Справа № 308/4653/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2026 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000088 від 19.02.2025 щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туриця, Перечинського району, Закарпатської області, українця, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, інваліда 2 групи, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

В провадженні суду перебуває вищевказане клопотання, подане слідчим за погодженням з прокурором, яке обґрунтоване наступним.

Приблизно на початку січня 2025 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вирішив перетнути державний кордон, оскільки офіційних підстав для перетину в нього не було, а знайти роботу на території України він не мав змоги. Для реалізації свого плану, він зв`язався із невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я « ОСОБА_7 », який в той час знаходився за кордоном, та який повідомив, що зможе допомогти у перетині кордону і що йому потрібно очікувати телефонного дзвінка.

Після цього, невстановлена особа чоловічої статі на ім`я « ОСОБА_7 », надала контактний номер ОСОБА_6 , ОСОБА_4 для того аби останній допоміг у перетині кордону, при цьому « ОСОБА_7 » не був обізнаний у способі такого перетину.

В той момент, у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел на незаконне переправлення ОСОБА_6 через державний кордон України, сприяння його вчинення порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що на території України ведений військовий стан та особам призовного віку заборонено перетинати кордон без правових підстав на це підстав, з метою особистою наживи, вирішив зі свого мобільного мономеру НОМЕР_1 зателефонувати на номер мобільного телефону ОСОБА_6 за допомогою месенджеру «Ватсап», та під час бесіди повідомив, що він допоможе у перетині кордону, однак такий перетин буде поза межами пропускних пунктів пропуску та за грошову винагороду у розмірі від 8 тис. до 10 тис. доларів США. На вказану пропозицію, ОСОБА_6 не погодився оскільки не мав вказаної суми та повідомив, що після того як знайде вказані грошові кошти та самостійно з ним зв`яжеться.

Після цього, ОСОБА_6 усвідомив, що йому телефонувала особа, яка можливо причетна до вчинення тяжких злочинів, вирішив звернутись до правоохоронних органів та повідомив про даний факт і в подальшому після реєстрації кримінального провадження був залучений до конфіденційного співробітництва.

Орієнтовно 18 березня 2025 року, діючи під контролем працвників правоохоронних органів, ОСОБА_6 зателефонував за допомогою месенджеру «Ватсап» на мобільний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 , та повідомив, що він зібрав суму коштів, яка була озвучена раніше. В той момент, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, з метою реалізації свого злочинного плану направленого на незаконне переправлення осіб через державний кордон, з корисливим мотивом, надав вказівку ОСОБА_6 прибути 25.03.2025 до м. Львів, для того аби в подальшому організувати його незаконне переправлення через Державний кордон.

25.03.2025 о 18:45 год., коли ОСОБА_6 прибув до м. Львів, він зателефонував знову на мобільний номер НОМЕР_1 , який належав ОСОБА_4 , де почув вказівку прибути до торгового центру «Ашан», що знаходиться по вул. Стрийській, де в той час очікував ОСОБА_4 .

Так, цього ж дня, о 19:24 год. ОСОБА_4 , з метою реалізації злочинного плану, направленого на незаконне переправлення особи через державний кордон за грошову допомогу, зустрів на біля ТЦ «Ашану» ОСОБА_6 , який прибув до даного місця за його попередньою вказівкою. Після зустрічі, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_6 сідати до належного ОСОБА_4 автомобіля який використовувався як засіб для вчинення злочину - «Опель Зефіра» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на заднє ліве пасажирське сидіння, для того аби продовжити рух в бік Державного кордону, а саме до м. Ужгород. В той час, в салоні автомобіля на передньому пасажирському сидінні знаходилась ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка не була обізнана у злочинному плані ОСОБА_4 .

Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що автомобільною дорогою від м. Львів до м. Ужгород, розташовані стаціонарні та пересувні блок пости з числа працівників поліції та прикордонної служби, з метою маскування свої злочинних дій, скориставшись тим, що ОСОБА_6 ніколи не бачив власника телефону НОМЕР_1 , тобто його, вирішив представитись ОСОБА_6 , як іншим «ОСОБА_10», який нібито звичайний таксист і він не має відношення до незаконного переправлення через державний кордон. При цьому повідомив, що він доставить ОСОБА_9 до тих осіб, які займаються незаконним переправлення через державний кордон.

