н/п 1-кс/953/7812/25
"10" грудня 2025 р. м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
власника майна - ОСОБА_4 ,
представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 ,
На обґрунтування клопотання сторона обвинувачення зазначає, зокрема, що СУ ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування вказаного кримінального провадження за фактом того, що службові особи КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , спільно з іншими громадянами України, зловживаючи службовим становищем, організували механізм одержання неправомірної вигоди для себе за фіктивне працевлаштування до комунального підприємства та подальше заволодіння грошовими коштами, заробітною платою працівників, які не виконують функціональні обов`язки, вчинено в умовах воєнного стану.
В ході досудового розслідування встановлено, що службові особи КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 » код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , спільно з іншими громадянами України, зловживаючи службовим становищем фіктивно працевлаштовували ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_11 ОСОБА_12 до вказаного комунального підприємства осіб, в подальшому привласнюючи їхню заробітну плату.
В результаті протиправних дій вказаних осіб за період з 2022 по 2025 роки місцевому бюджету (м. Харкова) було завдано збитків на загальну суму 1 372 705,00 гривень.
За результатами здійснених на підставі доручення співробітникама ІНФОРМАЦІЯ_3 заходів направлених на встановлення обставин скоєння вказаного кримінального правопорушення злочину та осіб, причетних до його вчинення, а також проведення негласних слідчих (розшукових) дій встановлено, що до вказаного злочину причетні наступні громадянини України: ОСОБА_4 , мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , працевлаштований в КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 », код ЄДРПОУ НОМЕР_4 (фіктивно працевлаштований в КП « ІНФОРМАЦІЯ_2 »).
В ході попереднього огляду мобільних телефонів встановлено, що в них знаходиться інформація, яка містить в собі відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення та має доказове значення у кримінальному провадженні. Мобільний телефон потребує детального дослідження, в тому числі будуть являтись об`єктами дослідження під час проведення судових експертиз.
Враховуючи те, що вищевказане майно, яке було вилучено 03.12.2025 під час проведення обшуку відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме зберегли на собі його сліди злочину, є об`єктом кримінально противоправних дій, може бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
03.12.2025 перелічене в клопотанні майно визнано речовими доказами.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Процесуальний керівник у кримінальному провадженні має підстави вважати, що вилучене майно відповідає вимогам ст. 170 КПК України.
Таким чином, метою накладення арешту у даному випадку у відповідності до вимог ст. 170 КПК України зазначає збереження речових доказів.
Сторона обвинувачення зазначає, що у зв`язку з вищевикладеним, процесуальний керівник у кримінальному провадженні вважає, що предмети та речі вилучені під час проведення обшуків відповідають критеріям ст.ст. 98, 170 КПК України, мають доказове значення у кримінальному провадженні.
В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.
В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання про арешт майна, підтримав пояснення адвоката ОСОБА_5 , просив відмовити в задоволенні клопотання.
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2025 надано дозвіл слідчому, який здійснює досудове розслідування, чи прокурору, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні, на проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , в якій він проживає, з метою виявлення та фіксації відомостей про вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення, а саме: оптичних дисків, флеш-накопичувачів, блокнотів, чорнових записів, документів, в тому числі договорів, табелів виходу на роботу, наказів про призначення на посаду працівників, посадових інструкцій, комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, на яких можуть міститись дані щодо діяльності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », код ЄДРПОУ НОМЕР_4 , банківських карток, грошових коштів, а також інших предметів та документів, що можуть мати суттєве значення для проведення досудового розслідування та які в подальшому можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні (а.с. 12-14).
03.12.2025 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 06.05 год. до 10.46 год., в ході якого, згідно протоколу обшуку від 03.12.2025, вилучено вказане в клопотанні майно (а.с. 15-19).
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ч. 2 ст. 98 КПК України, документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Згідно вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, до клопотання слідчого, прокурора про застосування заходу забезпечення кримінального провадження додається витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, в рамках якого подається клопотання.
Відповідно до ч.1 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб.
Більш того, в статті 223 КПК України викладені вимоги до проведенні слідчих (розшукових) дій. Так, відповідно до ч.1, 2 ст. 223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні; підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.
Таким чином, в разі звернення процесуальної особи, що здійснює кримінальне провадження, з клопотанням до слідчого судді про проведення обшуку, норми діючого кримінального процесуального законодавства, прямо встановлюють обов`язок цієї особи звертатися з таким клопотанням саме в рамках конкретного провадження, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у зв`язку із розслідуванням якого подається клопотання та відомості щодо вчинення саме цього кримінального правопорушення.
Стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні сторони обвинувачення майно, вилучене в ході проведення обшуку за вказаною в клопотанні адресою, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту цього майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.
Прокурором зазначено в клопотаннях та доведено під час його розгляду наявність підстав вважати, що вказане майно має значення для досудового розслідування, та може бути доказом у даному кримінальному провадженні.
Прокурором в межах розгляду заявленого клопотання доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи осіб, про який йдеться в клопотанні прокурора, доведено його значення для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, та можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах, а тому клопотання про арешти майна на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів підлягає задоволенню.
На виконання та у відповідності до положень ч. 3, ч. 4, ч. 5 ст. 132; ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні виправдовують на теперішній час такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання.
Відповідно до ч. 4 ст.173 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав до арешту майна, а саме, мобільних телефонів, документів, грошових коштів, враховує можливість використання їх як доказів у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.
Крім того, щодо накладення арешту на грошові кошти, вилучені за місцем мешкання ОСОБА_4 , слідчий суддя також зазначає наступне.
Дійсно, в ході розгляду справи представником ОСОБА_4 - адвокатом ОСОБА_5 надано відомості ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 за даними податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 загальна сума доходу за звітний (податковий) період становить: у 2020 році - 588000 грн., у 2021 році 878000 грн., у 2022 році 527000 грн., у 2023 році 958000 грн., у 2024 році 1045000 грн. (а.с. 36-70).
В судовому засіданні ОСОБА_4 не заперечував належність йому вилучених грошових коштів.
Накладення арешту на вилучені кошти, сприятиме на теперішній час досягненню дієвості цього провадження та виконанню його завдань.
Застосований захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим та в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, власник майна може звернутись до слідчого судді в порядку ст. 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна.
Арешт майна, з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту, поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від дій останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.
Посилання адвоката ОСОБА_5 на податкову звітність ОСОБА_4 від підприємницької діяльності не може бути достатніми та належними доказами щодо відсутності підстав до накладення арешту на грошові кошти.
Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.
Всі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винуватості чи не винуватості в скоєні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний захід забезпечення у вигляду арешту майна.
Щодо визначення місця зберігання мобільного телефону суд зазначає, що відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку здійснюється шляхом зняття копії інформації, що міститься в таких електронних інформаційних системах або їх частинах, мобільних терміналах систем зв`язку, без їх вилучення.
Відповідно до абз. 2, 3, 4 ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду.
Забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.
У разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних (автоматизованих) системах, телекомунікаційних системах, інформаційно-телекомунікаційних системах, їх невід`ємних частинах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Керуючись ст.ст. 2, 7, 132, 98, 167, 170-173, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України,
Клопотання прокурора про арешт майна задовольнити.
Визначити місцем зберігання іншого арештованого майна - СУ ГУНП в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1