н/п 1-кс/766/7297/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.09.2025 Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання старшого слідчого СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Херсон, українки, громадянки України, фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

в с т а н о в и ла :

23.09.2025 року старший слідчий СВ ХРУП ГУНП в Херсонській області капітан поліції ОСОБА_6 , звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001171 від 21.09.2025, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України строком на 60 (шістдесят) днів без визначення розміру застави.

Обґрунтування клопотання

В обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, ч. 1 ст. 121 КК України. Викладені обставини щодо суті повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення в повній мірі обґрунтовуються отриманими стороною обвинувачення в порядку, визначеному КПК України, доказами.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Ризиком можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, є те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, яке згідно ч. 6 ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання її винною (позбавлення волі від п`яти до восьми років), дає підстави вважати, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності,

- п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , будучи повідомленою про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, під загрозою можливого покарання, беручи до уваги характер та обставини, суспільну небезпеку злочину, може незаконно впливати на свідків у даному провадженні - ОСОБА_7 , яка була свідком спричинення проникаючого ножового поранення; потерпілого у даному кримінальному провадженні ОСОБА_8 , який є чоловіком підозрюваної, або інших осіб, які встановлюються, а саме знайомих, шляхом залякування, підкупу, шантажу, погроз, а також примусити вже допитаних свідків змінити покази на свою користь до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню, також до ОСОБА_4 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 діб з 18:00 22.09.2025 до 18:00 02.10.2025 із забороною на вхід та перебування в місці проживання ОСОБА_8 та з забороною контактувати з ОСОБА_8 ;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Підтвердженням вказаного ризику є те, що ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод досудовому слідству, може зникнути з місця постійного мешкання, у зв`язку з цим, у правоохоронних органів України фактично не буде можливості затримати підозрюваного та - як наслідок - притягнути останню до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування останнього у такий спосіб від органів досудового розслідування та суду. Також, підозрювана ОСОБА_9 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (штучне затягування досудового розслідування; розголошення відомостей результатів досудового розслідування, що призведе до його неповноти, втрати доказів вини підозрюваного тощо), в тому числі знищити речові докази за місцем свого проживання, оскільки останнє є місцем вчинення кримінального правопорушення та зберегло на собі сліди;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_4 не має місця роботи та офіційного заробітку.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Доводи учасників провадження у судовому засіданні

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав, просив його задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Підозрювана у судовому засіданні просила застосувати відносно неї більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту за місцем її проживання. Зазначила, що проживає з чоловіком в квартирі її прийомного сина.

Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання як передчасного з безпідставно заявленими ризиками та просив застосувати відносно його підзахисної запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Мотивація суду

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступного висновку.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Пунктом 4 ч.2 ст.183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні слідчого відділення Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001171 від 21.09.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

За версією сторони обвинувачення, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 20.09.2025 близько 21:00 год. (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень іншій людині, на ґрунті ревнощів зі своїм чоловіком, з яким перебуває у шлюбі ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , нанесла останньому один удар ножем в область черевної порожнини, у результаті чого спричинила потерпілому відповідно до виписки з КНП «Херсонська міська клінічна лікарня ім.О.С. Лучанського» Херсонської міської ради тілесні ушкодження у вигляді ножового поранення черевної стінки, що проникає в черевну порожнину без пошкоджень внутрішніх органів, малий гемоперитонеум, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а саме в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному тілесному ушкодженні, небезпечному для життя в момент заподіяння.

22 вересня 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_10 ( ОСОБА_11 ) у вчиненні кримінального правопорушення, викладені та підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема:

1. протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що 20.09.2025 його дружина ОСОБА_4 перебуваючи на кухні у квартирі АДРЕСА_2 на ґрунті ревнощів завдала тяжке тілесне ушкодження ножем в область живота,

2. протоколом допиту в якості потерпілого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який показав, що 20.09.2025 під час вживання алкогольних напоїв за адресою їх місця проживання, а саме по АДРЕСА_1 , у нього з його дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник словесний конфлікт з приводу ревнощів, в ході якого ОСОБА_4 встала з-за столу та нанесла кухонним ножем з рукояткою зеленого кольору один прямий удар в область черевної порожнини, після чого він почав просити допомоги та викликати швидку медичну допомогу, під час спричинення даних тілесних ушкоджень у приміщенні кухні також знаходилася ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

