Справа № 308/732/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 12.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368 та ч.3 ст.332 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 12.09.2025, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.368 та ч.3 ст.332 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 20.01.2026 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.01.2026 року призначено справу до судового розгляду.

17.02.2026 року прокурором ОСОБА_3 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді у вигляді тримання під вартою, оскільки обраний раніше слідчим суддею запобіжний захід закінчується. При цьому, на думку прокурора, продовжують існувати ризики, передбачені п.1, 3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на учасників кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_4 будучи службовою особою, у порушення вищевказаних вимог законодавства вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 05.09.2025 у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку, від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення особи через держаний кордон України, з корисливих мотивів, після обіду 05.09.2025, перебуваючи у кафе «Три Горба», за адресою: вул.Залізнична, буд. 1, м. Ужгород, Закарпатська обл., повідомив ОСОБА_6 , про можливість ним, за грошову винагороду, сприяти в незаконному переправленні третьої особи, через державний кордон України.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 19.09.2025, близько 18:40 год., перебуваючи у кафе «Віолета», що знаходиться в с. Паладь-Комарівці, Ужгородський р-н., Закарпатська обл., ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 деталі незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, надавши вказівки та поради, як незаконно перетнути державний кордон України, не будучи виявленим та затриманим з боку військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Зокрема, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про необхідність дотримуватися його ( ОСОБА_4 ) вказівок при перетині кордону, вказав на маршрут, яким необхідно буде рухатися для здійснення такого перетину, показавши його на своєму мобільному телефоні у застосунку «Google Maps»; вказав розташування контрольного посту прикордонної служби та ділянки на кордоні де знаходяться відеокамери, які зафіксують рух особи, якщо вони опиняться в цій ділянці місцевості; пообіцяв інформувати ОСОБА_6 про всі обставини пов`язані з охороною державного кордону України, які будуть заважати успішному незаконному переправленню осіб через кордон; повідомив куди саме на ділянці кордону необхідно буде довести осіб (500 метрів від лінії державного кордону), звідки вони самі надалі повинні рухати в напрямку кордону; повідомив про необхідність конспірації при здійсненні даної протиправної діяльності, зокрема не згадувати його ( ОСОБА_7 ) ім`я; повідомив про необхідність надати йому грошові кошти за таке сприяння в незаконному перетині вже після того, як воно відбудеться.

В подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з використанням свого службового становища, з метою незаконного збагачення за рахунок таких протиправних дій, на виконання раніше обумовлених домовленостей, 23.09.2025, близько 14:30 год., зателефонував ОСОБА_6 через месенджер «Ватсап» та повідомив деталі незаконного переправлення особи через держаний кордон України, а саме: вказав що забезпечить безперешкодний проїзд транспортним засобом ОСОБА_6 та особі, яку незаконно переправлять через державний кордон України через контрольно-режимний пункт «Тарнівці», де він цей день, в прикордонному наряді, ніс службу.

При цьому, з метою реалізації їхніх домовленостей, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_6 здійснити перевезення особи, яка бажає незаконно перетнути кордон рухатися біля 17-18 год. 23.09.2025 через контрольно-режимний пункт «Тарнівці», та далі рухатися в напрямку місця, GPS координати якого він надіслав ОСОБА_6 на мобільний телефон, звідки особа, бажаюча незаконно перетнути кордон, безперешкодно зможе вибути з України в Словацьку Республіку.

Надалі, ОСОБА_4 23.09.2025, близько 20:20 год., зателефонував ОСОБА_6 через месенджер «Ватсап», запитав чи успішно відбулось незаконне переправлення особи через державний кордон України, після чого висловив ОСОБА_6 прохання надати йому неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становило 123405,00 грн), за сприяння ним в незаконному переправленні особи через державний кордон України.

Після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Ужгороді, по вул.Бабяка, 26, на території АСЗ «БРСМ», біля 21.25 год. 24.09.2025, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення з використанням службового становища, на виконання попередньої домовленості, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США, за сприяння ним, завдяки службовому становищу, у незаконному переправленні особи через державний кордон України, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, а саме сприянні незаконному переправленні особи через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок, вчинене з корисливих мотивів службовою особою, з використанням службового становища.

Окрім цього, інспектор прикордонної служби 2 категорії відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону ОСОБА_4 , будучи службовою особою, у порушення вищевказаних вимог законодавства вчинив умисний корисливий корупційний злочин, передбачений ч.1 ст. 368 КК України.

Так, наказом начальника НОМЕР_1 прикордонному загону № 1184-ОС від 25.08.2025, ОСОБА_4 призначений на посаду інспектора прикордонної служби 2 категорії водій 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ВПС « ІНФОРМАЦІЯ_2 » НОМЕР_1 прикордонного загону.