Під час прямування в бік Закарпатської області, ОСОБА_4 вдавав вид, що він звичайний водій-таксист, однак під час руху уважно стежив за дорожньою обстановкою, в тому числі за транспортними засобами, що рухались позаду, задля уникнення потенційного, на його думку, стеження. Також, з метою приховування своїх протиправних дій, на АЗС «ОККО», в Стрийському районі, ОСОБА_4 , повідомив ОСОБА_6 , що він буде його обшукувати на предмет стеження (технічних засобів прихованої фіксації). Окрім цього, під час прямування до м. Ужгород, ОСОБА_4 задавав провокативні питання з метою перевірки реакції ОСОБА_6 на предмет його причетності до співпраці з працівниками правоохоронного органу.

25.03.2025 близько о 23:30 год. прибувши до м. Ужгород, до хостелу «Gelena», що знаходиться за адресою м. Ужгород, вул. А. Балоги, буд. №4, ОСОБА_6 , за вказівкою ОСОБА_4 , зайшов разом з ним до середини хостелу, після чого оплатив послуги проживання за дві доби. Після отримання ключів від кімнати хостелу, ОСОБА_4 усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, діючи з прямим умислом, переслідуючи корисливий мотив, надав вказівку ОСОБА_6 зайти до середини кімнати, після чого розпочав обшукувати останнього та його речі, з метою виявлення предметів прихованої аудіо-відеофіксації. Провівши не якісний пошук, та не помітивши технічних засобів стеження, які використовувались для проведення НСРД, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 , що це він власник мобільного номеру телефону НОМЕР_1 , що він є організатором та виконавцем незаконного переправлення та особисто незаконно переправить ОСОБА_6 через державний кордон в наступний день. Для реалізації злочинних дій, ОСОБА_4 висунув вимогу передати йому 800 доларів США за надані ним послуги «таксі» та 10 тис. доларів США для безпосереднього переправлення ОСОБА_6 через державний кордон. Так, ОСОБА_6 діючи під контролем працівників правоохоронного органу під час проведення негласної слідчої дії - контролю за вчиненням злочину у формі слідчого експерименту, передав ОСОБА_4 заздалегідь ідентифіковані несправжні (імітаційні) засоби - грошові кошти у розмірі 10 тис. доларів США номіналом купюр по 100. (всього 100 купюр), та 400 доларів США, після чого останній був викритий працівниками правоохоронного органу.

Вказано, що таким чином ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів, про що 12 січня 2026 року йому повідомлено про підозру.

Зазначає, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_4 злочину повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами. Окрім цього слідчий в клопотанні зазначає про існування ризиків переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перебуваючи на волі, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий в клопотанні просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб щодо підозрюваного.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити, вважає за можливе визначити заставу у розмірі 400000 гривень, як альтернативний триманню під вартою запобіжний захід.

Захисник в судовому засіданні щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив. Зазначив, що клопотання є необґрунтованим, вважає, що ризики не доведені, а доводи прокурора не підтверджені. Просив обрати більш м`який запобіжний захід, а у разі обрання тримання під вартою - визначити мінімальний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засіданні повністю підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, його захисника, приходжу до наступного висновку.

Витягом з ЄРДР стверджується, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000088 від 19.02.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що 12.01.2026 ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками, наданням засобів, вчиненому з корисливих мотивів.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме протоколом огляду місця події від 26.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 20.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 26.03.2025; протоколом пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_6 від 26.03.2025; протоколом пред`явлення для впізнання зі свідком ОСОБА_6 від 26.03.2025; протоколом пред`явлення транспортного засобу для впізнання від 26.03.2025; протоколом проведення НСРД від 01.04.2025 №532/42-06; протоколом проведення НСРД від 01.04.2025 №524/42-06; протоколом проведення НСРД від 05.04.2025 №05/1231т; протоколом проведення НСРД від 05/1044т від 26.03.2025 тощо.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. При цьому зазначені у розглядуваному клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю даних, отже за переконанням слідчого судді особа обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому.

