Справа № 487/4898/25
Провадження № 1-кс/487/872/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2026 м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000535 від 03.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 ,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000535 від 03.07.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, на підставі ч. 6 ст. 199 КПК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 без визначення розміру застави.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України. 26.01.2026 обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні направлений до Баштанського районного суду Миколаївської області, де підготовче судове засідання не проведено, а строк запобіжного заходу, застосованого до ОСОБА_5 , спливає 09.02.2026. На думку прокурора, ризики, встановлені під час обрання та продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, передбачені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на теперішній час не зменшилися та не припинили свого існування. Так, ОСОБА_5 може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, не має ані постійного, ані тимчасового місця роботи, не має громадянства України, а тому може безперешкодно виїхати за її межі з метою уникнення кримінальної відповідальності. ОСОБА_5 може впливати та здійснювати тиск на свідків у кримінальному провадженні, інших обвинувачених у цьому ж провадженні шляхом узгодження позиції, схиляння до відмови від показань чи їх спотворення як бозпосередньо, так і через третіх осіб. Висока вірогідність реалізації вказаного ризику обвинуваченим підтверджується також тим, що ОСОБА_5 раніше вже притягувався до кримінальної відповідальності за ст. 386 КК України. Прокурор вважає, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких умисних злочинів, а протиправна діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів була припинена не самим обвинуваченим, а завдяки діям правоохоронних органів, що свідчить про сталий умисел на продовження здійснення вказаної злочинної діяльності з метою отримання незаконного прибутку.

У клопотанні зазначено, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть гарантувати належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 в рамках даного кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання, просив його задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора з підстав, зазначених у письмових запереченнях, застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Вважає, що на данному етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 , який вісім місяців перебуває під вартою, строком на 60 днів без визначення розміру застави є надмірним.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні просив застосувати до нього будь-який інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, враховуючи його стан здоров`я і сімейний стан.

Заслухавши строни, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Частиною першою статті 197 КПК України визначено, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Статтею 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду.

У разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що у кримінальному провадженні № 0000535 від 03.07.2025 ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, тобто у незаконному посіві та незаконному вирощуванні конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин, за попередньою змовою групою осіб з метою збуту; у незаконному придбанні, перевезенні та зберіганні з метою збуту наркотичних засобів, в особливо великих розмірах за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області від 27.01.2026 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000535 від 03.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, на 02.02.2026.

Підготовче судове засідання у вказаному кримінальному провадженні не було проведено.

У Миколаївському апеляційному суді на 10.02.2026 призначений розгляд подання голови Баштанського районного суду Миколаївської області про визначення підсудності кримінального провадження № 0000535 від 03.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.01.2026 продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 09.02.2026.

Отже, оскільки строк тримання ОСОБА_5 під вартою закінчується до проведення підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні № 0000535 від 03.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 310, ч. 3 ст. 307 КК України, є підстави для розгляду клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею, в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 199 КПК України.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Рішення про застосування одного з видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК України конкретним підставам та меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України прокурором доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики, визначені пунктами 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виправдовують тримання ОСОБА_5 під вартою.

Так, слідчий суддя вважає, що не зменшився ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, тому існує обґрунтований ризик ухилення обвинуваченого від суду.

Виходячи зі змісту рішення Європейського суду з прав людини по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993, тяжкість кримінального правопорушення свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Наявність постійного місця проживання, сім`ї не є достатнім стримуючим фактором для запобігання цьому ризику, оскільки ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливі негативні наслідки для себе у разі засудження до покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термін, може безперешкодно залишити територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності, адже він не є громадянином України.

Крім того, протоколи допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 містять відомості про те, що ОСОБА_5 не реагував на вимоги поліцейських, втік з місця події.

Слідчий суддя вважає, що оскільки ОСОБА_11 обізнаний про обставини провадження та коло учасників, то у разі його звільнення може узгоджувати з ними свою позицію, схиляти до відмови від показань чи їх спотворення як безпосередньо, так і через третіх осіб, а тому ризик незаконного впливу на свідків та інших обвинувачених, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, є доведеним, зберігається до допиту цих осіб судом.

Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, також є доведеним. Так, ОСОБА_5 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не працевлаштований, не має офіційного законного джерела доходу, з огляду на обставини кримінального провадження займався незаконним вирощуванням конопель з метою отримання прибутку, його діяльність була припинена працівниками поліції, а не добровільно.

Крім того, на даний час на розгляді в Заводському районному суді м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 263 КК України, а вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_5 засуджено до 9 років позбавлення волі.

Вказані обставини можуть свідчити про можливість вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення, в тому числі і у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, та характеризують ОСОБА_5 як особу, схильну до порушення закону.

Слідчим суддею також враховано наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, зокрема, вік та задовільний стан здоров`я ОСОБА_5 , міцність його соціальних зв`язків у місті його постійного проживання. Так, ОСОБА_5 є громадянином РФ, одружений, має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де мешкає разом з дружиною та двома повнолітніми доньками; ОСОБА_5 не працює, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя вважає, що зазначені ризики не зменшились та не відпали, а також не можуть бути усунуті шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, що пов`язано як із тяжкістю інкримінованих ОСОБА_11 злочинів, так і з його особою.

Таким чином, зважаючи на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , в період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, їх мету - отримання прибутку, репутацію обвинуваченого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави є єдиним, який на даному етапі здатен забезпечити досягнення мети кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07 березня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, у той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений 09.02.2026.

Слідчий суддя ОСОБА_1