Справа № 216/515/26
провадження 1-кс/216/150/26
УХВАЛА

(повний текст)

30 січня 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області:

у складі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7, клопотання слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погодженого із прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, на утриманні має малолітню доньку, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000156 від 27.01.2026, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Від слідчого СВ Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, строком на 60 діб. При цьому, слідчий просив суд не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

1. Зміст поданого клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000156 від 27.01.2026, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

В клопотанні слідчий зазначає, що Приблизно 20.01.2026 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гостро потребуючи на гроші для задоволення власних потреб, достовірно знаючи, про те, що його сусідка - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , одиноко мешкає в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив вчинити розбійний напад на ОСОБА_7 , поєднаний з проникненням до її житла, вчинений в умовах воєнного стану та подальшим умисним вбивством останньої, вчиненим з корисливих мотивів, після чого почав готуватись до вчинення злочину, слідкуючи за переміщенням потерпілої.

Приблизно 03:00 годин 27.01.2026, ОСОБА_4 , знаючи, що його сусідка ОСОБА_7 , відсутня у своїй квартирі, взявши з собою заздалегідь заготовлені засоби вчиненні злочину - фрагмент синтетичної мотузки та металеву стамеску, через балкон своєї квартири АДРЕСА_3 , заліз на дах даного чотирьохповерхового будинку, після чого за допомогою вищезазначеної мотузки спустився з даху на балкон квартири АДРЕСА_4 даного будинку, в якій мешкала ОСОБА_7 , розташованої поруч з його квартирою.

Відразу з після цього, ОСОБА_4 , за допомогою наявної при ньому стамески, вибив отвір в пластиковому перекритті балконних дверей даної квартири, та просунувши руку через отвір з внутрішньої сторони, відчинив балконні двері даного помешкання, після чого протиправно проник до житла ОСОБА_7 .

Перебуваючи в квартирі за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 почав очікувати на повернення ОСОБА_7 до власної оселі, з метою реалізації задуманого злочину.

Приблизно о 07:00 годині 27.01.2026 ОСОБА_4 дочекавшись повернення ОСОБА_7 у власну квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, з метою незаконного заволодіння майном ОСОБА_7 , шляхом розбою та подальшого її умисного вбивства, з корисливих мотивів, усвідомлюючи, що на території України дії воєнний стан, зі спини напав на потерпілу ОСОБА_7 в приміщенні спальної кімнати даної квартири, завдавши їй удар правим кулаком в потиличну ділянку голови.

Унаслідок отриманого удару в голову, потерпіла ОСОБА_7 не устоявши на ногах впала передньою ділянкою тулубу на підлогу цієї ж спальної кімнати, а ОСОБА_4 продовжуючи свої злочинні дії, застосовуючи до потерпілої ОСОБА_7 насильство, небезпечне для її життя та здоров`я, умисно, зі значною силою завдав лежачій на підлозі потерпілій ОСОБА_7 не менше трьох ударів правим кулаком в область голови, в результаті чого остання знепритомніла.

Після цього, ОСОБА_4 взяв з ліжка, встановленого в спільній кімнаті квартири за вказаною адресою подушку, та таким чином підшукав собі знаряддя злочину.

Продовжуючи протиправне посягання, ОСОБА_4 діючи на доведення до кінця свого злочинного умислу, наліг зверху на лежачу передньою стороною тулубу на підлозі потерпілу ОСОБА_7 , підклав їй під обличчя підшукану подушку, лівою рукою, зі значною силою наліг на потиличну ділянку голови потерпілої, притискаючи її обличчям через подушку до підлоги, одночасно стягнувши правою рукою з її голови на шию хустку, та намотавши кінці хустки на власну праву руку ззаду шиї, почав з силою на протязі близько 30 секунд стискати органи шиї потерпілої, та перекривати доступ кисню до органів її дихання, доки тіло потерпілої ОСОБА_7 не обм`якло.

