УХВАЛА

про накладення арешту на майно

22 вересня 2025 рокуСправа № 495/7200/25
Номер провадження 1-кс/495/1924/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 18.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001291 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України,

встановив:

до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 19.09.2025 надійшло клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, відомості щодо якого 18.09.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001291 за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст. 187 ч. 4 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що 18 вересня 2025 року до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області надійшло інформування оператора 102 щодо отримання телефонного повідомлення від ОСОБА_5 про те, що 18 вересня 2025 року о 13 годині 13 хвилин невідомі особи проникли до приміщення квартири АДРЕСА_1 , де застосувавши насилля відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , котре виразилось в розпиленні сльозогінного газу в обличчя останнього, заволоділи грошовими коштами та ювелірними виробами.

За фактом виявлення ознак вчинення вказаного злочину виїздом слідчо-оперативної групи Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області 18 вересня 2025 було проведено огляд прилеглої території до будинку, приміщення під`їзду та безпосередньо квартири АДРЕСА_1 , за результатами котрого виявлено та вилучено об`єкти (об`єкти, предмети, речі), носій інформативності яких має значення для кримінального провадження речових доказів, а саме:

- металева дверна ручка із слідами розламу (поміщено в паперову коробку та упаковано в полімерний спецпакет ICR0235699);

- циліндровий механізм дверного запірного пристрою (упаковано в полімерний спецпакет ICR0151915);

- сліди папілярних ліній на 3-х відрізках прозорої липкої смуги наклеєні на аркуш паперу білого кольору формату А4 (упаковано в полімерний спецпакет ICR0235698);

- змив на ватний тампон EximLab з дерев`яним аплікатором з поверхні дерев`яної шкатулки (упаковано в паперовий конверт із зазначенням вмісту);

- змив на марлевий тампон зволожений дистильованою водою з плями із стіни коридору (упаковано в паперовий конверт із зазначенням вмісту).

Враховуючи вищевикладене, під час проведення досудового розслідування виникла необхідність в забезпеченні кримінального провадження шляхом арешту вилученого для створення збереженості тих об`єктів які на думку органу слідства мають статус речового доказу, й збереження таких речових доказів необхідне з самого початку встановлення їх наявності, для запобігання змінам, знищенню та відчуженню.

У судове засідання власник майна не з`явилась, надала суду заяву в якій просить розгляд клопотання проводити у її відсутність, проти задоволення не заперечує.

Прокурор, слідчий у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомленні.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя дійшла наступних висновків.

Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За приписами статей 131, 132 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до п.1 ч. 2, ч.3 ст.170 КПК України арешт майна допускається зокрема з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

В силу ст. 173 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про арешт майна повинен враховувати зокрема правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з матеріалами провадження 18 вересня 2025 було проведено огляд прилеглої території до будинку, приміщення під`їзду та безпосередньо квартири АДРЕСА_1 , за результатами котрого виявлено та вилучено об`єкти (об`єкти, предмети, речі), носій інформативності яких має значення для кримінального провадження речових доказів, а саме: металева дверна ручка із слідами розламу (поміщено в паперову коробку та упаковано в полімерний спецпакет ICR0235699); циліндровий механізм дверного запірного пристрою (упаковано в полімерний спецпакет ICR0151915); сліди папілярних ліній на 3-х відрізках прозорої липкої смуги наклеєні на аркуш паперу білого кольору формату А4 (упаковано в полімерний спецпакет ICR0235698); змив на ватний тампон EximLab з дерев`яним аплікатором з поверхні дерев`яної шкатулки (упаковано в паперовий конверт із зазначенням вмісту); змив на марлевий тампон зволожений дистильованою водою з плями із стіни коридору (упаковано в паперовий конверт із зазначенням вмісту).

На підставі відповідної постанови слідчого від 18.09.2025 вилучені під час проведення обшуку речі, визнано речовими доказами та долученні до матеріалів кримінального провадження.

Наведені слідчим мотиви арешту є виправданим втручанням у право власності особи з метою повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування.

Слідчий суддя звертає увагу, що правоохоронні органи повинні діяти оперативно, особливо коли мова йде про обмеження прав особи.

Після проведення усіх необхідних заходів пов`язаних із проведенням призначеної експертизи, власник транспортного засобу має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в частині заборони користування.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що місце зберігання речових доказів на даній стадії повинно бути вирішено слідчим, в провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Керуючись статтями 131, 132, 167, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: металеву дверну ручка із слідами розламу; циліндровий механізм дверного запірного пристрою; сліди папілярних ліній на 3-х відрізках прозорої липкої смуги наклеєні на аркуш паперу білого кольору формату А4; змив на ватний тампон EximLab з дерев`яним аплікатором з поверхні дерев`яної шкатулки; змив на марлевий тампон зволожений дистильованою водою з плями із стіни коридору, котрі мають значення речових доказів в даному кримінальному провадженні, з визначенням їх знаходження у органу досудового розслідування.

На підставі частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня постановлення.

Повний текст ухвали складено 22.09.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1