3. випискою із медичної картки стаціонарного хворого 4688/2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до якої у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено ножове поранення черевної стінки, що проникає в черевну порожнину без пошкоджень внутрішніх органів, малий гемоперитонеум. Відповідно до анамнезу захворювання, 20.09.20255 близько 21:20 год. жінка вдарила ножем вдома. 21.09.2025 о 00:05 виконано невідкладне оперативне втручання, під час ревізії ножової рани в ділянці біля пупка виявлено ознаки проникнення в черевну порожнину, виконано серединну лапаротомію,

4. протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до показів якого останній працює парамедиком бригади № НОМЕР_1 у ОТЦМД та МК ХОР, 20.09.2025 останньому надійшов виклик о 21:27 год. з номеру телефону НОМЕР_2 про ножове поранення чоловіка за адресою: АДРЕСА_1 . По прибуттю на виклик у квартирі на підлозі у кухні біля газової плити на спині лежав чоловік - як з`ясувалося ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біля столу знаходилися дві жінки, одна з яких як пояснила - дружина потерпілого. Під час шпиталізації його у кареті швидкої допомоги останній повідомив, що його вдарила ножем дружина на кухні через ревнощі,

5. протоколом огляду місця події від 21.09.2025, проведеним в період часу з 00:00 год. до 00:50 год. старшим слідчим СВ Херсонського РУП ОСОБА_6 за участі т.в.о. спеціаліста криміналіста СВ Херсонського РУП ОСОБА_13 , двох понятих, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на підставі заяви ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про спричинення йому тяжких тілесних ушкоджень кухонним ножем за місцем його проживання у приміщенні вказаної квартири з метою врятування речових доказів та їх подальшого вилучення, а саме: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено:

- у коридорі на підлозі та трюмо виявлено сліди речовини бурого кольору у вигляді плям, з поверхні яких зроблено змив речовини на марлеві тампони, які поміщено до паперового конверту та опломбовано печатками,

- у приміщенні коридору біля трюмо виявлено футболку бордового кольору з надписом «TOMORROW», в нижній частині якої з переду виявлено отвір розмірами близько 1 см та сліди речовини бурого кольору та білого кольору, яку поміщено до паперового конверту та опломбовано печатками,

- у раковині на кухні виявлено два кухонні ножі з рукоятками чорного та зеленого кольорів, які окремо поміщено до картонних коробок та опломбовано печатками,

- на кухонному столі виявлено недопалки з-під цигарок «Marlboro» та «Marshal» у кількості 5 штук, які попередньо поміщено окремо в паперові згортки та упаковано до паперового конверту та опломбовано печатками,

- під кухонним столом виявлено дві скляні чарки з-під горілки, які поміщено до паперового конверту та опломбовано печатками;

6. постановою старшого слідчого СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 від 22.09.2025 про визнання вищевказаного тимчасово вилученого майна речовими доказами,

7. протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до показів якої 20.09.2025 близько 21:00 години між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 виник словесний конфлікт з приводу того, що ОСОБА_4 приревнувала ОСОБА_8 до свідка, після чого ОСОБА_9 взяла до рук ніж, який лежав на столі, та вдарила ножом ОСОБА_8 в область живота, після чого ОСОБА_8 впав на підлогу. Так як ОСОБА_7 була в шоковому стані та не знала, що робити ОСОБА_9 в свою чергу викликала швидку допомогу та почала надавати першу медичну допомогу,

8. протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході якого остання продемонструвала механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ,

9. протоколами проведення пред`явдення особи до впізнання за фотознімками свідку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в ході яких вона впізнала на фотознімках ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

10. протоколами допитів свідків працівників УПП в Херсонській області ДПП НП України ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , які здійснювали виїзд на місце події,

11. іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Ці дані здатні переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 могла вчинити кримінальне правопорушення, а отже підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Щодо ризиків, зазначених у клопотанні.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому. Отже ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання (§ 76 рішення ЄСПЛ «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000).