Відразу з після цього, ОСОБА_4 будучи непевним в доведеності до кінця свого злочинного умислу - вбивства ОСОБА_7 , на балконі даної квартири підшукав інше знаряддя вбивства - фрагмент металевої рейки, та утримуючи її в правій руці, приблизно о 07:10 годин 27.01.2026 умисно, зі значною силою завдав лежачій на підлозі спальної кімнати квартири в непритомному стані потерпілій ОСОБА_7 не менше двох ударів даною металевою рейкою в життєво важливий орган - голову, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_7 в короткий проміжок часу померла на місці злочину.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть №357 від 28.01.2026 виданого Криворізьким відділом ДСУ «Дніпропетровське обласне СМЕ`ДОР» смерть потерпілої ОСОБА_7 настала в результаті: інших уточнених травм із залученням декількох ділянок тіла, що призвело до розвитку травматичного шоку.

Після цього, ОСОБА_4 обмотав голову трупу знайденим в квартирі поліетиленовим пакетом та хусткою, з метою перешкоджання потраплянню крові з голови потерпілої на підлогу, а також зв`язав їй мотузкою верхні та нижні кінцівки для зручного пересування тіла, після чого затягнув труп ОСОБА_7 на балкон.

Відразу ж після цього ОСОБА_4 в період приблизно з 07:15 годин до 07:30 годин 27.01.2026 обшукав приміщення квартири за вказаною адресою, де виявив та незаконно заволодів майном, що належало потерпілій ОСОБА_7 а саме: грошима в сумі 6000 гривень, мобільним телефоном «Xiaomi Redmi 14», жіночою сумкою із шкірозамінника, продуктами харчування, двома банківськими картками та ключами від квартири, після чого залишив місце злочину, розпорядившись в подальшому викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

28.01.2026 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

28.01.2026 у вказаному кримінальному провадженню ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Слідчий зазначає, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилаючись на викладене, тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб та не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства, який спричинив загибель потерпілого.

2. Позиція учасників у судовому засіданні.

У судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав, просив його задовольнити, зауважив щодо існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник та підозрюваний проти задоволення клопотання слідчого не заперечували.

3. Мотиви та оцінка суду.

3.1. Підстави для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою18 Розділу ІІ КПК України.

Згідно з ч. 1ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: (1) особисте зобов`язання, (2) особиста порука, (3) застава, (4) домашній арешт, (5) тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, перелік яких визначено ч. 1ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може застосовуватись до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.2. Набуття статусу підозюваного.

Запобіжні заходи на стадії досудового розслідування можуть застосовуватися лише до підозрюваного.

За змістом ч. 1ст. 42 КПК України, статус підозрюваної має, зокрема, особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру.

Частиною 1 статті 276 КПК України визначено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: (1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; (2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; (3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1ст. 278 КПК України).

28.01.2026 і ОСОБА_4 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоп. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, складено і підписано 28.01.2026 та вручено останньому у цей же день.

Отже, у відповідності до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_4 набув статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і відносно нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

3.3. Наявність обґрунтованої підозри.

Кримінальне процесуальне законодавство України не містить визначення поняття «обґрунтована підозра», а тому, керуючись приписами ч. 5ст. 9 КПК України, слідчий суддя при встановленні змісту вказаного поняття враховує практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

За такого, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність останньої до їх вчинення вірогідною та достатньою для обрання відносно неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з доводами, викладеними у клопотанні, та документами, наданими на підтвердження цих доводів, обґрунтованість підозри щодо вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй злочинів підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема:

-протоколом огляду місця події від 28.01.2026 - АДРЕСА_2 ;

-протоколом проведення обшуку від 28.01.2026 - АДРЕСА_1

-протоколо затриманням в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_4 від 28.01.2026;

-лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 ;

-протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 28.01.2026;

-

Ураховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру, міг вчинити інкримінований йому злочини.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях вини у вчиненні злочинів. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акта, а не під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу відносно особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування відносно такої особи обмежувального заходу.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

3.4. Наявність ризиків.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується (частина 1статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваною дій передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК.

3.4.1. Ризик переховування від органів до судового розслідування та суду.

Ризик переховування від суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Співставлення можливих негативних наслідків для підозрюваного у вигляді його можливого ув`язнення у невизначеному майбутньому з можливим засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі доводять, що цей ризик є достатньо високим безвідносно стадії кримінального провадження та характеру процесуальних дій, які належить провести.