Разом з тим слідчий суддя зауважує, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному зазначений слідчим в клопотанні та заявлений прокурором в судовому засіданні ризик того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду знайшов своє підтвердження, так як ОСОБА_4 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками, наданням засобів, а відтак будучи обізнаним у можливих способах перетину державного кордону може покинути територію України та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду за кордоном.

Означений ризик також посилюється з огляду на тяжкість злочину, у якому особа підозрюється, а саме те, що санкція статті ч. 3 ст. 332 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Також слідчий суддя вважає наявним ризик незаконного впливу на учасників у даному кримінальному провадженні, оскільки перебуваючи на волі, або без відповідних процесуальних обов`язків, покладених на нього судом, ОСОБА_4 може чинити психологічний чи фізичний тиск на свідків з метою зміни даних ними слідству показів, а також вступати в поза процесуальні контакти з іншими підозрюваними для формування у суду викривленої позиції щодо вчиненого злочину, що зрештою утруднить встановлення об`єктивної істини у цьому кримінальному провадженні, або ж вступати в поза процесуальні контакти з іншим підозрюваним у даному кримінальному провадженні.

Крім того слідчий суддя вважає доведеним ризик можливого продовження злочинної діяльності підозрюваним, так як в Україні триває призов на військову службу по мобілізації, при цьому обмежено виїзд за кордон чоловіків, а відтак будучи обізнаним зі способами перетину державного кордону, підозрюваний може надавати бажаючим нелегально покинути Україну вказівки та поради щодо такого перетину за грошову винагороду.

Слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 раніше не судимий, є особою з інвалідністю, не працевлаштований, перебуває в цивільному шлюбі, дружина згідно з довідкою вагітна.

Окрім цього слідчий суддя вважає наявним ризик перешкоджання підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, так як досудове розслідування перебуває на початковій стадії, не всі особи причетні до розробки вищеописаного протиправного механізму виїзду за межі території України встановлені.

В рішенні у справі «Лабіта проти Італії» Європейський суд з прав людини вказує, що тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Так, наразі в Україні триває воєнний стан, вчинення підозрюваним злочину в означений час з корисливих мотивів засуджується законом і суспільством.

Застосування альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією підозрюваного від суспільства, на думку слідчого судді, буде недостатнім для попередження вищевказаних ризиків й забезпечення належної процесуальної поведінки такого.

Більш того військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливість виконання органами влади своїх повноважень, зокрема щодо контролю за процесуальною поведінкою підозрюваного у разі його перебування на волі.

Таким чином наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання таким ризикам, свідчить про підставність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою на строк до 60 днів.

Частина 3 ст. 183 КПК України регламентує обов`язок суду визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним/обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. При цьому за п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної/обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначено в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В розглядуваному випадку слідчий суддя, визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, передбачених цим Кодексом, враховує положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, й вважає, що розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваною обов`язків, становить 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Саме такий розмір застави, на думку слідчого судді, спонукатиме підозрюваного виконувати процесуальні обов`язки, покладені на нього цією ухвалою, та зможе запобігати встановленим судом ризикам під загрозою звернення застави у дохід держави. При цьому стороною обвинуваченого не доведено протилежного, а саме те, що застава у цьому розмірі не гарантуватиме належної процесуальної поведінки підозрюваного у разі її сплати.

Слідчий суддя зауважує, що підозрювана або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі. У разі внесення застави на підозрювану покладаються обов`язки, визначені в резолютивній частині ухвали, строк яких, відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, визначено до двох місяців.

Відповідно до ст. 205 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів до 13 березня 2026 року включно .

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, у 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить суму 266240 (двісті шістдесят шість тисяч двісті сорок) гривень 00 копійок.

Роз`яснити, що ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду на першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду ;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання до Державної міграційної служби України у Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків становить два місяці й визначено до 13.03.2026 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні №000088 від 19.02.2025.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1