Справа № 467/67/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року Арбузинський районний суд Миколаївської області у складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка заяву засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Скибин Жашківського району Черкаської області, громадянина України, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

про умовно дострокове звільнення від відбування покарання

ВСТАНОВИВ:

Питання, що вирішується ухвалою

Засуджений ОСОБА_4 , який відбуває покарання в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія (№83)» клопотав перед судом про своє умовно дострокове звільнення.

Мовляв, за період відбування покарання постійно працює, залучається до робіт з благоустрою, позитивно характеризується, має заохочення за сумлінне ставлення до праці та добру поведінку. Наразі адміністрація колонії зауважень до нього немає, а він особисто вину у скоєному злочині визнає повністю і щиро розкаюється.

Тим самим, на думку заявника, він довів своє виправлення і вважає, що може бути звільнений від відбування покарання умовно достроково.

Позиція учасників справи

В судовому засіданні засуджений вказав, що своє клопотання підтримує, але пояснити більше нічого не міг.

Прокурор вважав подане засудженим клопотання про умовно дострокове звільнення від відбування покарання таким, що не підлягає до задоволення із посланням на нестабільну поведінку засудженого протягом усього строку відбування покарання.

Правове регулювання умовно дострокового звільнення

Частиною другою статті 81 КК України установлено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

У даному випадку умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 1/2 строку покарання, призначеного судом, так як він засуджений за вчинення нетяжкого злочину (п.1 ч.3 ст. 81 КК України)

У контексті сумлінної поведінки засудженого суд піддаватиме оцінці, перш за все, дотримання вимог режиму відбування покарання; правил внутрішнього розпорядку установи; додержання дисципліни; виконання вказівок і розпоряджень адміністрації установи; наявності заохочень/стягнень, їх кількості та обставин, які передували їх застосуванню; участі у самодіяльних організаціях та програмах виховного впливу; поведінку в колі засуджених.

Перевіряючи ставлення до праці, суд зважатиме на факти добропорядного, відповідального та чесного ставлення до покладених на засудженого трудових обов`язків, правил охорони праці та техніки безпеки, бережливого використання обладнання установи та засобів праці, прояву трудової ініціативи.

Водночас, при проведенні аналізу сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці, суд братиме до уваги не окремі вчинки засудженого, а безперервну і стабільну лінію його поведінки, так само як і загалом спосіб життя в умовах специфічного режиму проживання.

При цьому, суд враховує, що процес виправлення засудженого не є одномоментним, йому притаманна певна динаміка і поступовість розвитку, зокрема, в бік чи то позитивних, чи то негативних змін, залежно від конкретних обставин.

А відомості про це суд отримуватиме з матеріалів, що характеризують поведінку засудженого, не лише за період, що безпосередньо передує виникненню у нього права на умовно-дострокового звільнення, а за весь час відбування ним покарання.

Безперечно суд проаналізує і усі наявні у нього відомості про ставлення засудженого до скоєного ним правопорушення, що, у свою чергу, вказує на готовність останнього, за можливості, виправити ситуацію і буде являти собою додатковий важіль для правильного прийняття рішення у цій справі.

Установлені судом обставини в рамках цього провадження і їх оцінка у контексті застосованого права

Тож, суд за наслідками дослідження матеріалів особової справи засудженого установив таке.

ОСОБА_4 засуджений вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 01 листопада 2023 року за ч.1 ст. 383 КК України до 1 року позбавлення волі із звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 цього ж Кодексу та встановленням іспитового строку тривалістю 1 рік.

На підставі ухвали Жашківського районного суду Черкаської області від 21 січня 2025 року звільнення від відбування покарання з випробуванням було скасоване, а засудженого ОСОБА_4 направлено для відбування реальної міри покарання, призначеної вказаним вище вироком.

На виконання цієї ухвали ОСОБА_4 був затриманий 12 лютого 2025 року, що підтверджується відповідним протоколом.

Вироком Жашківського районного суду Черкаської області від 04 червня 2025 року ОСОБА_4 засуджено за ч.2 ст.125 КК України із застосуванням ст. 71 цього ж Кодексу до 1 року 1 місяця позбавлення волі.

Таким чином, кінець строку відбування покарання припадає на 12 березня 2026 року, а право на умовно дострокове звільнення по відбуттю частини строку призначеного судом покарання настало з 27 серпня 2025 року.