При цьому, суд при встановленні даного ризику враховує існування інших факторів, які можуть свідчити про наявність у ОСОБА_4 можливості переховуватися від органів до судового розслідування та суду.

Слідчий суддя вважає, що наявні соціальні з`язки підозрюваного, який не одружней, не має постійного місця роботи та враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обґрунтовано підозрюється, не можуть в повній мірі виключити існування ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику предбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.2. Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного статтею 615 цього Кодексу (частина 4статті 95 КПК України).

В свою чергу, частиною 11 ст. 615 КПК України визначено, що показання, отримані під час допиту свідка, потерпілого, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо хід і результати такого допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації. Показання, отримані під час допиту підозрюваного, у тому числі одночасного допиту двох чи більше вже допитаних осіб, у кримінальному провадженні, що здійснюється в умовах воєнного стану, можуть бути використані як докази в суді виключно у випадку, якщо у такому допиті брав участь захисник, а хід і результати проведення допиту фіксувалися за допомогою доступних технічних засобів відеофіксації.

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Суд вважає, що оскільки на теперішній час не встановлені всі свідки, деякі з них можуть проживати фактично по сусідству з підозрюваним та на теперішній час не допитані ні судом ні органом досудового розслідування, вказане свідчить про реальну можливість вчинення спроб неправомірного впливу на останніх з метою надання необхідних підозрюваній показів в майбутньому, враховуючи вимоги ст. 23 КПК України.

З огляду на наведене слідчий суддя приходить до висновку про існування ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.4.3. Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення.

Зазначений ризик обгрунтовується в клопотанні слідчого тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи із застосуванням насильства з корисливих мотивів, а також те, що останній не має будь-якого джерела доходу та не працевлаштований, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, таким чином є ризик того, що підозрюваний, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст. 89 КК України підозрюваний є раніше не судимим. Разом з тим, враховуючи конкретні обставини кримінального провадження, особу підозрюваного слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про існування ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

3.5. Наявність інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

- вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним злочинів, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, у разі визнання винним, у вчиненні яких йому може загрожувати покарання у виді довічного позбавленням волі;

- сімейний стан підозрюваного, який не перебуває у зареєстрованому шлюбі, на утриманні має одну малолітню дитину;

- майновий стан підозрюваного, а саме, що останній офіційно не працевлаштовий, постійного джерела доходу не має;

- репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 раніше не судимий;

- за станом здоров`я підозрюваний не є особою з інвалідністю;

- ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, який, на думку слідчого судді, є високим.

3.6. Наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

На переконання слідчого судді, досліджені під час судового засідання та описані у цій ухвалі ризики свідчать, що менш суворий запобіжний захід, не пов`язаний з тимчасовою ізоляцією підозрюваного, може негативно відобразитися на здійсненні швидкого та ефективного досудового розслідування, якого можливо досягнути лише за умов нівелювання ризиків кримінального провадження. За встановлених слідчим суддею обставин, необхідним є саме тримання під вартою, оскільки з урахуванням особи підозрюваного, застосування домашнього арешту або застави, як основного запобіжного заходу буде недостатнім стримуючим фактором від реалізації встановлених ризиків і створить можливості для вчинення ним позапроцесуальних дій з метою перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки останній, володіючи засобами зв`язку, зможе впливати на свідків.

Домашній арешт, у тому числі цілодобовий, пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів комунікації та не може повною мірою виключити ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, оскільки не передбачає цілодобового контролю за місцем перебування підозрюваного, що, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у кримінальних правопорушеннях в яких він підозрюється, є досить великим.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання чи особистої поруки для запобігання встановленим ризикам буде недостатнім, оскільки виконання покладених на підозрюваного обов`язків буде залежати виключно від волі ОСОБА_4 та їх порушення не матиме для нього очевидних і достатньо суттєвих негативних наслідків, окрім того, жодна особа не звернулась до суду із письмовим зобов`язанням про те, що вони поручаються за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків.

Зазначені обставини та ризики підтверджують недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам, а вищевказані обставини виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного.