Відповідно до Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», ОСОБА_4 займає посаду в органах охорони державного кордону, у зв`язку з чим є правоохоронцем.

Відповідно до посадової інструкції, ОСОБА_4 , у коло його службових обов`язків, серед іншого, входить запобігання злочинам та адміністративним правопорушенням, протидію яким законодавством віднесено до компетенції Держприкордонслужби, а також виявлення і затримання правопорушників.

Окрім цього, старший солдат ОСОБА_4 будучи службовою особою, у порушення вищевказаних вимог законодавства вчинив умисні корисливі злочини за наступних обставин.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, однак не пізніше 05.09.2025 у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку, від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення особи через держаний кордон України, з корисливих мотивів, після обіду 05.09.2025, перебуваючи у кафе «Три Горба», за адресою: вул.Залізнична, буд. 1, м. Ужгород, Закарпатська обл., повідомив ОСОБА_6 , про можливість ним, за грошову винагороду, сприяти в незаконному переправленні третьої особи, через державний кордон України.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, 19.09.2025, близько 18:40 год., перебуваючи у кафе «Віолета», що знаходиться в с. Паладь-Комарівці, Ужгородський р-н., Закарпатська обл., ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 деталі незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, надавши вказівки та поради, як незаконно перетнути державний кордон України, не будучи виявленим та затриманим з боку військовослужбовців Державної прикордонної служби України.

Зокрема, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_6 про необхідність дотримуватися його ( ОСОБА_4 ) вказівок при перетині кордону, вказав на маршрут, яким необхідно буде рухатися для здійснення такого перетину, показавши його на своєму мобільному телефоні у застосунку «Google Maps»; вказав розташування контрольного посту прикордонної служби та ділянки на кордоні де знаходяться відеокамери, які зафіксують рух особи, якщо вони опиняться в цій ділянці місцевості; пообіцяв інформувати ОСОБА_6 про всі обставини пов`язані з охороною державного кордону України, які будуть заважати успішному незаконному переправленню осіб через кордон; повідомив куди саме на ділянці кордону необхідно буде довести осіб (500 метрів від лінії державного кордону), звідки вони самі надалі повинні рухати в напрямку кордону; повідомив про необхідність конспірації при здійсненні даної протиправної діяльності, зокрема не згадувати його ( ОСОБА_7 ) ім`я; повідомив про необхідність надати йому грошові кошти за таке сприяння в незаконному перетині вже після того, як воно відбудеться.

В подальшому, ОСОБА_4 реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з використанням свого службового становища, з метою незаконного збагачення за рахунок таких протиправних дій, на виконання раніше обумовлених домовленостей, 23.09.2025, близько 14:30 год., зателефонував ОСОБА_6 через месенджер «Ватсап» та повідомив деталі незаконного переправлення особи через держаний кордон України, а саме: вказав що забезпечить безперешкодний проїзд транспортним засобом ОСОБА_6 та особі, яку незаконно переправлять через державний кордон України через контрольно-режимний пункт «Тарнівці», де він цей день, в прикордонному наряді, ніс службу.

При цьому, з метою реалізації їхніх домовленостей, ОСОБА_4 надав вказівку ОСОБА_6 здійснити перевезення особи, яка бажає незаконно перетнути кордон рухатися біля 17-18 год. 23.09.2025 через контрольно-режимний пункт «Тарнівці», та далі рухатися в напрямку місця, GPS координати якого він надіслав ОСОБА_6 на мобільний телефон, звідки особа, бажаюча незаконно перетнути кордон, безперешкодно зможе вибути з України в Словацьку Республіку.

Надалі, ОСОБА_4 23.09.2025, близько 20:20 год., зателефонував ОСОБА_6 через месенджер «Ватсап», запитав чи успішно відбулось незаконне переправлення особи через державний кордон України, після чого висловив ОСОБА_6 прохання надати йому неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США (згідно офіційного курсу НБУ становило 123405,00 грн), за сприяння ним в незаконному переправленні особи через державний кордон України.

Після цього, ОСОБА_4 , перебуваючи в м.Ужгороді, по вул.Бабяка, 26, на території АСЗ «БРСМ», біля 21.25 год. 24.09.2025, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення з використанням службового становища, на виконання попередньої домовленості, одержав від ОСОБА_6 неправомірну вигоду в сумі 3000 доларів США, за сприяння ним, завдяки службовому становищу, у незаконному переправленні особи через державний кордон України, після чого був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.368 КК України, а саме одержання службовою особою неправомірної вигоди за вчинення в інтересах третьої особи дії, з використанням влади та наданого службового становища.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Прокурор у судовому засіданні просив продовжити відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив застосувати домашній арешт відносно його підзахисного. Просив врахувати при вирішенні питання щодо запобіжного заходу наявність міцних соціальних зав`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив врахувати суд, що він щиро кається у скоєному, вину визнає, наміру переховуватись від слідства та суду немає.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_4 інкримінується вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 та ч.1 ст.368 КК України, що відповідно до ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна.

