Справа № 645/2/26
Провадження № 1-кс/645/39/26
У Х В А Л А

іменем України

03 січня 2026 року м. Харків

Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 000019 від 02.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, , військовослужбовця ВЧ № НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, раніше судимого:

?30.03.2010 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 10.04.2010 року вступив в законну силу. Вирок було скасовано.

?- 22.04.2013 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підстави ст. 75 КК України 2001 р. Від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 3 року;

?- 02.05.2018 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України 2001 р., позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців;

?- 21.01.2019 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч.1ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України 2001 р., позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців. ;

?- 30.06.2022 року вироком Октябрьского районного суду міста Полтава за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190,ч.1 ст. 70 КК України 2001 року позбавлення волі строком на 4 роки. Звільннення:04.06.2025 року з Темнівської ВК Харківської обл. ( №100) ухвала суду; умовно-дострокове, для проходження ввійськової служби за контрактом в/ч. А-1302

встановив:

Слідчий слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , звернулася до суду з клопотанням погодженим з прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 по кримінальному провадженню № 000019 від 02.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначив, що У провадженні СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 02.01.2026 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.На підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 №2102-ІХ (зі змінами), в Україні з 05:30 24.02.2022 введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався та в останнє строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 9 травня 2025 року на 90 діб., Указом Президента України від 15 квітня 2025 року №235/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №4356-IX від 16.04.2025.Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 02.01.2026 близько 08:30 год., в період дії в Україні воєнного стану, знаходився на тротуарі поряд із будівлею церкви за адресою: м. Харків, Салтівське шосе 266 та помітив потерпілого ОСОБА_8 , який біг у напрямку дороги до автобусної зупинки для посадки на маршрутне таксі. Побачивши потерпілого ОСОБА_8 , у ОСОБА_5 виник раптовий злочинний намір на відкрите викрадення чужого майна, що належить потерпілому, вчинене в умовах воєнного стану.Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, діючи умисно, в умовах воєнного стану, та бажаючи діяти саме таким чином, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, виражених у порушенні суспільних відносин у сфері власності, бажаючи їх настання, оцінивши обстановку, що склалася сприятливо для вчинення правопорушення, ОСОБА_5 підбіг до потерпілого ОСОБА_8 та, під погрозою застосування фізичного насильства, відкрито викрав сумку із грошовими коштами потерпілого на загальну суму 4500 грн. та мобільний телефон ТМ «Apple» модель: Iphone 12 Pro Max 128 GB, Pacific Blue.Після чого ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення з вищевказаним викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 4500 гривень та втрату мобільного телефону ТМ «Apple» модель: Iphone 12 Pro Max 128 GB, Pacific Blue.Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.02.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України. відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на теперішній час мають місце.Враховуючи викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити у повному обсязі, надав суду пояснення аналогічні викладеним у клопотанні, підтвердила наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі..

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що 02.01.2026 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушенняпідтверджується наступними доказами, а саме:

?Показами потерпілого ОСОБА_8 ;

?Протоколом проведення затримання особи в порядку ст. 208 КПК України;

?Речовими доказами, вилученими у підозрюваного ОСОБА_5 під час проведення поверхневого обшуку під час проведення затримання, а саме - грошові кошти на загальну суму 0000 грн. та мобільний телефон ТМ «Apple» модель: Iphone 12 Pro Max 128 GB, Pacific Blue.

?Протоколами впізнання особи за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_8

?Протоколом слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5

?Доповіддю про факт самовільного залишення частини військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 за контрактом із числа осіб, яких умовно-достроково звільнено від відбування покарання (УДЗ) солдата ОСОБА_9 від 03.12.2025 року.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому в умовах воєнного стану.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що він є уродженцем м. Харкова, громадянином України, солдатом, військовослужбовцем ВЧ № НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_1 , не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, раніше неодноразово засуджений, в тому числі за скоєння умисних корисливих кримінальних правопорушень проти власності: 30.03.2010 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, 10.04.2010 року вступив в законну силу. Вирок було скасовано. - 22.04.2013 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки, на підстави ст. 75 КК України 2001 р. Від відбування покарання звільнити з іспитовим строком на 3 року; - 02.05.2018 року вироком Московського районного суду міста Харкова за ч.2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч.1 ст. 70, ч.1 ст. 71 КК України 2001 р., позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців; - 21.01.2019 року вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова за ч.2 ст. 186, ч. 2 ст. 309, ч.1ст. 70, ч.4 ст. 70 КК України 2001 р., позбавлення волі строком на 4 роки 8 місяців;- 30.06.2022 року вироком Октябрьского районного суду міста Полтава за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.2 ст. 190,ч.1 ст. 70 КК України 2001 року позбавлення волі строком на 4 роки. Звільннення:04.06.2025 року з Темнівської ВК Харківської обл. ( №100) ухвала суду; умовно-дострокове, для проходження ввійськової служби за контрактом в/ч. А-1302

Вислухавши міркування сторін кримінального провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя вважає, встановленим існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України може переховуватися від органів досудового розслідування або суду - ОСОБА_5 може залишити та змінити своє фактичне місце проживання або перетнути державний кордон України, у зв`язку із можливістю вільно пересуватися країною на підставах проходженням служби в лавах ЗСУ та усвідомлюючи, що покарання за вчинене ним діяння передбачає позбавлення волі в строк від 7 до 10 років.