Таким чином, зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що відносно підозрюваного слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею не встановлено законодавчих обмежень щодо застосування відносно підозрюваного вказаного запобіжного заходу, оскільки п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому, вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя враховує інтенсивність встановлених ризиків, обсяг обставин, що підлягають доказуванню, з огляду на правову кваліфікацію та стадію кримінального провадження, а також введений на всій території України воєнний стан, який поза залежністю від волі сторони обвинувачення може ускладнити проведення слідчих та процесуальних дій, а тому вважає за доцільне визначити строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування та з урахуванням часу фактичного затримання, а саме до 28 березня 2026 року.

3.7. Застосування альтернативного запобіжного заходу.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За приписами п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цьогоКодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

При цьому вказана норма не є імперативною, а лише надає право суду не визначати розмір застави.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , встановлені ризики, особу підозрюваного, слідчий суддя вважає недоцільним визначати заставу, оскільки, на думку слідчого судді, на даному етапі досудового розслідування вона не здатна забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

3.8. Висновки за результатами розгляду клопотання.

З урахуванням наведених обставин, що вказують на вчинення діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення та наданих слідчим доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів, що свідчать про набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним інкримінованого йому злочинів, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики вчинення ОСОБА_4 дій, передбачених п. п. 1, 3 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то слідчий суддя, дійшов до висновку про наявність підстав для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та підстав для задоволення клопотання.

Щодо тверджень підозрюваного про застосування до нього методів фізичного впливу.

Підозрюваний ОСОБА_9 заявив про те, що до нього в ніч з 27.01.2026 по 28.01.2026 було застосовано фізичну силу, а саме нанесено йому удар в область обличчя працівником правоохоронного органу.

Він не може назвати цю особу оскільки імені не знає, але вказує, що це працівник оперативного підрозділу, який відвозив його до ВП №1 Криворізького РУП м. Кривий Дніпропетровської області (юрисдикція якого поширюється на Довгинцівський район міста Кривий Ріг).

Відповідно до ч. 6 ст. 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи.

Оскільки ОСОБА_9 повідомив слідчому судді про факт застосування до нього недозволених методів ведення досудового розслідування (застосування фізичного насильства), слідчий суддя, вважає необхідним в порядку п.1 ч.6 ст.206 КПК України зобов`язати уповноважену особу Державної установи «Криворізька установа виконання покарань №3» забезпечити невідкладнепроведення судово-медичногообстеження особи ОСОБА_9 , та в разі необхідності забезпечити відповідне лікування.

Забезпечення перевірки заяви про застосування недозволених методів слідства шляхом проведення уповноваженим органом офіційного розслідування щодо можливих порушень гарантованих статтями 27, 28 Конституції України прав людини є обов`язковим.

Тому, слідчий суддя в порядку, передбаченому п.2 ч.6 ст.206 КПК України, має доручити відповідному органу досудового розслідування, а саме Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, провести дослідження фактів, повідомлених ОСОБА_9 про застосування до нього фізичного впливу в ніч з 27.01.2026 по 28.01.2026 з боку працівників правоохоронних органів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 8, 10, 177, 178, 182-184, 193-197, 211, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою -задовольнити.

Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України, на строк 60 (шістдесят) діб, починаючи з моменту затримання, а саме з 02:35 год. 28 січня 2026 року, з утриманням його у Державній установі «Криворізька установа виконання покарань (№3)», тобто до 28 березня 2026 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати прокурора Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного про взяття під варту останнього.

Строк дії ухвали встановити до 28 березня 2026 року включно.

Зобов`язати уповноважену особу Державної установи «Криворізька установа виконання покарань (№3)» забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в разі необхідності забезпечити відповідне лікування.

Доручити відповідному органу досудового розслідування, а саме Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у м. Полтаві, провести дослідження фактів, повідомлених ОСОБА_4 про застосування до нього фізичного впливу у період з 27.01.2026 по 28.01.2026 з боку працівників правоохоронних органів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню.

Повний текст увхвали оголошено 02.02.2026 року о 11 год. 10 хв.

Суддя ОСОБА_1