Як вбачається з пояснень сторони обвинувачення, на стадії досудового розслідування щодо ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 105 980, 00 грн.

Ухвалою суду від 28.01.2026 року справу призначено до судового розгляду.

Статтею 29 Конституції України регламентовано, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.131 КПК України запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваного, обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язана із необхідністю запобігання ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Підставами застосування запобіжних заходів є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Аналізуючи положення ст.194 КПК України разом із загальними положеннями КПК України щодо судового провадження в суді першої інстанції, можна дійти висновку, що суд не надає оцінку наявності обґрунтованої підозри під час вирішення питання щодо обрання заходу забезпечення кримінального провадження, бо такі дії передбачають оцінку доказів, яка може бути надана судом лише в нарадчій кімнаті на стадії ухвалення вироку. Зазначене свідчить про те, що на стадії судового розгляду суд не може робити висновок щодо обґрунтованості підозри чи то обвинувачення безпосередньо шляхом надання оцінки доказів у справі, а повинен виходити з поняття наявності відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Цими відомостями, на думку суду, є висунуте в передбаченому законом порядку обвинувачення, яке є предметом дослідження суду наразі.

Також, на думку суду, відомості, викладені в Реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також посилання прокурора в клопотанні на матеріали можуть свідчити про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим інкримінованого кримінального правопорушення. Вагомість таких доказів наразі не викликає сумнівів.

Отже, суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає, що причетність обвинуваченого до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування запобіжного заходу з огляду потреб судового провадження.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Оцінюючи наявність ризиків у кримінальному провадженні, суд виходить з того, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.

Суд враховує особу обвинуваченого, зокрема його вік та стан здоров`я, міцність соціальних зав`язків, наявність у нього постійного місця проживання, те, що він раніше не судимий в порядку ст.89 КК України.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, щодо ОСОБА_4 на стадії досудового розслідування слідчим суддею було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підставою обрання запобіжного заходу в виді тримання під вартою було обґрунтованість підозри, вагомість доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, відомості щодо особистості ОСОБА_4 .

Враховуючи, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого злочину, зважаючи на вид та розмір покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, останній може переховуватися від суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Також, на переконання суду, ОСОБА_4 може впливати на недопитаних по обставинах кримінального провадження свідків, зокрема працівників НОМЕР_1 прикордонного загону та інших учасників кримінального провадження, які були та будуть залучені у кримінальному провадженні, що створює загрозу тиску та підбурювання вказаних осіб до дачі неправдивих показань, або відмови від надання таких. При цьому, з метою незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженні та зміни ними показань, ОСОБА_4 може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Щодо перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то суд вважає, що ОСОБА_4 може використати свої зв`язки для незаконного впливу на учасників кримінального провадження, які брали участь у слідчих діях, чи іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання.

Доводи сторони захисту зазначених висновків суду не спростовують.

За таких обставин, в рамках даного провадження неможливо застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`який запобіжний захід.

Обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення на даний час не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, визначеними КПК України, конкретними підставами і метою його застосування. Тому, на переконання суду, наявні підстави для продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , що обумовлено необхідністю завершення судового розгляду кримінального провадження. Відтак, суд прийшов до висновку, що строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 слід продовжити на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів.

В частині визначення розміру застави суд зазначає, що враховуючи обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , дані про особу обвинуваченого в їх сукупності, беручи до уваги встановлені в судовому засіданні ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, суд приходить до переконання, що обраний ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.12.2025 розмір застави здатний стримувати можливу протиправну поведінку обвинуваченого під загрозою звернення застави в дохід держави та забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків у випадку її внесення, а тому такий розмір застав зміні не підлягає.

Керуючись ст.ст. 176-178, 331, 369-372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_8 про продовження запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою - до 16 квітня 2026 року включно.

Залишити без змін раніше визначений розмір застави ухвалою слідчої судді від 22.12.2025 року, який є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених цим Кодексом в розмірі тридцяти п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 105 980 грн. (сто п`ять тисяча дев`ятсот вісімдесят).

Роз`яснити, що обвинувачений або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків - до 16 квітня 2026 року включно.

Строк дії ухвали про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 18.02.2026 року о 16 год 45 хв.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1