При обґрунтуванні наявності цього ризику слід акцентувати увагу на позиції ЄСПЛ щодо ймовірності втечі підозрюваного та його переховування від правоохоронних органів. У рішеннях ЄСПЛ (зокрема, у справах «Летельє проти Франції», «Томазі проти Франції», «Мансур проти Туреччини», «Мамедова проти Росії» та ін.) зазначено, що така ймовірність не може оцінюватися лише на основі покарання, яке загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні зазначені обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України може незаконно впливати на свідків - оскільки підозрюваному відома адреса місця проживання свідків зможе впливати на вказаних учасників кримінального провадження шляхом психологічного тиску на них, їх знайомих та родичів;

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України може вчинити інше кримінальне правопорушення - оскільки ОСОБА_5 , не маючи офіційного джерела доходу, обравши за свій прибуток дохід від реалізації викраденого майна, не маючи сім`ї, може продовжити вчиняти аналогічного характеру кримінальні правопорушення.

На момент розгляду клопотання вищевказані ризики мають місце.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений.

Матеріали, додані до клопотання, у своїй сукупності дають підстави вважати про вагомість наявних доказів щодо вчинення підозрюваною кримінального правопорушення (п. 1 ст. 178 КПК України).

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відомості про його особу, свідчать про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Так, поняття "обґрунтована підозра" не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", судам слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", відповідно до якої "термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Більш того, у п. 48 рішення "Чеботарі проти Молдови" N 35615/06 від 13.11.2007 Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" N 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Таким чином, суд, враховуючи аргументи прокурора та заперечення обвинуваченого і захисника, дійшов висновку, що необхідно обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під варту строком на 60 днів, який співвідношенні з тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час є пропорційним, оскільки не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому - наявні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання прокурора щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою з призначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 40 (сорока) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, і саме такий розмір застави також зможе забезпечити виконання обвинуваченим вимог процесуального закону щодо процесуальної поведінки.

Так, застава - це один з запобіжних заходів, який полягає у внесенні коштів в грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений у порядку, що встановлений КМУ, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ст.ст.176 п.3 ч.1, 182 ч.1,2 КПК України. Застава може бути внесена: підозрюваним; обвинуваченим; іншою особою (фізичною або юридичною особою заставодавцем). Можливість застосування застави щодо особи, відносно якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених ч.3 чи ч.4 статті 183 КПК України.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Розмір застави визначається в ухвалі слідчого судді, суду про обрання стосовно особи запобіжного заходу у вигляді застави (пункт 4 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 січня 2012 року № 15 (далі - Порядок).

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

У випадках, передбачених ч.ч.3 чи 4 ст.183 КПК України, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття у судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання.

В разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у виді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини сьомої статті 194 КПК України .

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень лише за його згодою. Звернення застави в дохід держави здійснюється на підставі платіжного доручення територіального управління Державної судової адміністрації (надалі ДСА) або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, наданого до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу.

Застава має бути повернена заставодавцю, якщо: 1) відсутні підстави для застосування негативних наслідків для звернення застави в дохід держави (частина восьма статті 182 КПК України); 2) ухвала про застосування запобіжного заходу припинила свою дію у зв`язку із закінченням строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу (стаття 203 КПК України) або у зв`язку з набранням чинності іншим судовим рішенням ухвалою про заміну запобіжного заходу; 3) заставодавець, тобто особа, яка внесла заставу не дає своєї згоди на можливе її звернення судом у майбутньому на виконання вироку в частині майнових стягнень (частина одинадцята статті 182 КПК України).

З заявою про повернення застави звертаються ті особи, які її внесли згідно з частиною другою статті 182 КПК України. Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець надає заяву до територіального управління Державної судової адміністрації України (ДСА) або апеляційного суду, Вищого антикорупційного суду, якому відкрито депозитний рахунок, на який було внесено заставу (п.8 Порядку).

В разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись ст.ст., 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого слідчого відділення відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню № 000019 від 02.01.2026 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, , військовослужбовця ВЧ № НОМЕР_1 на посаді радіотелефоніста 1 стрілецького спеціалізованого взводу 1 стрілецької спеціалізованої роти стрілецького спеціалізованого батальйону, фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Строк тримання під вартою рахувати з 02 січня 2026 року по 27 лютого 2026року включно.

Визначити розмір застави - 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 133 120 грн. (сто тридцять три тисячі сто двадцять гривень) 00 копійок, після внесення якої підозрюваний звільняється з-під варти, якщо у уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього обвинуваченого під вартою. З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосований запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, слідчого судді;

3) повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,для виконання ухвали слідчого судді, підлягає направленню до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Виконання ухвали слідчого судді, в частині доставки підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до місця утримання під вартою - Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», покласти на Відділ поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області.

Копію ухвали направити до Відділу поліції № 2 Харківського районного управління поліції № 2 Головного Управління Національної поліції в Харківській області вручити підозрюваному, слідчому та прокурору.

Строк дії ухвали до 27 лютого 2026 року включно.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного, підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів після її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали виготовлено 03 січня 2025 року.

Слідчий суддя