Справа № 695/115/26
номер провадження 1-кс/695/50/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2026 рокум. Золотоноша

Слідчий суддя Золотоніського міськрайонного суду

Черкаської області ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Золотоноша клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області надійшло клопотання прокурора Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000039 від 08.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області за процесуального керівництва Золотоніської окружної прокуратури здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 08.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.239 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 08.01.2026 до Золотоніського районного відділу поліції ГУНП в Черкаській області надійшло повідомлення про те, що 08.01.2026 у невстановлений час у місті Золотоноша, Золотоніського району Черкаської області, невстановлена особа, керуючи автомобілем JAC, реєстраційний номер НОМЕР_1 , поблизу автодороги H-08, поблизу перехрестя з вулицею Монастирська, здійснила злиття невідомої речовини на ґрунт, що могло призвести до забруднення та псування земель, створивши небезпеку для довкілля та здоров`я людей.

09 січня 2026 року відомості за даним фактом було внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000039 від 08.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України.

08 січня 2026 року старшим слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 за усті спеціаліста головного інспектора Державної екологічної інспекції Центрального округу, проведено огляд місця події на території земельної ділянки, яка розташована за адресою Чкалова, м. Золотоноша, Черкаської області, координати геолокації 49,40458; 32,04032. У ході огляду встановлено, що ділянка вкрита снігом, на частині ділянки розміром близько 5*2 метра наявна забруднена ділянка. Поруч з ділянкою на відстані близько 20 метрів наявна водойма. В ході огляду вилучено забруднену воду, яку поміщено в пластикову бутилу, яку упаковано до сейф- пакету №WAR1551044.

Також було опитано головного інспектора Державної екологічної інспекції Центрального округу ОСОБА_5 , який повідомив, що його було залучено до огляду місця події та в ході огляду на території земельної ділянки на снігу було виявлено сліди від автомобіля та наявну на території ділянки площею близько 2*5 метра забруднену рідину.

У подальшому було опитано громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який пояснив, що у грудні 2025 року (точної дати не пам`ятає) він рухався на автомобілі JAC HFC1020K реєстраційний номер НОМЕР_2 та зупинився поблизу моста біля річки Золотоношка, щоб промити кузов автомобіля від бруду. Після чого поїхав за місцем свого проживання.

Встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , автомобіль марки JAC модель НС1020К реєстраційний номер НОМЕР_4 на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителю АДРЕСА_1 .

08 січня 2026 року власником автомобіля ОСОБА_7 надано добровільну згоду на огляд вищевказаного автомобіля, та 08.01.2026 старшим слідчим СВ Золотоніського РВП ГУНП старшим ОСОБА_4 проведено огляд місця події. У ході огляду вилучено автомобіль марки JAC модель НС1020К реєстраційний номер НОМЕР_1 , який опечатано та поміщено на території спеціального майданчика для зберігання транспортних засобів Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області за адресою Черкаська область, м. Золотоноша, вул. Січова 3.

Постановою слідчого від 09.01.2026 у вказаному кримінальному провадженні, вилучене у ході оглядів майно, визнано речовими доказами, а саме: автомобіль марки JAC модель НС1020К реєстраційний номер НОМЕР_4 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , забруднену воду, яку поміщено в пластикову бутилу, яку упаковано до сейф-пакету №WAR1551647.

Посилаючись на те, що з метою забезпечення кримінального провадження, недопущення зміни, перетворення, знищення, а також з метою збереження речових доказів, з метою проведення з вищевказаним транспортним засобом та речовинами відповідних порівняльних експертиз, інженерно-екологічної експертизи належить накласти арешт на: автомобіль марки JAC модель HFC1020K реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; забруднену воду, яку поміщено в пластикову бутилку та яку упаковано до сейф-пакету №WAR1551647, прокурор звернувся зданим клопотанням до суду.

Заперечуючи проти задоволення клопотання представник законного володільця транспортного засобу, арешт на який просить накласти прокурор, 15.01.2026 надав письмові заперечення, згідно з якими не заперечує проти накладення арешту у даному кримінальному провадженні на забруднену воду, яку поміщено в пластикову бутилку та яку упаковано до сейф-пакету №WAR1551647 та щодо накладення арешту на автомобіль марки JAC модель НС1020К реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві власності ОСОБА_7 в частині заборони відчуження вказаного транспортного засобу.

