Справа № 331/85/26
Провадження № 1-кс/331/146/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000703 від 08.08.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 189 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до Олександрівського районного суду м. Запоріжжя з клопотанням про арешт майна, погодженим з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_4 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000703 від 08.08.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 189 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в ході досудового розслідування було встановлено, що 08.08.2025 до відділу поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області надійшли матеріали від СУ ГУНП в Запорізькій області про те, що невстановлена особа здійснює збут наркотичних засобів у місця позбавлення волі, а саме до ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Крім того встановлено, що ОСОБА_5 діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та іншими невстановленими особами у продовж часу з вересня 2025 року до 13.12.2025 вчинили вимагання грошових коштів в сумі 20 000 доларів США від потерпілого ОСОБА_8 з погрозою застосування насильства над потерпілим.

21.01.2026 проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ; банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_4 ; банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Iphone» imei: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 в чохлі чорного кольору з сім карткою оператора ВФ «Україна» № НОМЕР_8 ; предмет схожий на штик-ніж.

Вказані речі, вилучені в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки містять у собі інформацію про обставини вчинення злочину, осіб, які можуть бути причетні до їх вчинення.

Метою накладення арешту на вказане майно є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження у зв`язку з наявністю підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи, що в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, на стадії досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту на предмети та речі, вилучені 21.01.2026 в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Власник майна в судове засідання не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 172 та ч. 4 ст. 107 КПК України слідчий суддя вважав за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб, без здійснення фіксування технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи клопотання, долучені до нього копії документів, дійшов наступного висновку.

Матеріалами провадження встановлено, що в провадженні ВП № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000703 від 08.08.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2026 року по справі № 1-кс/331/59/2026 (ЄУН 331/85/26) клопотання слідчого задоволено частково та надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання речей та грошових коштів, отриманих в ході вчинення вказаних злочинів, засобів стільникового зв`язку, комп`ютерної техніки, електронних носіїв інформації, чорнових записів, документів, що містять інформацію про вчинення злочину, засобів вчинення кримінального правопорушення, відшукання інших предметів, що зберегли на собі сліди вчинення злочину, заборонених або обмежених в обігу.

Відповідно до протоколу обшуку від 21.01.2026 року, під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_1 ; банківська картка «Ощадбанк» № НОМЕР_2 ; банківська картка «Приватбанк» № НОМЕР_3 ; банківська картка «Укргазбанк» № НОМЕР_4 ; банківська картка «ПУМБ» № НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Iphone Xr» в корпусі червоного кольору в чохлі чорного кольору imei: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 з сім карткою оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_8 ; предмет зовні схожий на штик-ніж.

Слідчий звернувся до слідчого суді з клопотанням про арешт вилученого майна, в межах встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку, шляхом направлення відповідного клопотання засобами поштового зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Крім цього, відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою слідчого від 21.01.2026 року майно, на яке слідчий просить накласти арешт визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000703 від 08.08.2025 р.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, а також те, що вилучені 21.01.2026 р. в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , речі відповідають ознакам ст. 98 КПК України, тобто мають ознаки речового доказу, оскільки можуть бути використані як доказ факту та обставин протиправних дій, що встановлюються під час кримінального провадження, окрім того є достатні підстави вважати, що вони можуть бути приховані, пошкодженні, знищенні.

Отже, надані слідчим матеріали підтверджують наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також те, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Водночас, слід зазначити, що не можуть бути арештовані банківські картки, виходячи з наступного.

Як вбачається із норми п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження, для досягнення його дієвості, є арешт майна. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Відповідно до вимог ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Згідно із вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Зазначені слідчим банківські картки не мають відомостей про відкриті банківські рахунки.

Будь-яких доказів на підтвердження того факту, що слідчим, прокурором встановлено номери банківських рахунків, які відкритті для обслуговування платіжних банківських карток слідчому судді не надано, як і відсутня інформація про власників банківських карток та наявність на їх рахунку грошових коштів.

Таким чином, клопотання слідчого про накладення арешту на майно підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Вознесенівської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про арешт майна за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000703 від 08.08.2025 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 189 КК України задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 21.01.2026 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон «Iphone Xr»в корпусі червоного кольору в чохлі чорного кольору imei: НОМЕР_6 , imei2: НОМЕР_7 з сім карткою оператора «ВФ Україна» № НОМЕР_8 ;

- предмет, зовні схожий на штик-ніж.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ять днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1