справа № 462/7435/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченого: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 0000787, відомості про яке внесено 27 червня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачеве Закарпатської області, українця, громадянина України, із незакінченою вищою освітою, який не працює, являється особою з інвалідністю ІІІ групи загального захворювання, неодруженого, проживає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судимого згідно ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, суд

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 26.06.2025 року близько 14 години 30 хвилин маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає, перебуваючи в приміщенні магазину «Садово-паркова техніка», що розташований на вул. Городоцька, 172 у м. Львові, заволодів акумуляторним гілкорізом марки «STIHL GTA26», який належить потерпілому ОСОБА_5 , заховавши його собі під верхній одяг, а саме під джинсову куртку синього кольору, у котру був одягнутий, та після цього вийшов із магазину «Садово-паркова техніка», переклавши вказаний гілкоріз із під куртки у рюкзак, який був на плечах у ОСОБА_4 та направився в сторону місця проживання.

Своїми протиправними діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4311 гривень 90 копійок без ПДВ.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного ста в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24.02.2022 р. з подальшими змінами та доповненнями, у зв`язку із вторгненням російської федерації на територію України, кримінальні правопорушення вважаються вчиненими в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні допитаний обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 Кримінального кодексу України визнав повністю, не заперечує фактичних обставин, які викладені в обвинувальному акті, щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, проте подав суду заяву, у якій просив проводити розгляд судової справи за його відсутності, підтримав покази дані на досудовому слідстві, щодо міри покарання обвинуваченому покладається на рішення суду. Крім цього, потерпілий вказав, що завдана шкода відшкодована у повному обсязі.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурор не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися.

За таких обставин, суд приходить до переконання, що вина ОСОБА_4 доведена повністю, дії обвинуваченого органом досудового слідства кваліфіковано вірно за ч. 4 ст. 185 КК України, так як обвинувачений вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку) в умовах воєнного стану.

При призначенні обвинуваченому виду та міри покарання суд враховує загальні засади призначення покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину та особу винного.

Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, який є тяжким злочином, вчинений умисно, з корисливих мотивів, особу винного, який визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, являється особою з інвалідністю, раніше не судимий згідно ст. 89 КК України, перебуває з 09.2003 року на обліку в КНП ЛОР «Львівському обласному медичному центрі превенції та терапії узалежнень» через розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів, проходить замісну терапію; на обліку в КНП ЛОР «Львівському обласному клінічному психоневрологічному диспансері» не перебуває, що свідчить про його осудність /матеріали кримінального провадження а.с.56, 57/, такі пом`якшуючі обставини як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання судом не встановлені.

Виходячи з наведеного, суд приходить до переконання, що ОСОБА_4 слід обрати покарання достатнє і необхідне для його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі наближене до мінімального строку санкції статті обвинувачення, як і просив це прокурор у виступі в судових дебатах, яке на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення обвинуваченого та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Беручи до уваги позицію висловлену прокурором про можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, приймаючи до уваги поведінку обвинуваченого під час розгляду судом кримінального провадження, відсутність даних, які б свідчили про небезпеку для суспільства, суд вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших кримінальних правопорушень.

Також, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.1 п.1, 2 ст. 76 КК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати, пов`язані із залученням експерта - відсутні.

На підставі ч.9 ст. 100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

Відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року було вжито заходи забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту з метою забезпечення збереження речових доказів. Однак, такий вид заходу кримінального провадження як арешт на речові докази слід скасувати, оскільки розгляд провадження завершено і вирішити долю вказаних речових доказів, які підлягають поверненню власнику майна.

Керуючись ст. 50, 65-67, 75, 76, 185 КК України, ст. 100, 174, 368, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді п`яти років позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки, який рахувати з дня ухвалення вироку.

Зобов`язати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до ч.1 п. 1, 2 ст. 76 КК України, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання протягом іспитового строку.

Речові докази: джинсові штани світло-коричневого кольору, джинсову сорочку світло-синього кольору, кросівки «Adidas» з білою підошвою, які були вилучені 15.07.2025 року в ході добровільної видачі повернути обвинуваченому ОСОБА_4 , як власнику майна, при цьому, скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 17 липня 2025 року (справа №462/5317/25, 1-кс/462/1262/25) /матеріали кримінального провадження а.с.81-82/;

- компакт-диск «CD-R», на якому знаходяться відеозаписи за 26.06.2025 року з камер відеоспостереження магазину «Садово-паркова техніка», що розташований на вул. Городоцька, 172 у м. Львові залишити при матеріалах справи а.с.30-32).

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення учасниками процесу до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1