Справа № 930/2779/24
Провадження 1-кп/930/96/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2025 року м.Немирів

Немирівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000285 від 04.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Воронкове Сорокського району Республіки Молдова, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітню доньку, не працюючого, інваліда 1 групи, в силу ст.89 КК України раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 близько 17:00 год. 04 серпня 2024 року відповідно до Розділу 12 «Швидкість руху» Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями (далі ПДР України) рухався ділянкою автомобільного шляху місцевого значення Т-0234, в межах с. Грабовець Тульчинського району Вінницької області в напрямку с. Сорокодуби Тульчинського району Вінницької області на автомобілі марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », та допустивши порушення вимог Правил дорожнього руху України, скоїв дорожньо-транспортну пригоду за наступних обставин.

Так, відповідно до ряду вимог Правил дорожнього руху України встановлено:

ОСОБА_6 , згідно якого «учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

пункту 1.5, згідно якого «дії або бездіяльність учасників дорожнього руху га інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

підпункту б) пункту 2.3, згідно якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

підпункту а) пункту 2.9, згідно якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

пункту 12.3, згідно якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно - спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

пункту 12.4, згідно якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год».

Так, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, нехтуючи вимогами Правил дорожнього руху України, зокрема підпунктом а пункту 2.9, згідно якого «водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», пунктом 12.3, згідно якого «у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно - спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», та пунктом 12.4, згідно якого «у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год», останній не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб у разі її можливої зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, проявив неуважність, тим самим поставивши під загрозу життя та здоров`я інших учасників руху, проявивши злочинну недбалість, не врахував дорожню обстановку та не вжив заходів до зменшення швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, виїхав на узбіччя напроти домогосподарства № 62 по вул. Незалежності в с. Грабовець Тульчинського району Вінницької області, де допустив наїзд на пішохода ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_2 , який рухався узбіччям назустріч, хоча ОСОБА_4 мав технічну можливість його попередити.

Порушення ОСОБА_8 вимог п.п. 12.3, 12.4 та 2.9 (а) ПДР України - знаходяться у безпосередньому причинному зв`язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 пішохід ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до КНП «Немирівська міська лікарня, де від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Причиною смерті ОСОБА_7 є сполучена травма тіла.

Крім того, у трупа ОСОБА_7 виявлено наступні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма, яка супроводжувалась забоєм речовини головного мозку; перелом хребта на рівні 10,11 міжхребцевих з`єднань грудного відділу; переломи 6,7,8,9,10 ребер по серединно-ключичній лінії зліва та переломи 8,9,10,11 ребер по серединно - ключичній лінії справа; перелом нижнього кута лівої лопатки; розрив печінки, забій товстого відділу кишківника; забій правої та лівої нирки; просякання жирової капсули та паренхіми лівої нирки кров`ю; забій та крововилив в брижу тонкого та товстого кишківника; розрив брижі тонкого та товстого кишківника; крайовий перелом крила лівої тазової кістки; множинні переломи обох кісток правої гомілки; забій м`яких тканин та садно в ділянці голови зліва; синець в верхній третині правого плеча; травматичний шок важкого ступеня, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_9 .

У заданій дорожній обстановці, з технічної точки зору, причиною виникнення даної ДТП стала невідповідність дій водія автомобіля марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » ОСОБА_4 нормам вимог п.п. 12.4, 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до висновку судової інженерно-транспортної експертизи №СЕ-19/102-24/15955-ІТ від 16.09.2024 за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів», на момент огляду гальмівна система, рульове керування автомобіля марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » знаходиться у працездатному стані.

У деталях та вузлах гальмівної системи, рульового керування автомобіля марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » на момент експертного огляду експлуатаційних несправностей, які б виникнули до ДТП та могли впливати на можливий некерований рух чи керованість даного автомобіля до початку розвитку події ДТП не виявлено.

На момент огляду ходова частина автомобіля марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » знаходиться в несправному стані, через пошкодження шин, які оголюють корд, проте працездатному стані.

Таким чином, ходова частина автомобіля марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » до моменту ДТП перебувала в несправному, проте працездатному стані та не відповідала вимогам п.31.4.5 (б) Правил дорожнього руху України.

На момент вчинення ДТП концентрація етилового спирту в крові ОСОБА_4 становила 2,1 ‰.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого.