Прокурор у судове засідання не прибув, надавши заяву, в якій просить задовольнити клопотання з урахуванням наданих заперечень представника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 , просить розглянути клопотання за його відсутності.

Законний володілець майна, арешт на який просить накласти прокурор та його представник у судове засідання не прибули, згідно з наявною у матеріалах справи заявою просять розглянути клопотання за їх відсутності.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Розглянувши клопотання, вивчивши додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання та доданих до нього матеріалів слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Золотоніського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000039 від 08.01.2026 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України, та під час досудового розслідування якого виявлено та вилучено предмети та речі, а саме: автомобіль марки JAC модель HFC1020K реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; забруднену воду, яку поміщено в пластикову бутилку та яку упаковано до сейф-пакету №WAR1551647.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з положеннями абзацу першого частини третьої ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Вирішуючи наявність правових підстав для задоволення заявленого клопотання про арешт майна, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором доведено достатність підстав вважати, що вилучені предмети та речі є речовими доказами, мають доказове значення для забезпечення кримінального провадження та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Таким чином на підставі викладеного вище, оскільки в матеріалах клопотання міститься достатньо підстав вважати, що автомобіль марки JAC модель HFC1020K реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; забруднена вода, яку поміщено в пластикову бутилку та яку упаковано до сейф-пакету №WAR1551647 є доказами в кримінальному провадженні, обмеження права власності на це майно є розумним і співмірним, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речових доказів.

Вирішуючи клопотання в частині накладення арешту на автомобіль автомобіль марки JAC модель HFC1020K реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слідчий суддя зауважує про таке.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно з положеннями абзацу першого частини третьої ст. 173 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що метою накладення арешту на вказаний вище автомобіль є збереження речового доказу та запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування.

Підставою для арешту транспортного засобу є наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно зберегло на собі сліди правопорушення та яке може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження, а також необхідністю проведення експертиз.

Водночас, слідчий суддя зауважує, що органом досудового розслідування проведено огляд транспортного засобу та фіксацію відомостей про нього у відповідних процесуальних протоколах, з метою забезпечення збереження речового доказу, та забезпечення співрозмірності права власника на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання в частині накладення арешту на транспортний засіб підлягає частковому задоволенню шляхом заборони його відчуження будь-яким способом, його приховування, підміну, пошкодження, знищення або вчинення інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.

Доказів негативних наслідків від застосування такого максимального заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Разом з тим, слідчий суддя роз`яснює, що відповідно до положень ст.174 КПК України, за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника чи володільця майна, якщо вони доведуть, що потреба у застосуванні такого заходу відпала, арешт майна може бути скасовано повністю або частково.

Усі інші питання фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Відповідно до статті 175 Кримінального процесуального кодексу України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Згідно з Інструкцією про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду, затвердженої спільним Наказом МВС України, Генеральної Прокуратури України, ДПА України, СБУ, Верховного Суду України, ДСА України від 27.08.2010 року, обов`язок по визначенню місця зберігання арештованого майна покладається на слідчого, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Керуючись ст. 2, 7, 94, 98, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

У рамках кримінального провадження №0000039 від 08.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України накласти арешт на: забруднену воду, яку поміщено в пластикову бутилку та яку упаковано до сейф-пакету №WAR1551647.

У рамках кримінального провадження №0000039 від 08.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 239 КК України накласти арешт на: автомобіль марки JAC модель HFC1020K реєстраційний номер НОМЕР_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом заборони його відчуження будь-яким способом, його приховування, підміну, пошкодження, знищення або вчинення інших незаконних дій з майном, на яке накладено арешт до закінчення кримінального провадження і вирішення справи по суті.

Попередити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.

Зобов`язати законного володільця майна, якому буде передано на відповідальне зберігання, що останній за першою вимогою слідчого, прокурора повинен негайно надати його для проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, у разі їх необхідності.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає до негайного виконання слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Слідчий суддя ОСОБА_9