злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно-корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При вирішенні питання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання, суд дотримався наведених вимог закону та, врахувавши особу засудженого, обґрунтовано дійшов висновку про можливість його звільнення від невідбутої частини покарання.

З характеристики засудженого та матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_7 у місцях позбавлення волі знаходиться з 17 січня 2019 року.

За час перебування в ДУ «Київський слідчий ізолятор» порушень розпорядку дня не допускав, дотримувався вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання, заохочень не мав, до праці не залучався.

З 12 липня 2019 року засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання в ДУ «Менська ВК (№91)», де допускав порушення розпорядку дня, зокрема, за відсутність в строю на ранковій, вечірній режимній перевірці та перебування на спальному місці у невідведений для цього час, за що 17.09.2000 року, 24.12.2020 року та 28.01.2021 року отримав стягнення у вигляді двох попереджень та догани, які на даний час погашені у встановленому законом порядку, в подальшому порушень не допускає, на профілактичних обліках не перебуває, дотримується вимог, що визначають порядок та умови відбування покарання.

З 20 вересня 2022 року до 17 серпня 2023 року працював на швейній дільниці підприємства установи, де поставлені перед ним завдання виконував вчасно та якісно, трудову дисципліну та внутрішньо цеховий режим не порушував, постійно удосконалював свої професійні навички. За виконання покладених обов`язків робітника швейної дільниці 10 травня 2023 року отримав заохочення у вигляді подяки начальника установи (а.о.с.127-131).

З 08 вересня 2023 року до 29 грудня 2023 року ОСОБА_7 працював робітником контрагентського об`єкту ФОП ОСОБА_9 , де за сумлінне ставлення до праці та дбайливе ставлення до майна 16 листопада 2023 року від директора ФОП « ОСОБА_9 » отримав подяку (а.о.с.149).

З 15 травня 2024 року до 30 січня 2025 року ОСОБА_7 працював робітником контрагентського об`єкту ПП «ЗаводСІЛЬГОСПМАШ», де норми виробітку виконував, за виконання покладених на нього обов`язків та додержання правил поведінки 05 червня 2024 року отримав заохочення від начальника установи у вигляді подяки.

З 01 лютого 2025 року по даний час працевлаштований робітником контрагентського об`єкту ПАТ «МенаПАК», де до роботи ставиться сумлінно, виконує норми виробітку, за що 11 липня 2025 року отримав заохочення від начальника установи вигляді подяки.

Залучений до програми диференційованого впливу на засуджених «Фізкультура та спорт», яку реалізовує у вільний від роботи час. За зайняте ІІ місце в змаганнях з армреслінгу був нагороджений грамотою начальника ДУ «Менська ВК (№91)».

Відвідує заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у дільниці, реагує на них позитивно.

Рішенням комісії Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» (протокол №20 від 31 липня 2025 року) одноголосно погоджено застосування до засудженого ОСОБА_7 пільги, передбаченої ст.81 КК України, оскільки останній довів своє виправлення, при цьому членами комісії брався до уваги висновок щодо ступеня виправлення засудженого, відповідно до якого він отримав 93 бали, що вказує на можливість застосування до цього пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Засуджений ОСОБА_7 на підтвердження незадовільного стану здоров`я, що перешкоджало йому працювати в установі, надав медичну довідку, видану медичною частиною №91 філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», з якої вбачається, що згідно з лікарськими записами в медичній документації засудженому ОСОБА_7 за станом здоров`я протипоказана тривала важка фізична праця, що включає в себе тривале перебування в сидячому та стоячому положенні.

Згідно з довідкою №19.10-32/19696 від 26 червня 2023 року, виданою Менським ВДВС у Корюківському районі Чернігівської області, у вказаному відділі виконавчої служби перебували в провадженні два виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_7 майнової та моральної шкоди, вказані виконавчі провадження були завершені 16 листопада 2022 року, у зв`язку з чим виконавчі листи відповідно до п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» були повернуті стягувачу.

За змістом ст.6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.

Обов`язковою умовою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбуття покарання є встановлення судом факту, що особа довела своє виправлення.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що засуджений ОСОБА_7 лише з кінця 2022 року лише розпочав шлях виправлення, але не довів своє виправлення на даний час, є безпідставними.

Так, згідно з характеристикою на засудженого, останній на профілактичних обліках не перебуває, відвідує всі заходи виховного та культурно-масового характеру, які проводяться у дільниці, реагує на них позитивно, має позитивні плани на майбутнє, ризик вчинення ним повторного кримінального правопорушення оцінено як низький.

Відповідно до висновку щодо ступеня виправлення засудженого за відповідними критеріями оцінки виправлення ОСОБА_7 отримав 93 бали, що вказує на можливість застосування до цього пільги, передбаченої ст.81 КК України.

Висновок щодо ступеня виправлення засудженого вказує на те, що поряд із сумлінною поведінкою, ОСОБА_7 працевлаштований, сумлінно ставиться до праці, бере участь у роботах з благоустрою установи і прилеглих до неї територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених.

У даному випадку, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого є стабільно позитивною протягом тривалого часу, доводить його виправлення та готовність до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а той факт, що ОСОБА_7 мав стягнення, які на даний час погашені в установленому законом порядку, не може бути єдиною підставою для відмови в умовно-достроковому звільненні, за умови, що подальша поведінка засудженого була бездоганною.

Враховуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до дискреційних повноважень суду, колегія суддів, з урахуванням вищенаведеного дійшла висновку, що ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а відтак, наявні всі підстави для його умовно-дострокового звільнення від невідбутої частини покарання.

Отже, місцевий суд при розгляді подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від подальшого відбування покарання належно оцінив всі обставини справи та дійшов правильного висновку про необхідність його задоволення, з чим погоджується і колегія суддів, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги прокурора не заслуговують на увагу.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у справі судом першої інстанції рішення, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - залишити без задоволення, а ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 27 серпня 2025 року щодо засудженого ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4