Згідно ч. 1 ст. 121 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Отже, з урахуванням наведених обставин обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, а також враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке є тяжким, слідчий суддя вважає доведеним, що з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрювана може переховуватись від органів досудового слідства та суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також прокурором у судовому засіданні доведено існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик незаконного впливу ОСОБА_4 на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, характер виниклого конфлікту через свідка. Крім того 22.09.2022 року відносно ОСОБА_4 інспектором ВП Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 діб з 18:00 22.09.2025 до 18:00 02.10.2025 із забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та з забороною контактувати з постраждалою особою . При цьому слідчий суддя враховує, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тобто ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. За таких обставин заборона спілкуватися з певними визначеними особами як наслідок встановлення ризику впливу на них - це об`єктивна необхідність забезпечення недоторканості показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність. За таких умов слідчий суддя доходить висновку про достатню вірогідність ризику впливу на потерпілого та свідків, оскільки не будучи обмеженою у вільному спілкуванні з вказаними особами ОСОБА_4 може здійснювати на них вплив з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Належного обґрунтування та конкретизації ризиків, передбачених п.4, п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, подане клопотання не містить та прокурором не обґрунтовано в судовому засіданні, у зв`язку з чим слідчий суддя вважає їх недоведеними.

Метою запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України слідчий суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, в разі визнання підозрюваної винною їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років Також слідчим суддею враховуються: вік та стан здоров`я підозрюваної ОСОБА_4 , яка народилася у 1978 році; на обліку за станом здоров`я не перебуває, інвалідність не встановлювалась, відомості про потребу у стаціонарному лікуванні відсутні. Крім того, слідчим суддею враховується міцність соціальних зв`язків підозрюваної в місці її постійного проживання, а саме: ОСОБА_4 має середню спеціальну освіту, одружена, утриманців немає, з її слів проживає за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , не працююча, раніше не судима.

Пунктом 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винуватою, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового слідства з урахуванням дати повідомлення про підозру, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваної на свободу.

Судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_4 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні та забезпечення її належної процесуальної поведінки, оскільки ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. За вказаних вище обставин запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та є достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантію її належної процесуальної поведінки на даній стадії кримінального провадження, отже, підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу на якому наголошувала сторона захисту , на даній стадії кримінального провадження відсутні.

Крім того в матеріалах клопотання відсутні та не надані в судовому засіданні відомості про місце реєстрації підозрюваної, правові підстави проживання за адресою вчинення кримінального правопорушення, згоди власника житла на знаходження підозрюваної у такому житлі у разі застосування домашнього арешту. Крім того суд враховує що відносно ОСОБА_4 винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника строком на 10 діб із забороною на вхід та перебування в місці проживання постраждалої особи та з забороною контактувати з постраждалою особою.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 КПК України будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України.

При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків. У разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення. (ч. 3 ст. 182 КПК України).

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього (ч. 4 ст. 182 КПК України).

У випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. (ч. 7 ст. 182 КПК України).

Розмір застави, з одного боку, повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обв`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального правопорушення, враховуючи характер та специфіку вчинення інкримінованого діяння, тяжкість покарання, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, майнового та сімейного стану підозрюваної ОСОБА_4 даних про її особу та встановлених під час розгляду клопотання ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, яка достатньою мірою гарантує виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків та здатна забезпечити виконання ОСОБА_4 покладених на неї обов`язків.

У разі внесення застави згідно ч.5 ст. 194 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати підозрювану прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду, а також виконувати обов`язки, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, та відповідають меті досягнення дієвості кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 309 КПК України,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового слідства строком до 19.11.2025 року (включно).

Строк тримання під вартою обчислювати з моменту взяття підозрюваної під варту.

Визначити підозрюваній ОСОБА_4 заставу 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить - 242 240 (двісті сорок дві тисячі гривень двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена, як самою підозрюваною, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_4 прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, в провадженні яких перебуває кримінальне провадження № 0001171 та покласти на неї обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому вона проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 19.11.2025 року (включно).

Роз`яснити та попередити ОСОБА_4 що з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

За невиконання процесуальних обов`язків, передбачених КПК України, на підозрювану може бути накладено грошове стягнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1