У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення за обставин, викладених в обвинувальному акті визнав повністю і по суті пред`явленого обвинувачення суду показав, що 04 серпня 2024 року перебував у с. Грабовець, де спільно з другом вживав алкогольні напої. Того ж дня, близько 17-00 год. він на автомобілі «Москвич» д.н.з. НОМЕР_1 рухався по дорозі в с. Грабовець в напрямку с. Сорокодуби Тульчинського району Вінницької області. Рухаючись зі швидкістю 60км/год, побачив чоловіка, який йшов по узбіччі в зустрічному напрямку та під`їхавши до нього ближче, вчинив наїзд на даного чоловіка. Проїхавши з даним чоловіком на капоті ще метрів 20, зупинив транспортний засіб, після чого чоловік впав з капоту.

У скоєному щиро розкаявся, просив суд суворо не карати.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, у якій розгляд справи просив провести у його відсутність, зазначив, що будь-яких претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.3ст. 349 КПК України суд, за згодою всіх учасників судового розгляду, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та визначив обсяг доказів, які будуть досліджуватися, та порядок їх дослідження допитом обвинуваченого, відомостей, які характеризують особу обвинуваченого та стосуються речових доказів та понесених у справі процесуальних витрат. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Заслухавши думку прокурора, пояснення обвинуваченого, дослідивши визначений судом обсяг доказів, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України є доведеною.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно довідки характеристики Грабовецької сільської ради №4-209 від 05.08.2024року, ОСОБА_4 за місцем проживання характеризується негативно, має схильність до зловживання спиртними напоями;

Як вбачається з вимоги про судимість, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно даних оперативно-довідкової картотеки ГУНП України у Вінницькій області, згідно ст. 89 КК України раніше не судимий;

З довідки КНП «Тульчинська районна лікарня», вбачається, що ОСОБА_4 , 1986 року народження, житель АДРЕСА_1 , на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває;

Згідно довідки Брацлавської селищної ради №4-206 від 11.07.2024 року, до складу сім`ї ОСОБА_4 , крім обвинуваченого, входять дружина: ОСОБА_12 , 1991 року народження, ОСОБА_11 , 2019 року народження.

Згідно витягу №10473/25/6125/ВТ з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи, що надсилається до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби Безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів, ОСОБА_4 є особою з інвалідністю І групи підгрупи Б.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, негативно характеризується за місцем проживання, вчинив тяжкий злочин з необережності, має на утриманні малолітню дитину, є особою з інвалідністю 1 групи підгрупи Б, на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшують покарання обвинуваченого суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування потерпілому завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів, згідно з ч. 2ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого .

У відповідності до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, суд при призначенні покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України не має права застосовувати положення ч. 1 ст. 75 КК України та звільняти засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Разом з тим, згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину та приймаючи до уваги наявність у ОСОБА_4 декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують тяжкість вчиненого злочину, а саме, що обвинувачений свою вину вчиненні злочину визнав, у скоєному щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину та добровільно відшкодував потерпілому завданий збиток, а також з урахуванням особи обвинуваченого, який хоча і негативно характеризується за місцем проживання, проте є особою з інвалідністю 1 групи, раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, суд дійшов висновку, про можливість призначити ОСОБА_4 покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, нижче найнижчої межі встановленої в санкції передбаченої ч. 3 ст. 286-1 КК України із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) років, з відбуванням покарання в місцях позбавлення волі.

Встановлено, що відповідно до протоколу про затримання особи, ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції 04.08.2024 та в подальшому відносно останнього на підставі ухвали слідчого судді Тульчинського районного суду від 06.08.2024 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а 18.09.2024 ОСОБА_4 був звільнений з-під варти у зв`язку із застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.

На підставі ч. 5ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення під час досудового розслідування підлягає зарахуванню ОСОБА_4 у строк покарання з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою Тульчинський районного суду Вінницької області від 08.08.2024 року, слід скасувати на підставі ч.4ст. 174 КПК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних експертиз у розмірі 7 951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 44 копійки необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.100, 174, 368, 370, 371, 374, 395 КПК України та ст.ст.65, 286-1 ч. 3 КК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3-х (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 6 (шість) років.

Строк покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання на виконання вироку суду.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_4 , в строк відбуття покарання термін його попереднього ув`язнення з 04 серпня 2024 року по 18 вересня 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 08.08.2024 року необхідно скасувати.

Речові докази: автомобіль марки «Москвич-2140», реєстраційний номер « НОМЕР_1 » повернути власнику ОСОБА_13 ; пару резинових чоботів, рушник блакитного кольору, бавовняну рукавицю та помаранчеву наліпку, які поміщено до Спеціального пакету «Національна поліція України Слідче управління» №PSP 8102196 - знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 7951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одну) гривню 44 копійки процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1