Безпосередньо в ДУ «Південноукраїнська виправна колонія №83» ОСОБА_4 відбуває покарання з 05 вересня 2025 року.

Суд встановив, що по прибуттю до колонії з вересня 2025 року ОСОБА_4 залучається до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово побутових умов та допоміжних робіт.

З 01 грудня 2025 року він був працевлаштований по виготовленню МПП на підставі договору № 235 від 01 грудня 2025 року.

Вже з 2026 році засуджений працевлаштований не був.

Заохочення у виді подяки за сумлінне ставлення до праці засуджений отримав лише 09 січня 2026 року за підсумками роботи у 4 кварталі 2025 року.

Таким чином, суд не вбачає у цьому трудової ініціативи і бажання займатись суспільно корисною працею, з урахуванням й того, що засуджений був працевлаштований лише з 01 грудня 2025 року, тобто, по спливу трьох місяців з моменту прибуття до колонії.

У той час, як з січня 2026 року ОСОБА_4 не працевлаштувався.

Суд враховує, що відповідно до ч.1 ст. 118 КВК України засуджені до позбавлення волі мають право працювати. Праця здійснюється на добровільній основі на підставі договору цивільно-правового характеру або трудового договору, який укладається між засудженим та фізичною особою - підприємцем або юридичною особою, для яких засуджені здійснюють виконання робіт чи надання послуг.

Тобто, у 2026 році ОСОБА_4 правом на працю не скористався, а інформації про обставини, які об`єктивно перешкоджали йому у цьому, за матеріалами справи не встановлено.

При цьому, суд відмічає, що сам по собі факт залучення засудженого до робіт з благоустрою колонії не може безперечно свідчити про сумлінне і відповідальне ставлення до праці.

Бо відповідно до ч.5 ст. 118 КВК України засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.

До цих робіт засуджені залучаються в порядку черговості, в неробочий час і не більш як на дві години на день.

Більш того, згідно ч.3 ст.107 КВК України виконання робіт з благоустрою колонії є обов`язком засуджених.

Відповідно, суд робить висновок, що ОСОБА_5 був працевлаштований лише один місць за весь період відбування покарання, що не свідчить про його сумлінне ставлення до праці.

Стосовно поведінки засудженого і його характеристики з боку адміністрації установи, то суд встановив, що за період відбування покарання ОСОБА_4 мав одне стягнення у виді попередження за невиконання законних вимог адміністрації, яке на даний час погашене.

Загалом, у місці відбування покарання засуджений характеризується посередньо: не приймає участі в програмах диференційованого виховного впливу, намагається дотримуватись правомірних і ввічливих взаємовідносин з персоналом установи.

Результати реалізації заходів індивідуальної програми виконані лише частково.

Хоча в побуті і у колі інших засуджених поводить себе достатньо належно, зокрема, виконує роботи із самообслуговування, спальне місце утримує в чистоті, має охайний зовнішній вигляд; на критику реагує адекватно, не конфліктний.

На профілактичному обліку не перебуває.

Однак, ризик повторного вчинення правопорушення і ризик небезпеки для суспільства оцінюються як середні.

А загальний бал щодо ступеня виправлення засудженого становить 64.

Тому не дивно, що комісія установи на засіданні 25 вересня 2025 року відмовила у внесенні до суду подання про умовно - дострокове звільнення засудженому як такому, що не довів свого виправлення.

Висновки

Тож, за наслідками аналізу усіх наявних у справі фактичних даних щодо праці і поведінки ОСОБА_6 за весь період відбування покарання, суд вважає, що він не підлягає умовно достроковому звільненню і потребує подальшого виховного впливу.

Зокрема, наявність одного заохочення не може свідчити про сумлінне встановлення до праці, доведеність якого є однією з умов дострокового звільнення.

За встановлених обставин, суд не може стверджувати навіть і про те, що ОСОБА_4 став на шлях виправлення.

Тож, очевидно, що він і не довів його.

Засуджений протягом усього строку перебування в умовах ізоляції від суспільства не притримувався поведінки, яка б беззаперечно свідчила б про те, що мета призначеного йому покарання на цей час вже досягнута.

Тому суд ухвалює про відмову у задоволенні поданого засудженим клопотання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372, 537,539 КПК України,суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно- дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 7 (семи) днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала суду, яка набрали законної сили, обов`язкова для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_7