Справа № 638/7149/25
Провадження № 1-кп/638/957/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003729 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Часів Яр Донецької області, громадянина України, неодружений, осіб на утриманні не має, із середньою освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, перебував на посаді командира танка 3 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1

встановив:

На адресу Шевченківського районного суду м. Харкова надійшло клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003729 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ч. 5 ст. 401 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 4 від 29.01.2023 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з вимогами ст. ст. 20, 23 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - зарахований до списків особового складу, та призначено на посаду командира танка 3 танкового взводу 1 танкової роти танкового батальйону ВЧ НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацію в особливий період.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року строком на 30 діб, який продовжено до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. ст.17, 65 Конституції України, ст. ст.1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. ст.11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст.1, 2, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України старший солдат ОСОБА_5 під час проходження військової служби повинен свято та непорушно дотримуватись Конституції України і законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших, про все, що сталося з ним і стосується виконання службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження зобов`язана доповідати безпосередньому начальникові.

Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Відповідно до статей 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 3 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять), чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Однак, старший солдат ОСОБА_5 , 17.09.2023 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, без дозволу командування та поважних причин тимчасово, вирішив незаконно ухилитися від проходження військової служби та провести час на власний розсуд.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 в порушення вищевказаних нормативно-правових актів, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби та з мотивів небажання переносити труднощі військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків 17.09.2023 самовільно залишив тимчасове місце дислокації підрозділу і перебував у невстановленому місці.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 в період з 17.09.2023 до 22.12.2024 в умовах воєнного стану, незаконно перебував поза межами місця несення служби та проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби та без поважних причин.

За час відсутності на службі ОСОБА_5 обов`язки з військової служби за посадою не виконував, перебуваючи поза межами місця служби в медичні установи не звертався, правоохоронні органи, органи державної влади або органи місцевого самоврядування про свою належність до військової служби, про вчинене ним ухилення від військової служби та про його причини не повідомляв, вільний час проводив на власний розсуд, до 22.11.2024 - дня з`явлення останнього до органу досудового розслідування, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 407 КК України.

ОСОБА_5 в судове засідання систематично не з`являється, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, заяв та клопотань від останнього не надходило, місцезнаходження останнього невідоме.

У судовому засіданні прокурор у зв`язку з неявкою ОСОБА_5 просив прийняти рішення на розсуд суду, зважаючи на обставини справи.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 ч. 1 або ч.2 ст.284 КПК України.

Так, відповідно до ст. 44 КК України особа, яка вчинила злочин звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Згідно ч. 1 ст. 285, ч. 3 ст. 288 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Встановивши на стадії досудового розслідування підстави для звільнення від кримінальної відповідальності та отримавши згоду підозрюваного на таке звільнення, прокурор складає клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та без проведення досудового розслідування у повному обсязі надсилає його до суду. У разі наявності підстави для звільнення від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, прокурор або суд повинен також отримати письмову згоду командира (начальника) військової частини (установи) про можливість продовження проходження військової служби таким підозрюваним або обвинуваченим.

Аналогічні норми викладені у пункті 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, відповідно до якого суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності, у разі наявності спеціальних обставин, передбачених конкретною нормою закону, якою, у даному випадку, є норма ч. 5 ст. 401 КК України.

Згідно зі ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. У разі закриття судом кримінального провадження та звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 401 Кримінального кодексу України, суд своєю ухвалою зобов`язує після набрання такою ухвалою законної сили невідкладно поновити звільнену особу на військовій службі та звільнену особу не пізніше 72 годин зобов`язує прибути до відповідної військової частини або місця служби для продовження проходження військової служби.

Судом встановлено, що 24 лютого 2022 року Президентом України було видано Указ №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, який було затверджено Законом України 2102-IX від 24.02.2022 Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні, у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ № 69/2022 Про загальну мобілізацію, яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Воєнний стан в Україні неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Відповідно до вимог Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно з ч. 5 ст. 401 КК України, особа, яка під час дії воєнного стану вперше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтями 407, 408 КК України, може бути звільнена від кримінальної відповідальності в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, якщо вона добровільно звернулася із клопотанням до слідчого, прокурора, суду про намір повернутися до цієї або іншої військової частини або до місця служби для продовження проходження військової служби та за наявності письмової зголи командира (начальника) військової частини (установи) на продовження проходження такою особою військової служби.

Отже, умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України є вчинення злочину, передбаченого ст. 407 КК України під час дії воєнного стану вперше, та намір особи в добровільному порядку продовжити проходження військової служби у військовій частині.

Так, судом було встановлено, що ОСОБА_5 надав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 407 КК України.

Також, командуванням в/ч НОМЕР_2 було надано згоду на проходження військової служби у вказаній частині солдатом ОСОБА_5 .

Згідно з листом військової частини НОМЕР_2 №23282 від 04.12.2025 ОСОБА_5 11.12.2024 вибув для подальшого проходження військової служби до ВЧ НОМЕР_3 згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.12.2024 №371.

У свою чергу, згідно листа ВЧ НОМЕР_3 від 20.12.2025 ОСОБА_5 зарахований до списків особового складу ВЧ НОМЕР_3 згідно наказу командира ВЧ НОМЕР_3 (по стройовій частині) №403 від 12.12.2024; на даний час старший солдат ОСОБА_5 вважається таким, що перебуває у самовільному залишенні військової частини, місце перебування останнього невідоме.

Разом з тим витягом з наказу командира ВЧ НОМЕР_3 №12-РС від 14.02.2025 старший солдат ОСОБА_5 самовільно залишив військову частину 18.01.2025.

Водночас, суд виходить з того, що участь ОСОБА_5 у розгляді даного клопотання є обов`язковою, однак процесуальна поведінка підозрюваного під час розгляду даного клопотання свідчить про відмову добровільно підтримати своє волевиявлення, відображене у клопотанні щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності та відсутність бажання продовжити проходження військової служби, зважаючи на те, що останній повторно самовільно залишив військову частину вже на момент розгляду даного клопотання судом, тобто обставини, за наявності яких особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, відсутні і підозрюваний не підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення з підстав, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України.

За таких обставин, суд позбавлений можливості перевірити добровільність згоди підозрюваного на звільнення від кримінальної відповідальності та наявність у нього намірів щодо продовження проходження військової служби, а також дотримання інших умов, передбачених ч. 5 ст. 401 КК України, необхідних для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Частиною четвертою статті 288 КПК України передбачено, що у разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Отже, відсутні підстави вважати, що підозрюваний має намір продовжувати проходження військової служби, а тому відсутні підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності у відповідності до положень ч. 5 ст. 401 КК України, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити та повернути його прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити, та останнє підлягає поверненню прокурору для здійснення кримінального провадження у загальному порядку.

Разом із цим, суд зазначає, що у разі усунення вищенаведених обставин прокурор не позбавлений права звернутись до суду із відповідним клопотанням повторно.

На підставі вищевикладеного, керуючись ч. 5 ст. 401, ч. 5 ст. 407 КК України, ст. ст. 284-286, ч. 3 ст. 288 КПК, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 5 ст. 401 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003729 від 25.05.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити та повернути для здійснення кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та проголошено 05 лютого 2026 року об 11 год 10 хв.

Суддя ОСОБА_1